ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 522/1792/19
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Головея В.М.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Лінник І.А.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1, Жуков Т.В.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області від 16.08.2021 року (суддя Смелянець Г.Є.)

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання припиненою іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати припиненою з 14 вересня 2018 року іпотеку за договором іпотеки від 25 грудня 2007 року, укладеним між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 на забезпечення майнових зобов`язань ТОВ «Альянс-Юг», визначених умовами кредитного договору від 20 грудня 2007 року № 44/07ю, укладеного між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Альянс-Юг».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 14 вересня 2018 року у справі № 2/125-09-5564 про визнання ТОВ «Альянс-Юг» банкрутом, припинено юридичну особу ТОВ «Альянс-Юг», а вимоги, які залишились не задоволеними за недостатністю майна ТОВ «Альянс-Юг», суд вирішив вважати погашеними. Після цього до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис № 4008068 про припинення юридичної особи ТОВ «Альянс-Юг».

У зв`язку з цим вважає, що іпотека за договором іпотеки від 25 грудня 2007 року в забезпечення боргових зобов`язань ТОВ «Альянс-Юг» має бути припиненою з 14 вересня 2018 року (з дня припинення юридичної особи ТОВ «Альянс-Юг»).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02.10.2019, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 14.05.2020 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.03.2021 рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02.10.2019 та постанову Одеського апеляційного суду від 14.05.2020 скасовано, провадження у справі, визнання припиненою іпотеки закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарських судів.

Ухвалою Верховного Суду від 31.03.2021заяву представника ОСОБА_1 - про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволено, справу передано до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 16.08.2021 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що сам факт ліквідації боржника за кредитним договором із внесенням запису до відповідного реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цим договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору іпотеки, укладеного для забезпечення виконання кредитного договору боржником.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував умов п.п. 6.2.1. п. 6.2 Іпотечного договору та п. 7.4. Кредитного договору, відповідно до яких іпотека припинилась цілком і повністю в момент припинення дії кредитного договору, який припинив свою дію з моменту внесення запису до єдиного державного реєстру про припинення позичальника, тобто з 01.11.2018.

На думку апелянта, цей спір унікальний - не схожий з іншими подібними справами, у зв`язку з цим посилання господарського суду на постанову Верховного Суду по справі №910/8698/17 є помилковим, оскільки у вказаній справі не досліджувалось питання припинення іпотеки внаслідок припинення основного зобов`язання, на підставах визначених умовами Кредитного договору.

Крім цього, скаржник вважає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не виконав належним чином покладений на нього законом обов`язок з належного розв`язання спору, чим порушив принцип «суд знає закони», внаслідок чого ухвалив помилкове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного господарського суду не надходив.

Представник відповідача в судове засідання 13.10.2021 не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте своїми правами відповідно до ст. ст. 42, 46 ГПК України не скористався.

Частиною 12 ст. 270 ГПК України визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду скарги, оскільки явка представника відповідача судом не визнавалась обов`язковою, а матеріали справи дають можливість розглянути скаргу по суті.

В судовому засіданні 13.10.2021 позивач та його представник надали пояснення, якими підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити останню, а рішення господарського суду скасувати.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не обґрунтована та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2007 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (Кредитодавець) та ТОВ «Альянс-Юг» (Позичальник) укладений кредитний договір № 44/07ю, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (Кредит), на умовах, визначених цим договором та Додатковими угодами до нього, що складають невід`ємну частину Договору.

Кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 250 000,00 дол. США. Термін остаточного повернення Кредиту 19.12.2009 включно. Процентна ставка за користування кредитом 13,2 % річних ( п. 1.1.1., 1.1.2. договору).

Відповідно до п. 7.4. договору цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання Сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

В подальшому до вказаного договору сторони вносили зміни, щодо розміру процентних ставок за користування кредитом.

25.12.2007 між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (Іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір квартири, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юрченко І.П. та зареєстровано в реєстрі за №Д-352, згідно з яким Іпотекодавець з метою забезпечення виконання Основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору №44/07ю укладеного 20.12.2007 між Іпотекодержателем і Позичальником (ТОВ «Альянс-Юг»), передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - квартиру (яка належить Іпотекодавцю на підставі договору дарування, посвідченого Криворотенко Л.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, 12.12.2003) під номером АДРЕСА_1, житловою площею 51, 7 кв.м., загальною площею 88,6 кв.м, реєстраційний номер 7719626.

Згідно з п. 1.5. договору, вартість предмета іпотеки становить 1 407 167 грн., що є еквівалентом 278 646 дол. 93 центів США по курсу Нацбанку України станом на 25.12.2007.

Згідно з п. 6.2. договору, Іпотека припиняється у разі:

припинення дії Кредитного договору (п.п. 6.2.1. Договору);

реалізації Предмета іпотеки відповідно до норм чинного законодавства та цього іпотечного договору (п.п. 6.2.2. Договору);

набуття Іпотекодержателем права власності на Предмет іпотеки (п.п. 6.2.3. Договору);

визнання цього договору недійсним (п.п. 6.2.4. Договору);

знищення (втрати) Предмета іпотеки (якщо Іпотекодавець не відновив його), в порядку, передбаченому п. 4.3. цього договору (п.п. 6.2.5. Договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання Позичальником Зобов`язання за Кредитним договором (п. 9.3. договору).

17.10.2017 між ПАТ «ВАБ» (Банк) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» (Новий кредитор) укладено договір №14097 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з яким Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Банку до: позичальників, заставодавців (іпотекодавців), зазначених у додатку №1 до цього договору (Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору (Основні договори), Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Також, 17.10.2017 між ПАТ «ВАБ» (Банк) та ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» (Новий кредитор) (Новий кредитор) укладено договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором квартири від 25.12.2007, за умовами якого Банк відступає Новому іпотекодержателю належні Банку права вимоги до іпотекодавця - ОСОБА_1 , за іпотечним договором квартири, включаючи права вимоги до правонаступників іпотекодавця, спадкоємців іпотекодавця або інших осіб, до яких перейшли обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором.

Відповідно до п. 2. Договору, права вимоги за іпотечним договором переходять до нового іпотекодержателя у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Пунктом 3. договору встановлено, що предметом іпотеки, визначеним іпотечним договором є нерухоме майно, а саме квартира під АДРЕСА_1 , загальною площею 88,6 кв.м, в т.ч. житловою площею 51, 7 кв.м., зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, реєстраційний номер 7719626.

Нерухоме майно передано в іпотеку разом з усіма його приналежностями.

Додатком до договору є Акт прийму-передачі оригіналу іпотечного договору квартири.

Відомості про відступлення прав вимоги за договором про відступлення прав вимоги за реєстровим №16066 від 17.10.2017 зареєстровані 01.02.2018.

13.02.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» (Первісний кредитор) та ОСОБА_2 (Новий кредитор) укладено договір №375/09-17-К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з яким, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору (на підставі укладеного договору про відступлення права вимоги №14097 від 17.10.2017 з ПАТ «ВіЕйБі Банк»), а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до позичальника, іпотекодавця та поручителя, зазначених у Додатку №1 до цього договору (Боржники), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників за кредитним договором, іпотечним договором та договором поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори» (Права вимоги). Новий кредитор сплачує Первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порідку, визначених цим договором.

Сторони домовились, що відступлення Первісним кредитором Новому кредитору прав вимоги за договором іпотеки, що був укладений в забезпечення виконання зобов`язань Боржників за Основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами одночасно із укладенням цього договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 6.4. договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами та скріплення відтисками печаток сторін. Будь-які зміни та доповнення до цього договору є чинними за умови підписання їх Сторонами і скріплення відтисками печаток сторін.

Також, 13.02.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Фінмарк» (Первісний кредитор) та ОСОБА_2 (Новий заставодержатель) укладено договір про відступлення прав вимоги за Іпотечним договором квартири від 25.12.2007р. згідно з яким за договором в порядку та на умовах визначених п. 3.2.1. Додатку №1 до договору Первісний іпотекодержатель відступає Новому іпотекодержателю права вимоги до іпотекодавця - ОСОБА_1 , (Іпотекодавець), за Іпотечним договором квартири, включаючи права вимоги до правонаступників іпотекодавця, спадкоємців іпотекодавця або інших осіб, до яких перейшли обов`язки іпотекодавця за іпотечним договором.

Відповідно до п. 2. Договору, права вимоги за іпотечним договором переходять до Нового іпотекодержателя у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Пунктом 3. договору встановлено, що предметом іпотеки, визначеним іпотечним договором є нерухоме майно, а саме квартира під АДРЕСА_1 , загальною площею 88,6 кв.м, в т.ч. житловою площею 51, 7 кв.м., зі всіма об`єктами функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, реєстраційний номер 7719626.

Нерухоме майно передано в іпотеку разом з усіма його приналежностями.

Згідно з п. 13. Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток Сторін та нотаріального посвідчення.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що Постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 2-1911/2010, рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 06 липня 2010 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 03 серпня 2016 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 , ТОВ «Альянс-Юг» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20 грудня 2007 року № 44/07ю. Відмовляючи в задоволенні позову, Верховний Суд виходив з того, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо виникнення у ПАТ «ВіЕйБі Банк» права задоволення своїх вимог до боржника за кредитним договором шляхом стягнення з особи заборгованості, якою забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором, не відповідають нормам матеріального права.

01.11.2018 припинено ТОВ «Альянс-Юг» у зв`язку з визнанням його банкрутом, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов`язання, зіставляють з підставами для припинення права іпотеки.

Однак при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які забезпечувальні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, що забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі, зокрема, припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Укладаючи договір іпотеки, іпотекодавець приймає на себе всі ризики, пов`язані з невиконанням зобов`язання боржником (у межах вартості предмета застави/іпотеки), у тому числі й ті, що виникають унаслідок банкрутства боржника з його подальшим виключенням із Реєстру.

Оскільки покладення на особу, яка видала забезпечення, цих ризиків відбулося за договорами, укладеними іпотекодавцем саме із кредитором, то усі прийняті ризики повинні покладатися на особу, яка видала забезпечення, і після припинення існування боржника. Отже, ліквідація боржника не повинна припиняти обов`язок іпотекодавця із несення цих ризиків. Інше може бути передбачено договором між кредитором та особою, яка видала забезпечення, тобто звільнення останньої від таких ризиків має бути предметом спеціальної домовленості між такою особою і кредитором.

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що сам факт ліквідації боржника за кредитними договорами з унесенням запису до Реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за цими договорами не є підставою для припинення договору іпотеки, які було укладено для забезпечення виконання кредитних договорів боржником.

Частинами 1, 2 статті 590 ЦК України визначено порядок дій іпотекодержателя щодо захисту свого права у разі, коли основне зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, право на звернення стягнення на передане в іпотеку майно було реалізоване Іпотекодержателем (Банком) шляхом звернення до суду з відповідним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки у справі №522/13822/15-ц.

При цьому, судовою колегією встановлено, що умовами спірних договорів іпотеки та кредитним договором припинення боржника не визначено як підставу для припинення іпотеки та звільнення у зв`язку із цим майнового поручителя від ризиків, пов`язаних із невиконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову, суд попередньої інстанції дійшов правильних висновків про те, що ліквідація боржника за основним зобов`язанням із внесенням запису до Реєстру про припинення юридичної особи за наявності заборгованості боржника за основним договором, яка не була погашена у процедурі ліквідації, не є підставою для припинення договору іпотеки, укладеного на забезпечення виконання боржником основного зобов`язання, а Банк у даній справі шляхом подання відповідного позову реалізував своє право на звернення стягнення на отримане в іпотеку майно, отже будь-які правові підстави для визнання припиненим договору іпотеки - відсутні.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що висновки, які викладені у Постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/8698/17, та в інших справах не можуть бути застосовані у цій справі у зв`язку із унікальністю цієї справи, оскільки спірні правовідносини у справі №910/8698/17 є подібними за своїм предметом і підставами, що і у даній справі.

Доводи апеляційної скарги, що іпотека, припинилась цілком і повністю в момент припинення дії кредитного договору, який припинив свою дію з моменту внесення запису до єдиного державного реєстру про припинення позичальника, є помилковими, адже в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що кредитний договір припинив свою дію, оскільки припинення позичальника, не є підставою для припинення дії кредитного договору.

Тобто, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи, не спростовують висновків місцевого суду та не доводять їх помилковість, а тому не можуть бути підставою для скасування судового рішення.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 282-284 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 16.08.2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом строку, який обчислюються відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.10.2021.

Головуючий суддя: Головей В.М.

Судді: Колоколов С.І.

Разюк Г.П.