ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. Справа№ 910/11768/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 06.10.2021,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на постанову Господарського суду міста Києва від 05.08.2021

у справі № 910/11768/19 (Суддя Пасько М.В.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ

Постановою господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі №910/11768/19 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" (ідентифікаційний код 33427566), припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Панасюка Івана Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №593 від 21.03.2013), визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" (ідентифікаційний код 33427566) банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Панасюка Івана Вікторовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №593 від 21.03.2013), встановлено ліквідатору банкрута основну грошову винагороду у розмірі трьох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання ним своїх обов`язків у справі, підприємницьку діяльність банкрута завершено, строк виконання всіх грошових зобов`язань вказано вважати таким, що настав 05.08.2021, припинено нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута з 05.08.2021, скасовано арешти, накладені на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" (ідентифікаційний код 33427566) визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається, припинено повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном з 05.08.2021, вирішено оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" (ідентифікаційний код 33427566) банкрутом, текст якого додається, зобов`язано ліквідатора банкрута у разі отримання ним заяв з вимогами до банкрута письмово повідомити про це суд та надати докази їх розгляду (визнання або ж відхилення в установленому порядку), ліквідатору провести ліквідаційну процедуру та надати суду свій звіт та ліквідаційний баланс банкрута у строк до 04.08.2022, призначено судове засідання для розгляду поданого ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу боржника на 04.08.2022.

Вищевказана постанова мотивована тим, що станом на 05.08.2021 ні боржником, ні розпорядником майна боржника не надано суду відомостей щодо можливості боржника погасити заборгованість перед кредиторами.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд постановити рішення, яким скасувати повністю постанову Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі №910/11768/19 про визнання боржника банкрутом, а справу передати для подальшого розгляду до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що оскаржуване рішення ґрунтується лише на клопотанні комітету кредиторів. Суд першої інстанції не здійснив належного аналізу активів та пасивів боржника, здійснюючи перехід до ліквідації. Поза увагою суду першої інстанції залишилось з`ясування наявності чи відсутності звіту розпорядника майна про фінансово-майновий стан боржника, надання правового аналізу проведення розпорядником майна аналізу фінансово-господарського стану боржника, приховуванняи ознак фіктивності банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої неплатоспроможності, незаконних дій у разі банкрутства, організації проведення разом з боржником інвентаризації майна боржника та визначення його вартості. Скаржником вказано, що судом першої інстанції не досліджено питання наявності активів боржника, в саме, наявність провадження за позовом ОСОБА_1 про визнання недійним договору купівлі-продажу майнового комплексу від 15.03.2018, укладеного між ТОВ «Моноліттрансбуд» та ДП «Завод якісних батонів «Компаніїї з обмеженою відповідальністю Екстрар Холдінг Лімітед в межах провадження у справі №917/11768/19 про банкрутство ТОВ «Моноліттрансбуд». Також судом не досліджено, що боржник великий платник податків та було незаконно виведено усі його активи та штучно доведено до банкрутства.

10.09.2021 до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «ПАККО Холдинг» надійшло клопотання про закриття апеляційного провадження, яке мотивоване тим, що ТОВ «ПАККО Холдинг» вважає, що відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 підписано особою, яка не має права її підписувати.

24.09.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" надійшов письмовий відзив, в якому вказано, що Боржник ТОВ «Моноліттрансбуд» є неплатоспроможним. Такий висновок Господарського суду м. Києва є правильним та відповідає матеріалам справи, а саме, Акту інвентаризації від 20.11.2019, згідно з яким підприємство не має майна для розрахунку з кредиторами, а оскаржувана постанова відповідає вимогам ст. 48 і 49 КУзПБ. Скаржник в апеляційній скарзі посилається на правові висновки Верховного Суду, які не стосуються норм КУзПБ, а тому ці висновки не можуть бути взяті судом до уваги. Зазначена апелянтом хронологія подій з життя підприємства жодного відношення до даної справи не має та ніяким чином не впливає на законність прийнятої судом першої інстанції постанови. Ці відомості також не підтверджують інші доводи апеляційної скарги. Необгрунтовані позовні заяви ОСОБА_1 не співвідносяться з положеннями ст. 48 та 49 КУзПБ. Навіть у разі задоволення цих позовів, відповідна реалізація майна в будь- якому випадку відбуватиметься у ліквідаційній процедурі. На думку боржника, скаржник посилається на відсутність аналізу розпорядника майна щодо договору купівлі-продажу майна і вказує, що цим суд першої інстанції порушив п. 7 ч. З ст. 44 КУзПБ. Згідно до цієї норми вбачається зовсім інше: «Розпорядник майна зобов`язаний: скликати збори і комітет кредиторів та організовувати проведення їх засідань». Тобто твердження скаржника про порушення є необгрунтованим і надуманим. Доводи щодо перебування ТОВ «Моноліттрансбуд» у 2014-2017 році у групі великих платників податків свого підтвердження у матеріалах справи не знаходять. Крім того, апелянт не зазначає, яким чином це мало б вплинути не законність прийнятої Господарським судом м. Києва постанови.

27.09.2021 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" надійшов відзив, в якому вказано, що кредитор ОСОБА_1 був офіційно повідомлений про проведення зборів кредиторів, зборів комітету кредиторів та підсумкового засідання Господарського суду м. Києва. Кредитор ОСОБА_1 або його представники на зборах кредиторів, на зборах комітету кредиторів на підсумковому засіданні Господарського суду м. Києва присутні не були. Від ОСОБА_1 або його представників не надходило пропозицій щодо підготовки або схвалення плану санації. Отже підстав для введення у відношенні ТОВ «Моноліттрансбуд» процедури санації у Господарського суду м. Києва не було. Єдиною можливою процедурою, в такому випадку, є визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, що й було зроблено Господарським судом м. Києва. На засіданнях Зборів кредиторів, Комітету кредиторів розпорядник майна доповів про проведену перевірку майнового стану ТОВ «Монолітрансбуд» в процедурі розпорядження майном боржника. Так, було доведено, що розпорядником майна разом з керівником ТОВ «Монолітрансбуд» було проведено інвентаризацію активів підприємства відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 17.06.2015 № 572. За наслідками складено Протокол інвентаризаційної комісії від 20.11.2019. Цим документом встановлено відсутність будь-яких активів у ТОВ «Моноліттрансбуд». Розпорядник майна також додатково надав до суду документи, що засвідчують відсутність будь-яких активів у ТОВ «Моноліттрансбуд», а саме: Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 18.11.2019; довідка Головного управління Держспоживслужби від 04.11.2019 щодо відсутності сільськогосподарської техніки, машин і механізмів; довідка Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Київ від 30.10.2019; довідка Головного управління Держгеокадастру у м Києві від 30.10.2019; довідка Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» від 31.10.2019; довідка УДАІ МВС України в м. Києві; Фінансовий звіт підприємства боржника ТОВ «Монолітрансбуд» за перше півріччя 2019 року.

В судове засідання 06.10.2021 з`явився представник ТОВ «Монолітрансбуд», арбітражний керуючий Панасюк І.В. та представник скаржника. Представники інших учасників справи не зявились, про причини неявки не повідомили.

Учасники справи про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином направленням на адреси місцезнаходження учасників справи копій відповідної ухвали суду.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

В той же час, за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

Судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дняпісля їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись з відповідною ухвалою Північного апеляційного господарського суду, дізнавшись про дату, місце та час судового засідання у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку за можливе здійснювати розгляд скарги без участі представників певних учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні 06.10.2021 ставилось на обговорення клопотання ТОВ «ПАККО» про закриття апеляційного провадження та заявлене усно представником боржника клопотання про закриття апеляційного провадження із посиланням на відсутність повноважень представника скаржника підписувати апеляційну скаргу. Клопотання про закриття апеляційного провадження мотивоване тим, що ТОВ «ПАККО Холдинг» вважає, що відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 підписано особою, яка немає права її підписувати. В клопотанні вказано, що апеляційну скаргу підписано представником Кредитора ОСОБА_1 адвокатом Іваницьким С.С. До апеляційної скарги доданий ордер серія від 20.08.2021 АА №1073654, виданий адвокатом Іваницьким С.С., що здійснює адвокатську діяльність індивідуально, на надання ОСОБА_1 правової допомоги у Північному господарському суді на підставі договору від 23.09.2015 №07-09/155. Даний ордер не відповідає вимогам пункту 12.4. Положення, затвердженого Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 №41.

Колегія суддів, заслухавши думку представника скаржника, арбітражного керуючого Панасюка І.В. та представника ТОВ «Монолітрансбуд», проаналізувавши вищевказані клопотання прийшла до висновку про відмову в їх задоволенні, з огляду на наступне.

В судове засідання представником скаржника було надано суду копії (на огляд оригінали) договору про надання правової допомоги від 23.09.2015 №07-09/15г, в якому вказано, що ОСОБА_1 надає адвокату Іваницькому І.С. повноваження на надання правової допомоги у судах загальної юрисдикції усіх інстанцій та повноваження здійснювати професійну діяльність адвоката. Вказано, що договір діє протягом всього провадження по справі. В п. 2.1 зазначеного договору вказано, що адвокат зобов`язується надати правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями Клієнта. Адвокат зобов`язується представляти права і законні інтереси Клієнга в усіх правоохоронних органах України, органах державної влади, місцевого самоврядування, перед третіми особами, а також у судах України загальної юрисдикції усіх інстанцій та здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника (захисника), які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом, Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Кодексом України про адміністративні правопорушення. Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу Клієнту у кримінальних справах, які могли би бути пов`язані з Клієнтом, незалежно від його процесуального статусу в них (потерпілий, затриманий, підозрюваний, обвинувачений, підсудний, свідок). Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу Клієнту у цивільних та господарських справах, незалежно від процесуального статусу в них (позивач, відповідач, третя особа). Адвокат зобов`язується надавати правову допомогу Клієнту в адміністративних справах; Адвокат зобов`язується суворо дотримуватись принципу конфіденційності і не розголошувати без дозволу Клієнта відомості, що стали йому відомі в ході надання правової допомоги в рамках цього Договору. Адвокат зобов`язується використовувати усі способи і методи захисту, спрямовані на з`ясування та доказування обставин, які спростовують підозру чи обвинувачення, пом`якшують чи виключають кримінальну відповідальність Клієнта, спрямовує свої дії лише на захист його прав та законних інтересів і не може чинити будь-яких дій на шкоду Клієнта. Під час представництва прав та законних інтересів Клієнта в рамках цивільних та господарських справ, Адвокат зобов`язується використовувати усі способи і методи захисту, спрямовані на з`ясування та доказування обставин, які спрямовані виключно на захист прав та законних інтересів Клієнта.

Також, адвокатом Іванницьким І.С. було надано ордер на представництво скаржника в Північному апеляційному господарському суді. Дана апеляційна скарга направлена сторонам у справі та до суду 20.08.2021. Договір на правову допомогу між ОСОБА_2 та адвокатом Іваницьким С.С. укладено 23.09.2015 є чинним, вказане в суді не спростовано. Судова колегія враховує, що відповідні документи були взяті судом касаційної інстанції до уваги та Іваницький С.С. був допущений представником скаржника під час перегляду справи №909/1294/15 у суді касаційної інстанції.

В судовому засіданні 06.10.2021 предстаник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, арбітражний керуючий Панасюк І.В. та представник ТОВ «Монолітрансбуд» просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги та оскаржувану постанову залишити без змін.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів прийшла до висновку: апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - залишити без змін, з огляду на наступне.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.09.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Монолітрансбуд».

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - статті Закон про банкрутство) у редакції, чинній на час введення господарським судом процедури розпорядженням майна у даній справі. Процедура розпорядження майном вводиться господарським судом на строк, визначений частиною другою статті 22 цього Закону, одночасно з винесенням ухвали про відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Частиною другою статті 22 Закону про банкрутство було передбачено, що процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п`ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Аналіз положень статті 27 зазначеного Закону дає підстави для висновку, що до закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів зобов`язані прийняти одне з рішень, передбачених частиною другої цієї статті, а у випадку відсутності такого рішення, місцевий суд протягом п`яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника за наявності ознак банкрутства приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, якщо інше не передбачено цією статтею. Водночас, за наявності реальної можливості відновити платоспроможність боржника, місцевий суд мав право винести ухвалу про введення процедури санації.

За наслідками прийнятого судом рішення, з дня визнання господарським судом боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури або введення процедури санації, або затвердження мирової угоди процедура розпорядження майном та повноваження розпорядника майна припинялися.

Тобто, законодавцем було встановлено граничний строк проведення процедури розпорядження майном боржника, після закінчення якого суд повинен був прийняти постанову про визнання боржника банкрутом або ухвалу про введення процедури санації, внаслідок прийняття яких процедура розпорядження майном та повноваження розпорядника майна припинялися.

Разом з тим, 21.04.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, який введено в дію 21.10.2019 (далі - КУзПБ).

З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 44 КУзПБ процедура розпорядження майном боржника вводиться строком до 170 календарних днів.

Виходячи з системного аналізу положень статей 44 та 49 КУзПБ, зазначений строк є граничним (не підлягає продовженню), а клопотання про продовження процедури розпорядження майном боржника можуть бути задоволені судом лише за умови, що продовження процедури розпорядження майном боржника буде здійснюватися в межах зазначеного граничного строку.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 49 КУзПБ у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації) або закривається провадження у справі.

До закінчення процедури розпорядження майном боржника збори кредиторів приймають одне з таких рішень: схвалити план санації та подати до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації; подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

За приписами частини четвертої статті 49 КУзПБ, у разі якщо зборами кредиторів у межах строку дії процедури розпорядження майном не прийнято жодного з передбачених цією статтею рішень, господарський суд за наявності ознак банкрутства протягом п`яти днів після закінчення процедури розпорядження майном боржника приймає постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Аналіз положень статті 49 КУзПБ дає підстави для висновку, що господарський суд, проводячи підсумкове засідання у справі про банкрутство, приймає рішення про введення наступної судової процедури щодо боржника, які визначені положеннями статті 6 КУзПБ, з застосуванням судового розсуду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими КУзПБ, ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Під ліквідацією розуміється припинення суб`єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Відповідно до частини першої статті 58 КУзПБ у випадках, передбачених цим Кодексом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Завдання підсумкового засідання суду полягає у з`ясуванні ознак банкрутства та наявності можливості визначення наступної судової процедури і подальшого здійснення провадження у справі.

Постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №910/21400/17 та від 22.10.2019 у справі №904/10560/17, від 15.09.2020 у справі №915/1261/16.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2021 від розпорядника майна боржника до місцевого суду надійшло клопотання про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Панасюка І.В., а також про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі.

До зазначеного клопотання додано протокол зборів кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" від 21.07.2021 №1, протокол зборів комітету кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд" від 21.07.2021 №1, відповідно до яких 21.07.2021 відбулось засідання зборів та комітету кредиторів боржника, за результатами проведення яких вирішено, серед іншого звернутися до суду із клопотанням про визнання боржника банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури та призначення ліквідатором арбітражного керуючого Панасюка І.В.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для закінчення процедури розпорядження майном та переходу до ліквідаційної процедури, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що у даній справі процедура розпорядження майном боржника була введена ухвалою місцевого суду від 23.09.2019.

Отже, з урахуванням положень частини другою статті 22 Закону про банкрутство, датою закінчення процедури розпорядження майном, за умови відсутності клопотань про продовження такої процедури, є 16.01.2020 (з урахуванням положень частини другої статті 44 КУзПБ - 11.03.2020).

З матеріалів справи також вбачається, що ухвалою від 29.06.2021 у справі № 910/11768/19 місцевим судом визначено дату проведення підсумкового судового засідання у справі 05.08.2021.

Водночас, 21.07.2021 зборами кредиторів та зборами комітету кредиторів боржника у даній справі встановлено, що боржник господарську та виробничу діяльність провадив не ефективно. Економічний та фінансовий стан підприємства не стабілізувався, активи в підприємства відсутні, розрахунки з кредиторами не проводяться, всі працівники звільнені. З матеріалів справи вбачається, що зборами кредиторів не приймалось рішення про схвалення плану санації та щодо подання до господарського суду клопотання про введення процедури санації і затвердження плану санації відповідно до положень частини другої статті 49 КУзПБ. Більшістю голосів ухвалено рішення подати до господарського суду клопотання про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, враховуючи, що виробнича діяльність боржника не поновлена, не відновлена платоспроможність, фінансові показники та структура балансу боржника знаходяться у незадовільному стані, пропозицій щодо укладення мирової угоди від кредиторів не надходило.

З матеріалів справи вбачається, що фінансовий стан боржника свідчить про його неплатоспроможність, відповідно до протоколу інвентаризації від 24.01.2020, інвентаризаційних описів від 24.01.2020, актів інвентаризації розрахунків від 24.01.2020 рекомендується визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. При цьому ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства не виявлено та не встановлено подання боржником недостовірних відомостей про майно у бухгалтерському балансі або в інших документах, які свідчать про його майновий та фінансовий стан. Крім того, апеляційний суд встановив, що під час процедури розпорядження майном боржника розпорядником майна боржника було розглянуто заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що надійшли в установленому порядку та сформовано реєстр вимог кредиторів, який затверджено судом ухвалою від 29.06.2021 на загальну суму 10361091,15 грн.

Також, суд встановив, що станом на 05.08.2021 ні боржником, ні розпорядником майна боржника не надано суду відомостей щодо можливості боржника погасити заборгованість на загальну суму 10 361 091,15 грн перед кредиторами, заяв від потенційних інвесторів або ж (засновників) учасників підприємства щодо оздоровлення фінансового становища боржника, а також письмових пропозицій від комітету кредиторів боржника щодо санації чи укладення мирової угоди, припинення провадження у справі №910/11768/19 з інших передбачених законодавством підстав не надходило та матеріали справи не містять.

Крім того, судом не було отримано інших документів, з яких би вбачалась відсутність підстав для переходу до процедури ліквідації боржника відповідно до ухваленого зборами кредиторів та комітету кредиторів рішень.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 визнано кредиторами товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд»:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Пакко Холдинг" з грошовими вимогами до боржника на суму 5.879.310,67 грн., з яких: 3.842, 00 грн. - вимоги першої черги, та 5.875.468,67 грн - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" з грошовими вимогами до боржника на суму 4.480.300,99 грн., з яких: 3.842, 00 грн - вимоги першої черги, та 4.476.458,99 грн - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Трансмагістраль" з грошовими вимогами до боржника на суму 13.005,49 грн., з яких: 3.842, 00 грн. - вимоги першої черги, та 9.163,49 грн. - вимоги четвертої черги;

- ОСОБА_1 на суму 19.624, 20 грн., з яких: 4.204, 00 грн. - вимоги першої черги, та 15.420, 20 грн. - вимоги четвертої черги.

Як вбачається зі змісту наданих розпорядником майна боржника протоколів зборів кредиторів та зборів комітету кредиторів від 21.07.2021 на них були присутні представники кредиторів ТОВ «Пакко Холдинг», ТОВ «Станіслівська торгова компанія», ТОВ «Торговий дім «Трансмагістраль».

З огляду на кількість голосів кожного з кредиторів, рішення на зборах кредиторів приймалось більшістю голосів.

З огляду на зазначене, за результатами розгляду клопотання розпорядника майна та доданих до нього документів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного клопотання розпорядника майна, визнання боржника банкрутом та переходу до ліквідаційної процедури у справі №910/11768/19 про банкрутство.

Доводи скаржника, що у боржника наявні активи, які будуть повернуті боржнику за наслідком поданого ним позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу майнового комплексу, суд вважає необґрунтованими, оскільки на даний час ухвалою господарського суду міста Києва від 27.09.2021 справу №909/89/20 прийнято до розгляду в межах справи №910/11768/19 про банкрутство ТОВ «Моноліттрансбуд». Спір по суті ще не вирішено, а тому доводи скаржника в цій частині є лише припущенням.

Разом з тим, судом першої інстанції не встановлено наявність джерел, які б сприяли відновленню платоспроможності боржника, скаржником доказів наявності таких джерел на час прийняття оскаржуваної постанови також не надано.

Враховуючи рішення, оформлені протоколами зборів кредиторів та зборів комітету кредиторів від 21.07.2021, встановлені судом обставини справи, наявні у справі документи, відсутність заперечень з боку учасників провадження у справі суд правомірно визнав за можливе призначити ліквідатором боржника арбітражного керуючого Панасюка І.В., вирішив інші процедурні питання.

Інших доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність в апеляційній скарзі не наведено.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, в межах доводів даної апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржувану постанову суду першої інстанції у даній справі - без змін.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 у справі № 910/11768/19 залишити без змін.

Матеріали справи №910/11768/19 направити до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 12.10.2021.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

О.М. Остапенко