ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3765/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького" (61023, м.Харків, вул.Сумська,буд.81)
до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61052, м.Харків, вул. Полтавський шлях,46,оф.51)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" ,в якій просить суд стягнути з останнього 50 468.46 грн. інфляційні втрати за період з 01.03.2020 року по 31.07.2021 року та 19 301.0.3 грн. 3% річних за період з 11.03.2020 року по 15.09.2021 року, а також понесені судові витрати.

Обгрунтовуючи позовну заяву,позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 року у справі № 922/899/20. залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року, стягнуто з ПАТ «Харківенергозбут» на користь КГІ «Центральний парк культури та відпочинку ім. Горького» переплату в сумі 424 499,07 грн.

При цьому, ухвалюючи вказане рішення, суди дійшли висновку, що оскільки дія договору про постачання електричної енергії від 01.01.2019 року №2-0262С припинилась 03.02.2020 внаслідок зміни позивачем електропостачальника. Відповідач протягом 5 днів із зазначеної дати зобов`язаний був повернути Позивачу здійснену ним переплату (різницю між вартістю сплаченої та фактично спожитої електроенергії) у сумі 424 499,07 грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, вказаним рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 року у справі № 922/899/20 встановлено наявність обов`язку Відповідача з повернення Позивачу 424 499,07 грн. та строк, протягом якого вказана сума переплати мала бути перерахована - 5 робочих днів. Таким чином, Відповідач вважається таким, що прострочив виконаний вказаного грошового зобов`язання з 11.03.2020 року.

Також, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 20.09.2021, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3765/21 з повідомленням сторін. Розгляд справи в судовому засіданні призначено на "13" жовтня 2021 о 10:30 год.

11.10.2021 року від ПАТ "Харківенергозбут", через канцелярію суду (вх.№23944) надійшов відзив на позовну заяву, в якому ПрАТ "Харківенергозбут" не погоджується з вимогами позивача, оскільки вважає недоведеним факт наявності заборгованості у ПрАТ «Харківенергозбут» перед КП "Парк імені М. Горького".

Відповідач у відзиві посилається на те, що 11.10.2021 на адресу ПрАТ «Харківенергозбут» надійшла апеляційна скарга від АТ «Харківобленерго» на рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 року по справі № 922/899/20. Отже, як вказує відповідач у випадку відкриття апеляційного провадження за вказаною скаргою, рішення господарського суду Харківської області, на підставі якого КП "Парк імені М. Горького" обґрунтовує свої вимоги може бути скасовано.

У зв`язку з вище викладеним, просить суд до моменту вирішення долі апеляційної скарги від АТ «Харківобленерго» на рішення Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 року по справі № 922/899/20 не вважати доведеним факт наявності заборгованості ПрАТ «Харківенергозбут» перед КП "Парк імені М. Горького".

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч.3 ст. 202 ГПК України).

А тому, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, участь у судовому засідання є правом, а не обов`язком сторін, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 13.10.2021 р. за відсутності представників учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

На підставі поданої Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» заяви приєднання Комунальне підприємство «Центральний парк культури та відпочинку імені М. Горького» приєдналося до договору про постачання електричної енергії споживачу Ж2-0262С від 01.01.2019 року за вказаними у заяві об`єктами, що приєднані до електричних мереж оператора системи розподілу А Г «Харківобленерго».

Для врегулювання правових та економічних засад (умов, порядку та процедури) здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави або територіальної громади в особі замовника по договору про постачання електричної енергії Для врегулювання правових та економічних засад (умов, порядку та процедури) здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави або територіальної громади в особі замовника по договору про постачання електричної енергії споживачу. 04.02,2019 між Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» (учасник, постачальник за договором. Відповідач далі за текстом) та Комунальним підприємством «Центральний парк культури та відпочинку ім. М Горького» (замовник, споживач - за договором. Позивач далі за текстом) укладено договір №1 про закупівлю електричної енергії (надалі - Договір), за яким, згідно п.1.1.. учасник постачає електричну енергію (код за ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія (електрична енергія)), як різновид товару для забезпечення потреб замовника, а замовник оплачує у часнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з у мовами Договору про постачання електричної енергії №2-0262С від 01.01 2019 року (дачі - договір про постачання електричної енергії споживачу). споживачу. 04.02,2019 між Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» (учасник, постачальник за договором. Відповідач далі за текстом) та Комунальним підприємством «Центральний парк культури та відпочинку ім. М Горького» (замовник, споживач - за договором. Позивач далі за текстом) укладено договір №1 про закупівлю електричної енергії (надалі - Договір), за яким, згідно п.1.1.. учасник постачає електричну енергію (код за ДК 021:2015-09310000-5 - електрична енергія (електрична енергія)), як різновид товару для забезпечення потреб замовника, а замовник оплачує у часнику вартість використаної (купленої)*електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з у мовами Договору про постачання електричної енергії №2-0262С від 01.01 2019 року (дачі - договір про постачання електричної енергії споживачу).

У відповідності до пункту 4.1. договору про закупівлю електричної енергії розрахунки замовника за електричну енергію здійснюються, зокрема, на підставі виставленого постачальником електричної енергії акта приймання-передачі електричної енергії.

Згідно пунктів 10.1., 11.1 договору про закупівлю електричної енергії, він діє до 31.12.2019 року, однак, відповідно до ч.5 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі» може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початок наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі про закупівлю, укладеному в попередньому ропі, якщо видатки на що мету затверджено в установленому порядку.

В період дії договору про закупівлю електричної енергії № 1 від 04.02.2019 року, між Позивачем та Відповідачем було укладено низку додаткових угод до нього, зокрема, про зміну ціни договору, вартості електричної енергії, строку (терміну) постачання електричної енергії, зміни реквізитів сторін договору, зменшення обсягів закупівлі та викладення додатків до договору у новій редакції, продовження терміну дії договору.

03.02.2020 року Позивачем було змінено постачальника електроенергії з Відповідача на ТОВ «Енергоспецгруп». та укладено відповідний договір від 03.02.2020 року № 20/01-09, згідно з предметом якого вже новий постачальник зобов`язався постачати Позивачу електричну енергію, а останній сплачувати її вартість.

Таким чином, договір про постачання електричної енергії споживачу від01.01.2019 року № 2-0262С та договір про закупівлю електричної енергії № 1 від 04.02.2019 року, укладений між Позивачем та Відповідачем, припинили свою дію з 03.02.2020 року - дати зміни Позивачем електропостачальника.

В період здійснення постачання електричної енергії Позивачу Відповідачем, останнім було складено та сторонами підписано, зокрема, наступні акти:

1. Акт приймання-передачі електричної енергії № 2/0262 від 13.02.2019 року , згідно якого Відповідачем було поставлено електричної енергії з 04.02.2019 року по

12.02.2019 року в кількості 600 000 кВт/г на суму 1 251 532,80 гри.:

2. Акт приймання-передачі електричної енергії № 2/0262-2 від 04.03.2019 року, згідно якого Відповідачем було поставлено електричної енергії з 13.02.2019 року по

28.02.2019 року в кількості 340 000 кВт/г на суму 709 201.92 гри

Отже, згідно зазначених двох актів приймання-передачі електричної енергії, усього у лютому 2019 року Постачальником було поставлено Споживачу електричної енергії у кількості 940 000 кВт/г на загальну суму 1 960 734.72 гри.

Відомості щодо поставленої електричної енергії в лютому 2019 році вказані в актах приймання-передачі електричної енергії № 2/0262 від 13.02.2019 року за № 2/0262-2 від 04.03.2019 року відповідають даним зазначеним в Додатку № 1 до договору про закупівлю електричної енергії № 1 від 04,02.2019 року в редакції додаткової угоди № 1 від07.02.2019 року, де, на момент його підписання, встановлювалися прогнозовані обсяги постачання електричної енергії споживачу.

Позивач здійснив оплату за електричну енергію поставлену в лютому 2019 року в повному обсязі наступними платіжними дорученнями:

1. № 37 від 19.02.2019 року в сумі 1 251 532.80 гри. оплата за актом № 2/0262 від 13.02.2019 року;

2. № 58 від 12.03.2019 року в сумі 709 201.92 гри. - оплата за актом № 2/0262-2 від 04.03.2019 року.

Як відображено у Додатку № 1 до договору про закупівлю електричної енергії № 1 від 04.02.2019 року в редакції, починаючи з додаткової угоди № 5. фактична кількість поставленої Відповідачем та спожитої Позивачем електричної енергії в лютому 2019 року становить 736 490 кВт/г на суму 1 536 235.65 гри.

Таким чином, Позивач здійснив переплату за електричну енергію спожиту в лютому 2019 року на суму 424 499.07 гри.

Згідно приписів абзаців 2. З пункту 6.1.22 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженої постановою НКРЕКП від 14.03,2018 року № 312 якщо споживачем здійснена переплата за прогнозованими даними споживання. попередній електропостачальник повинен протягом 5 робочих днів повернути споживачу надлишок коштів. Зазначені платежі мають бути здійснені сторонами протягом 10 робочих днів після зміни електропостачальника.

Враховуючи зміну Позивачем електропостачальника, у Відповідача виник обов язок з повернення 424 499.07 грн. різниці (переплати) між сплаченою та фактично спожитою кількістю електричної енергії у лютому 2019 року.

Однак, через те, що Відповідач суму переплати І позивачу добровільно не повернув, це стало підставою для звернення останнього з позовом до суду про стягнення вказаної суми.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 року у справі № 922/899/20. залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року, стягнуто з ПАТ «Харківенсргозбут» на користь КП «Центральний парк культури та відпочинку ім. Горького» переплату в сумі 424 499,07 грн.

При цьому, ухвалюючи вказане рішення, суди дійшли висновку, що оскільки дія договору про постачання електричної енергії від 01.01 2019 року №2-0262С припинилась 03.02.2020 внаслідок зміни позивачем електропостачальника. Відповідач протягом 5 днів із зазначеної дати зобов`язаний був повернути Позивачу здійснену ним переплату (різницю між вартістю сплаченої та фактично спожитої електроенергії) у сумі 424 499,07 грн.

У позові позивач вказує, що рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 року у справі № 922/899/20 встановлено наявність обов`язку Відповідача з повернення Позивачу 424 499.07 гри. та строк, протягом якого вказана сума переплати мала бути перерахована 5 робочих днів. Таким чином. Відповідач вважається таким, що прострочив виконаний вказаного грошового зобов`язання і 11.03.2020 року .

Позивач зазначає, що сума переплати в розмірі 424 499.07 гри., яка стягнута рішенням суду від 20.07,2020 року по справі № 922/899/20 до теперішнього часу Відповідачем не повернута.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 20.07.2020 року у справі № 922/899/20. залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року, стягнуто з ПАТ «Харківенсргозбут» на користь КП «Центральний парк культури та відпочинку ім. Горького» переплату в сумі 424 499,07 грн.

В силу положень ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки станом на момент звернення до суду з позовом, стягнута за вказаним рішенням суду заборгованість не сплачена, вказане стало підставою для нарахування позивачем 3% річних, інфляційних втрат на суму основного боргу виходячи із умов цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Загальні умови припинення господарських зобов`язань визначено також ст. 202 Господарського кодексу України, за змістом якої господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення ЦК з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, сум.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. (п.7.1. постанови пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, ст.599, 600, 604-609 ЦК України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Отже, навіть за умови прийняття судом рішення про стягнення боргу, до моменту повного виконання боржником грошового зобов`язання з його погашення перед кредитором, між сторонами продовжують існувати договірні правовідносини, а в боржника продовжує існувати грошове зобов`язання. Тобто прийняття рішення суду про стягнення боргу на підставі договору не припиняє правовідносин сторін за договором і не тягне виникнення нового грошового зобов`язання в більшому розмірі з урахуванням інфляційних втрат. В такому разі захист прав кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів з моменту винесення судом рішення до моменту фактичної сплати боргу може бути реалізований шляхом стягнення інфляційних нарахувань за вказаний період, нарахованих на суму основного боргу. Аналогічно підлягають нарахуванню і 3% річних.

Оскільки нарахування слід здійснювати на фактичну суму існуючої у відповідний період заборгованості, судом проведено детальний аналіз обставин щодо її визначення та перевірено надані позивачем розрахунки заявлених до стягнення сум.

Слід також зазначити, що заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи наявні докази про набрання рішенням Господарського суду Харківської області по справі №922//899/20, доказів подання апеляційної скарги АТ"Харківобленерго" щодо скарження рішення Господарського суду Харківської області по справі №922/899/20 в матеріалах справи відсутні.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України щодо наявності у позивача права вимагати за порушення грошового зобов`язання відповідачем сплати останнім процентів річних від простроченої суми, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційні втрати за період з 01.03.2020 року по 31.07.2021 року та 19 301.03 грн. 3% річних за період з 11.03.2020 року по 15.09.2021 року.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За таких підстав, Суд, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська,126 ) на користь Комунального підприємства «Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького» (61023, м. Харків, вул. Сумська, 81, ) - 50 468.46 грн. інфляційні втрати за період з 01.03.2020 року по 31.07.2021 року та 19 301.03 грн. 3% річних за період з 11.03.2020 року по 15.09.2021 року, витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,0грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: Комунальне підприємство «Центральний парк культури та відпочинку імені М.Горького» (61023, м. Харків, вул. Сумська, 81, ).

Відповідач:Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» (61037, м. Харків, вул. Плеханівська,126 ) .

Повне рішення складено "13" жовтня 2021 р.

Суддя О.О. Присяжнюк