ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" жовтня 2021 р. Cправа № 902/591/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Заступника прокурора Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050) в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України (вул. Січових Стрільців, 45а, м. Київ, 04053), Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій і Хмельницькій областях (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018)

до: Державного підприємства "Укрриба" (вул. Тургенєвська, 82-А, м. Київ, 04053)

до: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" (вул. Центральна, 34, смт. Дашів, Іллінецький район, Вінницька обл., 22740)

про визнання недійсним договору зберігання державного майна, додаткових угод та повернення майна

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О.,

представників сторін:

прокурор Міняйло І.М. за посвідченням;

позивача 1 не з`явився;

позивача 2 не з`явився;

відповідача 1 не з`явився;

відповідача 2 Комар О.Г. згідно ордеру.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/591/20 за позовом Заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі Державного агентства рибного господарства України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій і Хмельницькій областях до Державного підприємства "Укрриба", до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" про визнання недійсним договору зберігання державного майна, додаткових угод та повернення майна.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.11.2020 у справі №902/591/20 позов задоволено. Визнано недійним договір зберігання з правом користування №21/05 від 01.09.2005 укладений між Державним підприємством "Укрриба" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" та додаткові угоди до нього від 01.11.2005, 01.05.2006, 01.07.2006, 01.04.2007, 01.11.2012, 01.04.2013, 28.08.2015. Зобов`язано Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" повернути державі в особі Державного рибного агентства України державне майно - гідротехнічні споруди, передані товариству відповідно до договору зберігання з правом користування №21/05 від 01.09.2005.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 вказане рішення Господарського суду Вінницької області залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.05.2021 рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 у справі №902/591/20 скасовано. Справу №902/591/20 направлено на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу документообігу суду від 08.06.2021 справу №902/591/20 розподілено судді Матвійчуку В.В..

Ухвалою суду від 14.06.2021 справу № 902/591/20 прийнято до провадження з призначенням підготовчого засідання на 13.07.2021. Встановлено учасникам строк до 09.07.2021 для надання додаткових пояснень з обґрунтуванням (актуалізацією) власної процесуальної позиції, враховуючи викладені в постанові від 12.05.2021 у справі № 902/591/20 висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного суду, а також для надання додаткових доказів (в разі їх наявності).

08.07.2021 до канцелярії суду подано додаткові пояснення № б/н та дати (вх. № 01-34/6176/21) відповідача 2, в яких останній проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволені. Також відповідач 2 клопоче про застосування до розглядуваних правовідносин строку позовної давності, адже вважає, що останній завершився 20.04.2020, а позовна заява заступника прокурора Вінницької області датована 03.06.2020, тобто з порушенням строку позовної давності, що виключає можливість здійснення судового захисту.

09.07.2021 до канцелярії суду подано заяву № 10-4/2486 від 08.07.2021 позивача 2, де останній позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати без участі уповноваженого представника Регіонального відділення.

13.07.2021 до канцелярії суду подано заперечення № 15/2-458вих-21 від 13.07.2021 за підписом прокурора у справі І. Міняйло на додаткове пояснення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство".

За результатами судового засідання 13.07.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 13.07.2021 про продовження строку розгляду справи на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 02.09.2021.

31.08.2021 до канцелярії суду подано письмові пояснення № б/н від 31.08.2021 (вх. № 01-34/7689/21) відповідача 2, де наведено спростування щодо доводів прокурора, викладених у запереченні № 15/2-458вих-21 від 13.07.2021.

Виконавши завдання підготовчого провадження, суд 02.09.2021 закрив підготовче провадження та перейшов до розгляду справи по суті, призначивши судове засідання на 30.09.2021, про що постановив відповідну ухвалу.

27.09.2021 до канцелярії суду подано пояснення № б/н та дати (вх. № 01-34/8627/21) відповідача 2 з викладом позиції щодо представництва прокурором інтересів держави в даному спорі.

28.09.2021на адресу суду надійшло клопотання № 11-09/90 від 21.09.2021 позивача 1 про розгляд справи за відсутності його представника з підстав неможливості забезпечення явки повноважного представника.

При розгляді справи 30.09.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 30.09.2021 про відкладення розгляду справи по суті на 04.10.2021.

На визначену судом дату з`явились прокурор у справі та представник відповідача 2.

Позивачі та відповідач 1 правом участі в засіданні суду не скористались. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи по суті учасники повідомлені належним чином, ухвалою суду від 30.09.2021, яка направлена на адреси їх електронної пошти, та в силу приписів ч. 6 ст. 242 України вважається врученою 01.10.2021.

Зважаючи на те, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання з розгляду даної справи по суті, розгляд цієї справи уже відкладався, тому учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, зокрема, і на подання будь-яких пояснень чи інших заяв по суті справи, а також з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність перешкод для розгляду даної справи по суті у даному судовому засіданні.

З урахуванням неявки позивачів та відповідача 1 справи суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив про їх задоволення. В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що передача гідротехнічних споруд, які є державною власністю, за договором № 21/05 від 01.09.2005 відбулась без участі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та без його згоди, відтак спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, адже правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є Фонд державного майна України, його регіональне відділення, тому Державним підприємством "Укрриба" при укладені спірного договору перевищено свою компетенцію як балансоутримувача майна. Прокурором зазначено, що СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" незаконно набуло права користування вказаним майном, внаслідок чого державі спричинені збитки у розмірі не отриманої орендної плати, яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету, позов заявляється прокурором з метою захисту порушених інтересів держави. Крім того зазначено, що спірний договір зберігання з правом користування є чинним на момент пред`явлення позову, порушення прав позивача є триваючим.

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву №11-09/66 від 26.08.2020 наголошує на тому, що у позовній заяві не зазначено, у чому саме полягає порушення інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та Державного агентства рибного господарства України укладанням спірного договору, оскільки чинне законодавство України на момент укладення спірного договору встановлювало заборону на передачу об`єктів (гідротехнічних споруд). Зокрема вказано, що при укладенні договору зберігання Сторонами дотримані всі обов`язки, що встановлюються чинним законодавством до даного виду договорів. Вважає, що спірний договір спрямовано на утримання та збереження в належному стані відповідного державного нерухомого майна. Крім того зазначає, що до даних правовідносин необхідно застосувати строк позовної давності.

Представник відповідача 2 заперечив проти позову. Суть заперечень зводиться до наступного. Подання позову прокурором здійснено з порушенням ст.23 закону України «Про прокуратуру», позаяк з 2015 року позивачі ведуть з Товариством листування щодо необхідності змінити суть правовідносин, оформити орендні відносини тощо, що не переконання відповідача 2, підтверджує той факт, що спеціальний державний орган не допустив ніякої бездіяльності щодо захисту інтересів, він належним чином в межах своїх повноважень проводив поступову роботу з метою приведення правовідносин до такого стану, коли без завдання шкоди об`єктам державної власності всі спірні питання будуть врегульовані. Всі ці перемовини здійснювалися із врахуванням також того, що Товариство є законним користувачем земельних ділянок, на яких розташовані гідротехнічні споруди, та сплачує за них відповідну плату. За наведеного, відповідач 2 вважає, що не виникло підстав для вступу у ці правовідносини прокурора. До того ж прокурором не доведено основного - у чому полягає необхідність подання його позову, які його повноваження в цьому спорі.

Також відповідач 2 вказує, що подаючи позов, прокурор не звернув уваги на те, що стало предметом спірного договору, оскільки не звернуто уваги на мету укладення спірного договору, а саме збереження об`єктів державної власності - гідроспоруд.

Поряд з цим, відповідач 2 наголошує на тому, що прокурор пропустив строк позовної давності під час звернення до суду, що виключає можливість здійснення судового захисту та передбачає прийняття рішення про відмову в позові.

В судовому засіданні 04.10.2021 прийнято судове рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 04.10.2021 представники сторін не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

Наказом Державного департаменту рибного господарства від 29.07.2003 №205 затверджено акт приймання - передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду СВАТ "Вінницярибгосп", на баланс ДП "Укрриба" та закріплено зазначене в Акті майно за ДП "Укрриба" на праві повного господарського відання. Нагляд за виконанням наказу було покладено на заступника голови Державного департаменту рибного господарства.

Додатком №1 до згаданого вище Акту затверджено перелік гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду господарського товариства СВАТ "Вінницярибгосп" та передаються на баланс ДП "Укрриба" , а саме: дамба техн., став (рік введення в експлуатацію 06.32); дамба наг. став плот. зем. (рік введення в експлуатацію 05.81); дамба вир. ставки (рік введення в експлуатацію 02.32); дамба земл. нерестянки (рік введення в експлуатацію 10.32); гребля н/с плотин, земл. (рік введення в експлуатацію 09.32); гребля вир. ставки (рік введення в експлуатацію 01.32); гребля наг. став (рік введення в експлуатацію 01.32); гребля земляна в/с (рік введення в експлуатацію 01.32); гребля земляна г/с (рік введення в експлуатацію 09.32); дамба зимовали 1-9 (рік введення в експлуатацію 03.53); гребля наг. ставок (рік введення в експлуатацію 07.81); технічний водоспуск № 1 (рік введення в експлуатацію 07.32); водоспуск кам. наг. став (рік введення в експлуатацію 06.53); водоспуск Гуральні (рік введення в експлуатацію 08.32); водоспуск донний (рік введення в експлуатацію 04.32); водоспуск донний (рік введення в експлуатацію 03.32); водоспуск залізний (рік введення в експлуатацію 02.32); верховина № 2 кам. (рік введення в експлуатацію 01.50); водоспуск дон. нерестяники (рік введення в експлуатацію 11.32); водоспуск кам. н/с (рік введення в експлуатацію 10.30); н/с водоспуск № 1 (рік введення в експлуатацію 03.40); н/с водоспуск кам. (рік введення в експлуатацію 04.54); в/с водоспуск дон. (рік введення в експлуатацію 08.32); н/с водоспуск №1 (рік введення в експлуатацію 08.32); н/с верховина №2 (рік введення в експлуатацію 12.53); водоспуск 1-9 залізний (рік введення в експлуатацію 05.32).

01.09.2005 між Державним підприємством "Укрриба" (замовник) та СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" (зберігач) підписано договір зберігання з правом користування №21/05, згідно умов п. 1.1 якого, замовник передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання з правом користування, згідно Акту приймання-передачі, нерухоме державне майно, яке знаходиться на балансі ДП "Укрриба", та розташоване за адресою: с. Дашів, с. Городок, с. Леухів, с. Желіхово, с. Слободище, с. Китайгород, с. Кантелина, Гайсинський район-с. Нараївка.

Згідно п.1.2 договору, вартість майна, що передається зберігачу визначена на підставі даних бухгалтерського обліку і відображена в акті приймання-передачі майна, що є додатком до цього договору.

Відповідно до п.1.3 договору, майно використовується з метою риборозведення згідно виробничої програми, погодженої з замовником.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що зберігач зобов`язаний за користування майном (згідно додатку №1 "Акт приймання-передачі державного майна") вносити плату щомісячно до 15 числа наступного за звітним в розмірі 4504,44 грн., в т. ч. ПДВ, розрахунковий рахунок замовника з врахуванням щомісячного індексу інфляції. Підставою для перерахування коштів є чинний договір.

Пунктом 2.4. договору визначено, що зберігач зобов`язаний у випадках, передбачених п. 3.2, п. 5.1 даного договору, повернути майно замовнику за актом приймання-передачі.

В пункті 3.1 договору сторони встановили, що зберігач має право користуватись переданим йому для зберігання майном на платній основі.

Згідно п. 4.1 договору, замовник зобов`язаний: за відповідальне зберігання майна (згідно "Акту приймання-передачі державного майна") вносити плату щомісячно до 15 числа наступного за звітним в розмірі 10 грн у тому числі ПДВ, на розрахунковий рахунок зберігача з врахуванням щомісячного індексу інфляції.

Відповідно до п. 4.3 договору, замовник зобов`язаний після закінчення терміну дії договору або досягнення сторонами угоди про його дострокове розірвання, прийняти по акту майно, яке було передане згідно договору.

Відповідно до п. 6.1. договору цей договір набуває чинності з дня його підписання і діє до моменту укладення договору оренди чи іншої цивільно-правової угоди.

Договір підписаний представниками сторін, скріплений відтисками їх печаток.

29.07.2003 між Регіональним відділенням ФДМУ та Державним департаментом рибного господарства України підписано протокол яким вирішили майно зазначене у додатку № 1 до акту - приймання передачі з балансу Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Вінницярибгосп" на баланс Державного підприємства "Укрриба" згідно спільного наказу Міністерства Аграрної політики України та Фонду державного майна України за № 126/752 від 06.05.2003 "Про передачу гідротехнічних споруд". Щодо переукладення договору оренди індивідуально визначеного Майна зазначеного у додатку № 1 до акту приймання передачі, між ДП "Укрриба" - Орендодавцем та сільськогосподарським відкритим акціонерним товариством "Вінницярибгосп" - Орендарем, згідно спільного наказу Мінагрополітики та ФДМУ за № 126/752 від 06.05.2003. Встановлено на який термін було складено вже існуючий договір оренди Майна, визначено у додатку № 1 до акту приймання передачі - на 10 років.

01.09.2005 між ДП "Укррриба" (Замовник) та СТОВ "Дашівське риболовне господарство" складено акт прийому передачі нерухомого майна згідно договору зберігання з правом використання, яким погоджено, що Замовник передає, а Зберігач приймає на зберігання з правом користування нерухоме державне майно - гідротехнічні споруди ставків, яке знаходиться на балансі ДП "Укрриба", розташоване за адресою: Вінницька обл., Іллінецький, Гайсинський райони, с. Дашів, с. Городок, с. Леухів, с. Желіхово, с. Нараївка, с. Слободище, с. Китайгородка, с. Кантелина, вартість якого згідно експертної оцінки станом на 22.07.2005 р. складає 450444,00 грн.

Згідно переліку (додаток до Акту від 01.09.2005) СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" передано та прийнято наступні гідроспоруди: в/с водоспуск дон., інвентарний номер 1039; в/с водоспуск дон., інвентарний номер 1041; верховина № 2, інвентарний номер 1034; водоспуск 1-9 залізний, інвентарний номер 1044; водоспуск Гуральні, інвентарний номер 1030; водоспуск донний, інвентарний номер 1031; водоспуск донний, інвентарний номер 1032; водоспуск донний нерестяники, інвентарний номер 1035; водоспуск залізний, інвентарний номер 1033; водоспуск кам. наг. ст., інвентарний номер 1029; водоспуск кам. наг. ст., інвентарний номер 1036; гребля вир. ст., інвентарний номер 1022; гребля земляна в/с, інвентарний номер 1024; гребля земляна г/с, інвентарний номер 1025; гребля н/с плотина земл., інвентарний номер 1021; гребля наг. ст. 1023; гребля наг. ст. 1027; дамба вир. ст., інвентарний номер 1018; дамба земляна нерестяники, інвентарний номер 1019; дамба зимовали 1-9, інвентарний номер 1026; дамба наг. ст. плот, зем., інвентарний номер 1017; дамба техн, став, інвентарний номер 1016; н/с верховина №2, інвентарний номер 1043; н/с водоспуск № 1, інвентарний номер 1038; н/с водоспуск №1, інвентарний номер 1042; н/с водоспуск кам., інвентарний номер 1040; н/с водоспуск кам., інвентарний номер 1028.

Відповідно до протоколу № 1 про договірну ціну за зберігання з правом користування державного майна, зазначену у договорі № 21/05 від 01.09.2005 ціна за користування гідротехнічними спорудами становить 4504,44 грн щомісячно.

Згідно протоколу №2 про договірну ціну за відповідальне зберігання державного майна, зазначену у договорі №21/05 від 01.09.2005, ціна за відповідальне зберігання гідротехнічних споруд складає 10,00 грн щомісячно.

В подальшому між ДП "Укрриба" та СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" укладено низку додаткових угод до договору зберігання, а саме від:

- 01.11.2005 щодо встановлення щомісячного розміру плати за відповідальне зберігання майна у сумі 10,00 грн;

- 01.05.2006 щодо встановлення за користування майном річної плати у розмірі 57 200,64 грн;

- 01.07.2006 щодо зобов`язання СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" надавати ДП "Укрриба" інформацію про ефективність використання державного майна;

- 01.09.2006 щодо зміни пункту 6.1. договору, зокрема, сторони домовилися, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом п`яти років, тобто з 01.09.2005 по 01.09.2010;

- 01.04.2007 щодо зміни розміру щомісячного платежу за користування майном, який складає 2776,97 грн. Крім того, сторони підписали акт прийому-передачі державного майна від 01.04.2007, де зазначили, що вартість переданого майна згідно з експертною оцінкою станом на 01.07.2006 становить 262 986,00 грн;

- 01.11.2012 щодо визначення зберігача відповідальним за додержання вимог законодавства про охорону праці;

- 01.04.2013 щодо зобов`язання СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" надавати ДП "Укрриба" копію звіту форми № 1А-річна "Виробництво продукції аквакультури";

- 28.08.2015 щодо визначення нового переліку нерухомого майна - гідротехнічних споруд, які передаються на зберігання з правом користування СТОВ "Дашівське рибоводне господарство";

- 31.08.2015 щодо зміни пункту 6.1 договору зберігання в частині строків дії договору. Зокрема, зазначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення терміну його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

Додаткові угоди підписані представниками сторін, скріплені відтиском печатки ДП "Укрриба" та СТОВ "Дашівське рибоводне господарство".

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, позицій відповідачів , а також щодо оцінки наявних у справі доказів, суд виходив із такого.

Так, статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Згідно ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Державне агентство рибного господарства України, як центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері річного господарства та рибної промисловості, охорони використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, та Фонд державного майна України, як центральний орган виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належить до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності, не вжили заходів щодо повернення спірних гідротехнічних споруд у зв`язку з чим, заступник прокурора Вінницької області звернувся до суду з позовом з метою повернення гідротехнічних споруд.

Не звернення Державного агентства рибного господарства України та Регіонального відділення Фонд державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях до суду із відповідним позовом свідчить про не здійснення ними захисту інтересів держави щодо незаконного використання державного майна.

За інформацією Державного агентства рибного господарства України (листи № 3-11.1-9/5766-19 від 17.10.2019, № 2-11.1-9/2475-20 від 27.04.2020) ДП «Укрриба» неодноразово попереджалося про необхідність приведення договірних відносин з СТОВ «Дашівське рибоводне господарство» відповідно до вимог Закону України «Про оренду державного і комунального майна».

До того ж, за інформацією Державного агентства рибного господарства України (лист № 3-11.1-9/4191-19 від 30.07.2019), з метою приведення у відповідність до чинного законодавства використання державного майна Агентство погодило Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій області укладення договору оренди гідроспоруд з СТОВ «Дашівське рибоводне господарство».

За інформацією Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (лист № 10-5/1145 від 11.10.2019) про наявність договору зберігання Регіональному відділенню стало відомо у 2017 році. Після чого СТОВ «Дашівське рибоводне господарство» неодноразово направлялись листи щодо необхідності приведення договірних відносин у відповідність зо вимог законодавства. Проте, СТОВ «Дашівське рибоводне господарство» відмовилось від укладення договору оренди державного майна - гідротехнічних спору. (лист № 10-4/987 від 27.03.2020).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі № 927/246/18 від 06.02.2019, прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно. «Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 905/803/18, згідно якої, розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

Підставою звернення прокурора з позовною заявою став саме факт нездійснення уповноваженими державними органами покладених на них законом обов`язків із захисту державного майна, яке полягає у невжитті Державного агентства рибного господарства України та Регіонального відділення Фонд державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях заходів щодо припинення порушень інтересів держави, визнання недійсним договору зберігання та витребування з незаконного володіння гідротехнічних споруд.

Сам факт не звернення уповноваженого органу до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження щодо витребування з незаконного володіння земельних ділянок лісового фонду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 зазначає, що незалежно від того, чи відповідають дійсності доводи про неможливість самостійно звернутись до суду з позовом через відсутність коштів для сплати судового збору, сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави.

Також Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 дійшла до висновків, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Судом встановлено, що прокурором належно обґрунтовано підстави представництва інтересів держави, вірно визначено позивачів - орган, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних відносинах, належно в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» надано повідомлення позивачам про намір звернутися до суду з відповідним позовом. При цьому позивачі не оскаржили дії прокурора та не повідомили про жодні практичні дієві заходи до самостійного захисту інтересів держави та усунення допущених порушень.

За таких обставин, у прокурора виникли обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави, та звернення до суду із позовом, що відповідає нормам національного законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор просить визнати договір зберігання недійсним, як такий, що вчинений сторонами для приховування іншого правочину, з посиланням на статтю 235 Цивільного кодексу України. При цьому прокурор вважає, що спірний договір зберігання є удаваним правочином, оскільки сторони мали на меті приховати інший правочин, а саме - договір оренди майна.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно із частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу, є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності (частина перша статті 936 Цивільного кодексу України).

Статтею 944 Цивільного кодексу України передбачено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншим особам.

Частиною першою статті 946 Цивільного кодексу України визначено, що плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання.

Згідно із частиною першою статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною першою статті 2 Закону України від 10 квітня 1992 року N 2269-XII "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на момент укладення договору) визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

З визначення поняття договору оренди випливають такі ознаки оренди, як різновиду майнового найму: оренда передбачає передачу майна у користування; таке користування є платним, що забезпечується внесенням орендарем орендодавцеві орендної плати у визначених розмірах; оренда передбачає передачу майна у строкове (тимчасове) користування; майно, що передається в оренду, може використовуватися орендарем виключно для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у вказаній редакції орендодавцями є:

- Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук;

- органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності;

- підприємства - щодо окремого індивідуально визначеного майна та нерухомого майна, загальна площа яких не перевищує 200 кв. м на одне підприємство, а з дозволу органів, зазначених в абзацах другому та третьому цієї статті, - також щодо структурних підрозділів підприємств (філій, цехів, дільниць) та нерухомого майна, що перевищує площу 200 кв. м.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у вказаній редакції істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Відповідно до частини першої статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Частиною другою статті 235 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Як вбачається зі спірного договору зберігання з правом користування №21/05 від 01.09.2005, разом з додатковими угодами до нього від 01.11.2005; 01.05.2006, 01.07.2006, 01.04.2007, 01.09.2006, 01.11.2012, 01.04.2013, 28.08.2015, Державним підприємством "Укрриба" було надано зберігачу - СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" право використовувати майном, яке передано на зберігання з використанням лише за цільовим призначенням згідно виробничої програми, погодженої із замовником.

Правовий аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що, як правило, договір зберігання укладається без права користування річчю, адже правовою метою такого договору є забезпечення збереження речі та повернення її непошкодженою, оскільки така річ перебуває у володінні зберігача, але не у користуванні. Право користування річчю зберігач може отримати за попередньою згодою поклажодавця, і в такому разі виникають правовідносини найму (якщо користування платне). (Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ від 05.04.2012р. по справі №6/114-11, від 31.07.2012 р. по справі №15/104-11).

В даному випадку відповідач-1 (ДП "Укрриба") та відповідач-2 (СТОВ "Дашівське рибоводне господарство") у п. 2.2 договору № 21/05 від 01.09.2005 р. та з врахуванням додаткової угоди від 01.11.2005 обумовили, що зберігач (СТОВ "Дашівське рибоводне господарство") зобов`язувалось за користування майном вносити плату щомісячно на розрахунковий рахунок замовника (ДП "Укрриба").

Таким чином, договором зберігання з додатковими угодами до договору зберігання передбачений обов`язок по оплаті за використання державного майна, що підтверджує позицію прокурора, що спірний договір з додатковими угодами по суті є договором оренди державного майна, який сторони назвали договором зберігання.

Зі змісту договору зберігання № 21/05 від 01.09.2005 (з додатковими угодами) вбачається, що він є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично є довгостроковим договором оренди державного майна, з огляду на те, що містить усі ознаки договору оренди (передача майна в користування, строковість, оплатність, мета - здійснення господарської діяльності).

Отже, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети - приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала внутрішня воля сторін і який вони насправді вчинили.

Згідно із п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009р. №9 за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 Цивільного кодексу України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

Предметом вказаного договору (з додатковими угодами) є нерухоме державне майно, а саме гідротехнічні споруди, а тому до спірних правовідносин повинно бути застосовано норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна України".

Відповідно до ч.1 ст.287 ГК України та ст.5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендодавцями державного майна - цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, є Фонд державного майна України, його регіональні відділення і представництва.

В силу приписів наведених норм законодавства, правомочною особою на укладення договору оренди державного майна та орендодавцем гідротехнічних споруд, визначених у договорі зберігання, може виступати тільки Фонд державного майна України, його регіональні відділення. В той час, як ДП "Укрриба" може виступати стороною договору оренди спірного майна (за погодженням з органом управління майна) лише як балансоутримувач, а не орендодавець.

Як слідує з матеріалів справ у відповідності до Наказу № 126/752 від 06.05.2003 Міністерства аграрної політики України визначено передати до сфери управління Міністерства аграрної політики України гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов`язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства, зазначених в додатку. Встановлено, що з дозволу Фонду державного майна України (Регіональних відділень) орендодавцем майна, переданого згідно із цим наказом виступає державне підприємство "Укрриба". Орендна плата спрямовується до Державного бюджету України у розмірі визначеному чинним законодавством.

Згідно додатку до Наказу №126/752 від 06.05.2003 встановлено перелік господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства, майно (гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, та пов`язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів цих товариств та не підлягає приватизації), яких передається на баланс державного підприємства "Укрриба", зокрема по Вінницькій області це СВАТ "Вінницярибгосп" с. Якушинці 004676576.

Наказом Державного департаменту рибного господарства від 29.07.2003 №205 затверджено акт приймання - передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду СВАТ "Вінницярибгосп" на баланс ДП "Укрриба" та закріплено зазначене в акті майно за ДП "Укрриба" на праві повного господарського відання. Нагляд за виконанням наказу було покладено на заступника голови Державного департаменту рибного господарства.

Додатком №1 до Акту затверджено перелік гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду господарського товариства СВАТ "Вінницярибгосп" та передаються на баланс ДП "Укрриба" , а саме: дамба техн, став (рік введення в експлуатацію 06.32); дамба наг. став плот. зем. (рік введення в експлуатацію 05.81); дамба вир. ставки (рік введення в експлуатацію 02.32); дамба земл. нерестянки (рік введення в експлуатацію 10.32); гребля н/с плотин, земл. (рік введення в експлуатацію 09.32); гребля вир. ставки (рік введення в експлуатацію 01.32); гребля наг. став (рік введення в експлуатацію 01.32); гребля земляна в/с (рік введення в експлуатацію 01.32); гребля земляна г/с (рік введення в експлуатацію 09.32); дамба зимовали 1-9 (рік введення в експлуатацію 03.53); гребля наг. ставок (рік введення в експлуатацію 07.81); технічний водоспуск № 1 (рік введення в експлуатацію 07.32); водоспуск кам. наг. став (рік введення в експлуатацію 06.53); водоспуск Гуральні (рік введення в експлуатацію 08.32); водоспуск донний (рік введення в експлуатацію 04.32); водоспуск донний (рік введення в експлуатацію 03.32); водоспуск залізний (рік введення в експлуатацію 02.32); верховина № 2 кам. (рік введення в експлуатацію 01.50); водоспуск дон. нерестяники (рік введення в експлуатацію 11.32); водоспуск кам. н/с (рік введення в експлуатацію 10.30); н/с водоспуск № 1 (рік введення в експлуатацію 03.40); н/с водоспуск кам. (рік введення в експлуатацію 04.54); в/с водоспуск дон. (рік введення в експлуатацію 08.32); н/с водоспуск №1 (рік введення в експлуатацію 08.32); н/с верховина №2 (рік введення в експлуатацію 12.53); водоспуск 1-9 залізний (рік введення в експлуатацію 05.32).

У відповідності до договору зберігання державного майна № 21/05 від 01.09.2005 разом з додатковими угодами, сторонами були вчинені дії щодо майна, що є власністю держави та перебуває на балансі ДП "Укрриба", тобто останнє не є власником переданого майна, яке на момент приватизації не увійшло до статутного фонду СВАТ "Вінницярибгосп".

Доказів наявності погоджень з боку уповноваженого органу управління на укладання угоди щодо передачі в оренду гідротехнічних споруд матеріали справи не містять.

Наведеним стверджується, що передача зазначених гідротехнічних споруд в оренду відбулася на підставі договору, укладеного без участі Фонду державного майна України та його дозволу, у зв`язку з чим спірний договір укладено особою, у якої відсутні повноваження щодо укладання такого договору, а ДП "Укрриба" при укладенні спірного договору та додаткових угод було перевищено свою компетенцію, як балансоутримувача майна, тобто оспорюваний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства.

Поряд з цим, судом встановлено, що між Іллінецькою районною державною адміністрацією і СТОВ "Дашівське рибоводне господарства" 08.10.2012 укладено договір оренди земельної ділянки, загальною площею 126,3678 га несільськогосподарського призначення для рибогосподарських потреб із земель водного фонду Дашівської селищної ради за межами смт Дашів Іллінецького району Вінницької області, в тому числі під господарськими будівлями і дворами 3,0370 га, під болотами - 64,8014 га, під водою - 55,9474 га та 2,5820 га - під гідроспорудами. Договір укладено строком на 25 років.

Аналогічні договори укладені Іллінецькою районною державною адміністрацією з СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" щодо оренди земель водного фонду за межами с.Купчинці (кадастрові номера :03:000:0459; :03:000:0460); с. Кантелина (кадастровий номер :02:000:0399); с.Городок (кадастрові номера :07:002:0197; :07:002:0198; :03:000:1051).

В пунктах 2.3. зазначених вище договорів зазначено, що на орендованих земельних ділянках водного фонду знаходяться гідроспоруди, договори оренди яких оформляються окремо.

Так, зокрема у відповідності інформації, яка викладена в листі від 12.09.2019 № 410 Китайгородської сільської ради Іллінецького району, СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" використовує водні об`єкти, на яких розташовані гідротехнічні споруди ДП "Укрриба".

Відповідно до листа від 16.09.2019 №383 Краснопільської сільської ради Гайсинського району СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" використовує водні об`єкти, на яких розташовані гідротехнічні споруди ДП "Укрриба".

Про використання гідротехнічних споруд для ведення господарської діяльності також свідчать подані СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" до Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області звіти форми 1-А риба (річна) за 2016-2019 роки (листи від 26.07.2019 № 2-16- 9/2062-19 та від 26.05.2020 №1-16-9/1509-20).

Основними видами діяльності СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" є прісноводне рибальство (основний вид); перероблення та консервування риби, ракоподібних і молюсків; виробництво олії та тваринних жирів; діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами; оптова торгівля іншими продуктами харчування, у тому числі рибою, ракоподібними та молюсками; роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах.

Зазначені вище обставинами підтверджують фактичне використання СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" гідротехнічних споруд, які передавалися для зберігання за договором з правом користування № 21/05 від 01.09.2005 для здійснення господарської діяльності.

Таким чином, вказані обставини свідчать про укладення між ДП "Укрриба" та СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" удаваного правочину оренди (найму) державного майна шляхом укладення договору зберігання та вищезазначених додаткових угод до договору.

Відтак, оскільки договір зберігання разом з додатковими угодами укладені без участі Фонду державного майна України та без його дозволу як орендодавця державного майна, то прокурор правомірно звернувся до суду з вимогою про визнання даного договору з додатковими угодами недійсними, а похідна від неї вимога щодо зобов`язання СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" повернути державі в особі Державного рибоводного агентства України державне майно - гідротехнічні споруди, передані СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" відповідно до договору зберігання, також є обґрунтованою.

Наведених висновків дійшов і Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 12.05.2021 у даній справі.

Поряд з цим, відповідачем 1 (ДП "Укрриба") та відповідачем 2 (СТОВ "Дашівське рибоводне господарство") було заявлено про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Досліджуючи дане питання суд зважає на вказівку Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду, наведену у постанові від 12.05.2021 у даній справі, про необхідність дослідження та встановлення коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідалися або могли довідатися саме позивачі у справі - Державне агентство рибного господарства України, РВ ФДМУ, а не прокурор.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За приписами ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.1 ст.261, ч.2 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Верховний суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 29.09.2021 у справі №910/15989/16 зауважив, що у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи теж заявити про застосування до цих вимог позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог (наведену правову позицію викладено у постановах ВП ВС від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц).

При цьому позов про зобов`язання СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" повернути державі в особі Державного рибного агенства України державне майно - гідротехнічні споруди за своєю процесуально-правовою природою є негаторним позовом, який може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Предмет негаторного позову становитиме вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом (наведену правову позицію викладено у постановах ВС від 29.08.2019 у справі №910/551/18, від 17.04.2018 у справі №924/623/16).

До позовів про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном позовна давність не застосовується, оскільки негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує відповідне правопорушення (наведену правову позицію викладено у пункті 34 постанови ВП ВС від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц).

У справі, що розглядається, заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності подано двома відповідачами. При цьому суд зважає, що позовні вимоги про визнання недійсним договору зберігання з правом користування № 21/05 від 01.09.2005 та додаткових угод до нього направлені до двох відповідачів.

З наявних матеріалів справи судом встановлено, що позивачу - Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях про порушення його прав стало відомо 01.02.2017, під час опрацювання визначеного Держрибагенством України переліку об`єктів державного майна, балансоутримувачем якого вистепає ДП «Укрриба», та які використовуються суб`єктами господарювання без оформлених належним чином договорів оренди (лист № 10-5/1145 від 11.10.2019)

При цьому, з матеріалів справи, достеменно встановити коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідалося або могло довідатися Державне рибне агентство України не видається за можливе. Водночас, виходячи з наявних в матеріалах справи Статуту ДП «Укрриба», звітності виробництва продукції аквакультури по СТОВ "Дашівське рибоводне господарство", Державне рибне агентство України про наявність договору зберігання з правом користування № 21/05 від 01.09.2005 могло та зобов`язано було знати, щонайменше у 2015 році.

Зважаючи на те, що заступником прокурора Вінницької області позовну заяву з вимогами про визнання недійсним договору зберігання з правом користування № 21/05 від 01.09.2005 та додаткових угод до нього подано 12.06.2020, позивачами пропущено строк позовної давності за вказаними вимогами.

Разом із тим, позивачами не доведено суду поважність причин пропуску строку позовної давності.

За таких обставин, наявні підстави для задоволення заяв відповідачів про застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строків позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору зберігання з правом користування № 21/05 від 01.09.2005 та додаткових угод до нього.

При цьому вимога прокурора про зобов`язання СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" повернути державі в особі Державного рибного агентства України державне майно - гідротехнічні споруди підлягає задоволенню.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з підстав неведених вище.

Надаючи оцінку іншим доводам сторін судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, сплачений судовий збір за позовною заявою у зв`язку з частковим задоволенням позову покладається на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам по 1 051,00 грн.

Поряд з цим, за подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 у даній справі СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" квитанціями № 0.0..1 від 20.02.2021 та № 0.0..1 сплачено 8 408,00 грн судового збору.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 12.05.2021 касаційну скаргу СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" задоволено частково, скасовано рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.2020 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2021 у справі, справу № 902/591/20 передано на розгляд до Господарського суду Вінницької області.

За наведених обставин, враховуючи, що Верховним Судом при прийнятті постанови від 12.05.2021 у даній справі не вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з переглядом в касаційному порядку скарги СТОВ "Дашівське рибоводне господарство", витрати останнього по сплаті судового збору за подання касаційної скарги підлягають розподілу при ухваленні рішення. Зважаючи на часткове задоволення касаційної скарги, СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору в сумі 4 204,00 грн, та покладаються судом на Прокуратуру Вінницької області.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Зобов`язати Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" (вул. Центральна, 34, смт. Дашів, Іллінецький район, Вінницька область, 22740; ) повернути державі Україна в особі Державного агентства рибного господарства України ( вул. Січових Стрільців, 45а, м. Київ, 04053; ) державне майно - гідротехнічні споруди, передані товариству відповідно до договору зберігання з правом користування №21/05 від 01.09.2005.

В позові в частині визнання недійним договору зберігання з правом користування №21/05 від 01.09.2005 укладеного між Державним підприємством "Укрриба" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" та додаткових угод до нього від 01.11.2005, 01.05.2006, 01.07.2006, 01.04.2007, 01.11.2012, 01.04.2013, 28.08.2015 - відмовити.

Стягнути з Державного підприємства "Укрриба" (вул. Тургенєвська, 82-А, м. Київ, 04053; ) на користь Прокуратури Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050; ) відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 051 грн 00 грн.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" (вул. Центральна, 34, смт. Дашів, Іллінецький район, Вінницька область, 22740; ) на користь Прокуратури Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050; ) відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 1 051 грн 00 грн.

Стягнути з Прокуратури Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050; ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" (вул. Центральна, 34, смт. Дашів, Іллінецький район, Вінницька область, 22740; ) відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги в сумі 4 204 грн 00 грн.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відомі суду адреси електронної пошти учасників: Прокуратури Вінницької області - ; Державного агентства рибного господарства України - ; Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій і Хмельницькій областях - ; Державного підприємства "Укрриба" - ; Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дашівське рибоводне господарство" - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 13 жовтня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Прокуратура Вінницької області (вул. Монастирська, 33, м. Вінниця, 21050)

3 - Державне агенство рибного господарства України (вул. Січових Стрільців, 45а, м. Київ, 04053)

4 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018)

5 - ДП "Укрриба (вул. Тургенєвська, 82-А, м. Київ, 04053)

6 - СТОВ "Дашівське рибоводне господарство" (вул. Центральна, 34, смт. Дашів, Іллінецький район, Вінницька обл., 22740)