Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/779/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом: Дочірнього підприємства "Оллтек-Україна", вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро", с. Підгороддя, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77023

про стягнення заборгованості в сумі 201552 грн 86 коп.

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Дочірнє підприємство "Оллтек-Україна" із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" про стягнення заборгованості у сумі 201552 грн 86 коп.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

12.08.2021 суд відкрив провадження у справі та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами; встановив відповідачу строк для подання заяви у разі наявності заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з відповідним обґрунтуванням.

Згідно з ухвалою про відкриття провадження у справі від 12.08.2021 суд встановив відповідачу строк до 15 днів з дня отримання цієї ухвали для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх наявних у нього доказів, що підтверджують заперечення проти позову.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідач отримав 17.08.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке приєднане до матеріалів справи.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Як вбачається із ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило та з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №18/05-2015 від 18.05.2015 в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 197986 грн 40 коп. За прострочення грошового зобов"язання відповідно до ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за весь час прострочення. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 526, 530, 692, 610, 611,712 ЦК України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

18.05.2015 Дочірнє підприємство "Олтек -Україна" (далі постачальник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" (далі покупець) уклали договір поставки №18/05-2015 (далі договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов"язується протягом строку дії договору продавати покупцеві відповідно до замовлень останнього кормові добавки (далі -товар), зазначені в Специфікації-додатку №1 до цього договору. Покупець зобов"язується приймати та оплачувати переданий покупцю товар. У разі необхідності сторони можуть змінювати або розширювати асортимент товару шляхом внесення змін або доповнень у Специфікацію- додаток №1 до цього договору.

Покупець зобов"язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати постачальнику вартість товару, в порядку та у строки, визначені в статті 4 цього договору (п.3.2.).

Відповідно до п.4.1. договору у редакції покупця, згідно підписаного протоколу розбіжностей від 18.05.2015, вартість товару зазначена в Специфікації, є чинною для цілей замовлення товару протягом строку дії договору. У випадку зміни ставки ПДВ вартість товару в Специфікації вважається зміненою на розмір відповідної зміни ставки ПДВ.

Ціна товару, що підлягає оплаті за договором, визначається як вартість товару відповідно до специфікації, скоригована на розмір передбаченої договором знижки (п.4.2.).

Покупець здійснює оплату на таких умовах: 50 % вартості товару -передоплата; 50% вартості товару - оплата протягом 15-х календарних днів з дати отримання товару (п.4.3.).

Поставка товару здійснюється в кількості, зазначеній в замовленні покупця, на умовах DDP (ІНКОТЕРМС-2000) партіями не меншими ніж 25 кг. Склад поставки, розташований за адресою: Івано-Франківська область, Рогатинський район, с.Підгороддя, вул. Лисенка,38 за винятком випадків, коли сторонами письмово погоджене інше місце чи умови поставки або джерело відвантаження. Поставка здійснюється протягом 5 календарних днів з дати проведення покупцем передоплати, що передбачена п.4.3 цього договору (п.5.1. у редакції покупця , згідно підписаного протоколу розбіжностей від 18.05.2015).

Право власності на партію товару переходить до покупця в момент підписання сторонами товарно-транспортної накладної та/або видаткової накладної на товар (п.5.4. в редакції покупця , згідно підписаного протоколу розбіжностей від 18.05.2015).

Факт поставки товару підтверджується транспортною накладною та /або видатковою накладною, що підписані уповноваженими представниками сторін, із зазначенням видів, кількості та вартості товару відповідно до Специфікації, поставленого за відповідним відвантаженням (п.7.1. в редакції покупця, згідно підписаного протоколу розбіжностей від 18.05.2015)

Відповідно до п. 10.1. договору, цей договір набирає чинності на дату, що зазначена першою на першій сторінці цього договору, і діє до закінчення 10 днів з моменту одержання будь-якою стороною письмового повідомлення іншої сторони про істотне порушення умов цього договору, або істотну зміну обставин виконання договору.

На виконання умов договору позивач протягом 2021 року поставив відповідачу товар на суму 119685 грн 60 коп., що підтверджується видатковими накладними №835 від 05.03.2021, №855 від 16.03.2021, № 858 від 18.03.2021, №919 від 21.04.2021, а також станом на 01.01.2021 сума заборгованості становила 248228 грн 40 коп., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за 01.01.2021 -31.04.2021 року, підписаним представниками сторін та скріпленим їх печатками, копії якого приєднана до матеріалів справи.

В порушення взятих на себе зобов"язань відповідач отриманий товар оплатив частково в сумі 169927 грн 60 коп., внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 197986 грн 40 коп.

Станом на 09.08.2021 заборгованість залишилась не погашеною, у зв"язку з чим позивач, керуючись ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 504 грн 46 коп. - 3% річних та 2573 грн 82 коп. - інфляційних втрат і звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно з ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України)

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до наведеного, договір укладений між позивачем і відповідачем, є договором поставки.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновок суду.

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати отриманого товару в строк, встановлений договором підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 197986 грн 40 коп. - заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Суд за допомогою ІПС "Законодавство" перевірив правильність нарахування позивачем інфляційних втрат за травень 2021 року та задовольняє їх згідно розрахунку позивача, який є обґрунтованим та арифметично правильним.

Також суд перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних за період з 01.05.2021- 31.01.2021 та зазначає, що за розрахунком суду (знаходиться в матеріалах справи) сума трьох відсотків річних менша за суму заявлену позивача, оскільки позивач нараховуючи 3% річних за період 01.05.2021- 31.01.2021 не врахував, що строк оплати за поставку товару згідно з видатковою накладною №919 від 21.04.2021 настав 06.05.2021 (п.4.3. договору). Відтак суд задовольняє вимогу позивача про стягнення 3% річних в сумі 489 грн 05 коп., в частині стягнення 3% річних в сумі 15 грн 41 коп. належить відмовити.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 197986 грн 40 коп. - основної заборгованості, 2573 грн 82 коп.- інфляційних втрат та 489 грн 05 коп. - 3% річних.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 3023 грн 29 коп., що підтверджується платіжним дорученням №451 від 30 червня 2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, враховуючи задоволення позовних вимог судовий збір в сумі 3015 грн 74 коп., покладає на відповідача, судовий збір в сумі 07 грн 55 коп. на позивача.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Дочірнього підприємства "Оллтек-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро" про стягнення заборгованості в сумі 201552 грн 86 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Росан-Агро", с. Підгороддя, Рогатинський район, Івано-Франківська область, 77023 (код 30425351 ) на користь Дочірнього підприємства "Оллтек-Україна", вул. Іллінська, 8, м. Київ, 04070 (код 32047626) - 197986 (сто дев"яносто сім тисяч дев"ятсот вісімдесят шість) грн 40 коп. основної заборгованості, 2573 (дві тисячі п"ятсот сімдесят три) грн 82 коп.- інфляційних втрат та 489 ( чотириста вісімдесят дев"ять) грн 05 коп. - 3% річних, а також 3015(три тисячі п"ятнадцять ) грн 74 коп. судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 15 (п"ятнадцять гривень) грн 41 коп. 3% річних відмовити.

Судовий збір в сумі 7 (сім) грн 55 коп. покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.10.2021

Суддя Т. В. Максимів