РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.10.2021Справа № 910/10458/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс"

до Публічного акціонерного товариства "Центеренерго"

про стягнення 362 751 359 грн. 54 коп.

Представники сторін:

від позивача: Кірячок І.О., довіреність б/н від 28.12.2020;

від відповідача: Гаврись Я.Б., довіреність № 58/22 від 02.03.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Шахтарськтранс» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» про стягнення 362 751 359,54 грн., у тому числі вартість фактично поставленого вугілля в сумі 297 507 063,43 грн., вартість доставки вугілля в сумі 32 373 438,12 грн., пеня в сумі 32 537 324,69 грн., 3 % річних в сумі 333 533,30 грн.

У подальшому ТОВ «Шахтарськтранс» подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивачем зменшено розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача до 1 913 960,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договорів поставки вугілля від 09.04.2019 № 111/17, від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22 у частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем вугілля, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість, яку позивач просив стягнути з відповідача з урахуванням пені за загальний період з 01.07.2019 по 29.07.2019, нарахованої відповідно до умов договорів за прострочення виконання грошового зобов`язання, та 3 % річних за загальний період з 01.07.2019 по 29.07.2019.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020, позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Центренерго» на користь ТОВ «Шахтарськтранс» 297 507 063,43 грн. вартості поставленого вугілля, 32 373 438,12 грн. вартості доставки вугілля, 1 913 960,27 грн. пені, 333 533,30 грн. 3 % річних та 672 350 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду від 09.09.2020 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 у справі № 910/10458/19 скасовано, справу № 910/10458/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

29.09.2020 до Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/10458/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 справа № 910/10458/19 прийнята до свого провадження, підготовче засідання призначено на 09.11.2020.

30.10.2020 представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

06.11.2020 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

09.11.2020 представником відповідача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами.

У судове засідання 09.11.2020 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 30.11.2020.

09.11.2020 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строків.

23.11.2020 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

30.11.2020 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

30.11.2020 представником відповідача подано клопотання про призначення комплексної судової експертизи.

У судове засідання 30.11.2020 представники сторін з`явились.

Дослідивши надану позивачем заяву про збільшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає ціну позову з її урахуванням.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 07.12.2020.

07.12.2020 представником відповідача подано заяву про застосування строку позовної давності, письмові пояснення та клопотання про зменшення розміру пені.

07.12.2020 представником позивача подано заперечення на клопотання про призначення судової експертизи.

У судове засідання 07.12.2020 представник сторін з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 призначено у даній справі судову комплексну експертизу матеріалів та речовин й товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/10458/19 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/10458/19 - без змін.

08.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов лист від Директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із матеріалами справи та клопотанням судового експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 поновлено провадження у справі № 910/10458/19, розгляд клопотання призначено на 19.04.2021.

15.04.2021 представником відповідача подано клопотання про відкладення судового засідання.

19.04.2021 представником позивача подано заперечення на клопотання судового експерта.

У судове засідання 19.04.2021 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом відкладено розгляд клопотання судового експерта на 26.04.2021.

19.04.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов лист Директора Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 6900/21-34 про погодження строку проведення експертизи у термін понад три місяці

21.04.2021 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 26.04.2021 представники сторін з`явились, надали усні пояснення по суті заявленого судовим експертом клопотання, відповідач надав дозвіл на часткове знищення об`єктів експертизи

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 клопотання судового експерта щодо надання об`єктів дослідження та надання дозволу на повне або часткове використання об`єктів дослідження задоволено, погоджено строк проведення судової експертизи у справі № 910/10458/19 у строк понад три місяці, зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Центеренерго" доставити до Київського науково-дослідного інститут судових експертиз зразки вугілля, які знаходяться на Трипільській та Вуглегірській ТЕС для проведення експертизи, надано дозвіл на часткове знищення об`єктів експертизи, зупинено провадження у справі № 910/10458/19 до одержання результатів експертизи, матеріали справи надіслано до Київського науково-дослідного інститут судових експертиз.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/10458/19 залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 у справі №910/10458/19 залишено без змін.

11.08.2021 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта.

16.08.2021 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи № 910/10458/19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 поновлено провадження у справі № 910/10458/19, підготовче засідання у справі №910/10458/19 призначено на 20.09.2021.

20.09.2021 представником позивача подано письмові пояснення.

20.09.2021 представником відповідача подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи та про відкладення судового засідання.

У судове засідання 20.09.2021 представники позивача та відповідача з`явилися. Представник відповідача підтримав заявлене клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, заслухавши пояснення представника позивача, судом залишено означене клопотання без задоволення, у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки відповідач не був позбавлений можливості ознайомитись з матеріалами справи до 20.09.2021 з огляду на те, що матеріали справи повернулися до суду з КНДІСЕ 16.08.2021 та з урахуванням, що сторони судового розгляду зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо кожної із них, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, що узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії".

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, та відсутності будь-яких посилань на можливість надання нових доказів, в зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.10.2021.

11.10.2021 представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 11.10.2021 представники сторін з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11.10.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс" (далі - покупець, позивач) та Публічним акціонерним товариством "Центренерго" (далі - постачальник, відповідач) укладено Договори поставки вугілля №111/17 від 09.04.2019, №111/19 від 17.04.2019, №111/22 від 22.05.2019, за умовами яких постачальник поставляє (передає) у власність покупця, а покупець приймає і оплачує вугільну продукцію на зазначених у договорах умовах.

Право власності на вугілля від постачальника до покупця переходить після підписання сторонами акта приймання-передачі вугілля за умовами договору (пункт 2.6 договору від 09.04.2019 № 111/17 та пункт 2.5 договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22).

Постачальник зобов`язався поставити (передати) покупцеві на умовах договору вугілля в строк (термін), обсягах, асортименті та за реквізитами, вказаними у специфікаціях (пункт 3.1 договору від 09.04.2019 № 111/17 та пункт 7.1 договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22), а покупець - своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату вугілля на умовах договору та прийняти вугілля, поставлене на умовах договору, згідно з актом приймання-передачі вугілля (пункт 3.3 договору від 09.04.2019 № 111/17 та пункт 7.3 договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22).

Відповідно до п. 4.6 Договору від 09.04.2019 № 111/17 та п. 3.6 Договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22 результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов Договору, відображаються в Актах звіряння кількості і якості та актах приймання-передачі вугілля.

Акт звіряння кількості та якості отриманого по Договору вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) назви виробника та вантажовідправника, період відвантаження та надходження, марку вугілля, номери посвідчень якості, визначені відповідно до умов Договору кількісні і якісні показники, прізвища, ініціали та підписи уповноважених представників постачальника та вантажоотримувача.

Акт приймання-передачі вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) основні дані, вказані в Акті звіряння кількості та якості, розрахунок ціни з врахуванням знижок/надбавок та фактичної вартості поставленого вугілля, ПДВ у разі його нарахування, код товару згідно з УКТ ЗЕД (не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду), прізвища, ініціали і підписи уповноважених представників та печатки вантажоотримувача, покупця та постачальника (за умови, що відповідні особи здійснюються діяльність з використанням печатки).

Згідно вимог п. 6.6 Договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22 та п. 7.6 Договору від 09.04.2019 № 111/17 вартість доставки вугілля до залізничної станції призначення вважається транспортно-заготівельними витратами покупця. Вартість доставки перевізнику оплачує постачальник або третя особа за дорученням постачальника. Покупець відшкодовує постачальнику вказану в залізничних накладних вартість доставки виключно по території України."

Оплата вартості вугілля та відшкодування плати за його перевезення здійснюється покупцем на підставах підписаних сторонами актів приймання-передачі вугілля та актів відшкодування плати за перевезення в національній валюті шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 40 календарних днів з моменту підписання відповідних актів (пункт 7.7 договору від 09.04.2019 № 111/17 та пункт 6.7 договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22).

За порушення виконання грошового зобов`язання за договором постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, з якої допущено прострочення за кожен день, крім випадків передбачених умовами договору (пункти 8.1, 8.14 договорів від 09.04.2019 № 111/17, від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22).

Відповідно до пункту 10.1 договорів від 09.04.2019 № 111/17, від 17.04.2019 № 111/19 договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31.05.2019, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

За змістом пункту 10.1 договору від 22.05.2019 № 111/22 він набирає чинності з дати його підписання сторонами та отримання сторонами всіх погоджень/затверджень відповідно до вимог чинного законодавства та внутрішніх документів сторін, необхідних для укладення цього договору, та діє до 31.07.2019, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

На виконання умов договорів позивачем у строк (термін), обсягах, асортименті та за реквізитами, погодженими сторонами, відповідачу була поставлена (відвантажена) вугільна продукція, що підтверджується:

1) за договором 111/17 від 09.04.2019:

- Акт №21-ШТ/17 від 22.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 2 296,342 тн вугілля, загальною вартістю 6 154 775,40 грн.;

- Акт №20-ШТ/17 від 22.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 629,950 тн вугілля, загальною вартістю 1 712 322,22 грн.;

- Акт №19-ШТ/17 від 22.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 2 090,016 тн вугілля, загальною вартістю 5 485 945,03 грн ;

- Акт №22-ШТ/17 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 902,968 тн вугілля, загальною вартістю 2 423 678,98 грн.;

- Акт №23-ШТ/17 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 210,000 тн вугілля, загальною вартістю 572 250 грн.;

2) за договором №111/19 від 17.04.2019 року:

- Акт №252-ШТ від 22.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 467,322 тн вугілля, загальною вартістю 1 222 514,35 грн.;

- Акт №17-ШТ/І9 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 3 433,350 тн вугілля, загальною вартістю 9 247 466,89 грн.;

- Акт №18-ШТ/19 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 563,850 тн вугілля, загальною вартістю 1 500 537,35 грн.;

- Акт №19-ШТ/19 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 2 571,674 тн вугілля, загальною вартістю 6 960 576,01 грн.

3) за договором № 111/22 від 22.05.2019 року:

- Акт №1-ШТ/22 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1 250,646 тн вугілля, загальною вартістю 3 084 948,62 грн.;

- Акт №2-ШТ722 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 280,150 тн вугілля, загальною вартістю 711 709,86 грн.;

- Акт №3-ШТ/22 від 23.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 13 237,004 тн вугілля, загальною вартістю 32 982 259,25 грн.;

- Акт №253-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 198,700 тн вугілля, загальною вартістю 492 080,55 грн.;

- Акт №254-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1 939,010 тн вугілля, загальною вартістю 4778 138,42 грн.;

- Акт №255-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 955,150 тн вугілля, загальною вартістю 2 400 485,75 грн.;

- Акт №256-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 970,100 тн вугілля, загальною вартістю 2 410 461,29 грн.;

- Акт №257-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 340,100 тн вугілля, загальною вартістю 855 302,50 грн.;

- Акт №258-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 409,078 тн вугілля, загальною вартістю 1 055 625,78 грн.;

- Акт №259-ІІІТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 627,970 тн вугілля, загальною вартістю 1 612 312,97 грн.;

- Акт №260-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 620,356 тн вугілля, загальною вартістю 1 508 085,44 грн.;

- Акт №261-ШТ від 27.05.20:9 року, відповідно до якого було відвантажено 346,184 тн вугілля, загальною вартістю 827 892,11 грн.;

- Акт №262-ШТ від 27.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 547,098 тн вугілля, загальною вартістю 1 319 326,83 грн.;

- Акт №263-ШТ від 29.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 273,132 тн вугілля, загальною вартістю 704 604,08 грн.;

- Акт №264-ШТ від 29.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 343,038 тн вугілля, загальною вартістю 891 898,80 грн.;

- Акт №265-ШТ від 29.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 624,450 тн вугілля, загальною вартістю 1 623 570 грн.;

- Акт №266-ШТ від 29.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 487,430 тн вугілля, загальною вартістю 1 215 121,07 грн.;

- Акт №267-ШТ від 30.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 613,450 тн вугілля, загальною вартістю 1 535 158,62 грн.;

- Акт №268-ШТ від 30.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 550,096 тн вугілля, загальною вартістю 1 337283,38 грн.;

- Акт №4-ШТ/22 від 30.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 8 213,802 тн вугілля, загальною вартістю 20 602 329, 67 грн.;

- Акт №269-Ш`Г від 31.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1 453,186 тн вугілля, загальною вартістю 3 648 574,40 грн.;

- Акт №270-ШТ від 31.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 2 208,068 тн вугілля, загальною вартістю 5 483 091,37 грн.;

- Акт №271-ШТ від 31.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 3 569,346 тн вугілля, загальною вартістю 9 093 306,93 грн.;

- Акт №272-ШТ від 31.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 5 162,136 тн вугілля, загальною вартістю 12 756 333,03 грн.;

- Акт №273-ШТ від 31.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 2 369,680 тн вугілля, загальною вартістю 6 034 991,95 грн.;

- Акт №274-ШТ від 31.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 2 298,197 тн вугілля, загальною вартістю 5 891 174,57 грн.;

- Акт №275-ШТ від 31.05.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 757,698 тн вугілля, загальною вартістю 1 884 087,14 грн.

- Акт №5-ШТ/22 від 12.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 11 533,798 тн вугілля, загальною вартістю 28 585 437,70 грн;

- Акт №276-ШТ/22 від 12.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 3 482, 448 тн вугілля, загальною вартістю 8 864 554, 44 грн;

- Акт №277-ШТ/22 від 12.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1666,857 тн вугілля, загальною вартістю 4 122 132,77 грн;

- Акт №278-ШТ/22 від 12.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 4 475,992 тн вугілля, загальною вартістю 11 377 874,15 грн;

- Акт №279-ШТ/22 від 12.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 7722,800 тн вугілля, загальною вартістю 19 625 992,60 грн;

- Акт №6-ШТ/22 від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 10 101,646 тн вугілля, загальною вартістю 25 275 964,68 грн;

- Акт №7-ШТ/22 від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 620,476 тн вугілля, загальною вартістю 1 572 906,66 грн;

- Акт №280-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 417,704 тн вугілля, загальною вартістю 1 059 422,66 грн;

- Акт №281-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 412,040 тн вугілля, загальною вартістю 1 027 594,80 гри;

- Акт №282-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 749,614 тн вугілля, загальною вартістю 1 946 732,81 грн;

- Акт №283-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1 109,410 тн вугілля, загальною вартістю 2 806 943,06 грн;

- Акт №284-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 3 422,870 тн вугілля, загальною вартістю 8 614 297,32 грн;

- Акт №285-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1 950,920 тн вугілля, загальною вартістю 4 866 852,90 грн;

- Акт №286-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1 114,157 тн вугілля, загальною вартістю 2 795 419,91 грн;

- Акт №287-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 1 323,085 тн вугілля, загальною вартістю 3 339 586,05 грн;

- Акт №288-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 3 062,718 тн вугілля, загальною вартістю 7 690 067,65 грн;

- Акт №289-ШТ від 13.06.2019 року, відповідно до якого було відвантажено 762,346 тн вугілля, загальною вартістю 1 915 062,66 грн.

Звертаючись до суду із позовом (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) позивач зазначає, що ТОВ «Шахтарськтранс» свої зобов`язання за Договорами поставки вугілля №111/17 від 09.04.2019, №111/19 від 17.04.2019, №111/22 від 22.05.2019 виконало належним чином, натомість ПАТ «Центренерго» порушило взяті на себе зобов`язання в частині оплати поставленого вугілля, що стало підставою для звернення ТОВ «Шахтарськтранс» з позовом про стягнення заборгованості з оплати вартості фактично поставленого вугілля в сумі 297 507 063,43 грн., вартості доставки вугілля в сумі 32 373 438,12 грн., пені в сумі 20 313 782,26 грн., 3 % річних в сумі 12 008 561,42 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6 677 746,47 грн. за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.07.2019 по 26.10.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.03.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020, позов задоволено, стягнуто з ПАТ «Центренерго» на користь ТОВ «Шахтарськтранс» 297 507 063,43 грн. вартості поставленого вугілля, 32 373 438,12 грн. вартості доставки вугілля, 1 913 960,27 грн. пені, 333 533,30 грн. 3 % річних та 672 350 грн. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Верховного Суду від 09.09.2020 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центренерго» задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2020 та рішення Господарського суду міста Києва від 18.03.2020 у справі № 910/10458/19 скасовано, справу № 910/10458/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Верховний Суд, скасовуючи судові акти попередніх судових інстанцій та скеровуючи справу на новий розгляд, у своїй постанові зазначив:

«Відповідно до частини 1 статті 99 ГПК суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

За змістом статті 104 ГПК висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У постанові Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 922/1909/17 (висновками у якій позивачем обґрунтовано наявність підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК) зазначено, що оскільки спір виник у зв`язку з поставкою неякісного товару, суду слід було вирішити питання про призначення судом відповідної експертизи для вирішення питання щодо якості поставленого товару.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Центренерго» як у суді першої інстанції під час підготовчого засідання, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції в обґрунтування своїх заперечень проти позову посилалося на те, що вугілля, яке постачалося позивачем за договорами від 09.04.2019 № 111/17, 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22, було нижчої якості, ніж передбачалося умовами договорів, це вугілля мало походження із шахт, які видобувають неякісне вугілля (з високою зольністю, вмістом сірки, вологістю), і подальше використання такого вугілля в процесі виробництва електроенергії на ТЕЦ завдало відповідачу значних витрат (збитків). Тому з метою визначення якості поставленого вугілля, його походження, місця збагачення, ринкової вартості, а також дійсної суми заборгованості за договорами відповідачем було заявлено клопотання про призначення у справі товарознавчої та економічної експертиз.

У клопотанні про проведення експертиз, заявлених у суді апеляційної інстанції, ПАТ «Центренерго» послалося на те, що після поставки вугілля виявилися обставини його невідповідності щодо якості стандартам для вугілля, визначеним ДСТУ, і така інформація міститься у звіті про інспекцію вугільної продукції від 31.07.2019. Також зазначено, що за фактами привласнення коштів ПАТ «Центренерго» в особливо великих розмірах внаслідок поставок вугілля за завищеними цінам та неналежної якості Державним бюро розслідувань проводяться досудові розслідування в межах кримінальних проваджень. Копії документів на підтвердження відповідних доводів відповідачем було долучено до клопотання.

За змістом статті 232 ГПК судовим рішенням є, зокрема ухвали. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал, у яких відповідно до статті 234 ГПК має бути зазначено, зокрема мотиви, з яких суд дійшов висновків, постановляючи ухвалу.

Суд першої інстанції, вирішуючи заявлені відповідачем клопотання, протокольною ухвалою відмовив у їх задоволенні, при цьому взагалі не навів жодних мотивів, з яких суд дійшов таких висновків; будь-яких обґрунтувань, за якими суд вважав відповідні доводи відповідача безпідставними, не наведено і в судовому рішенні при вирішенні справи по суті.

Апеляційний суд, вирішуючи зазначені клопотання відповідача, обмежившись посиланням на відсутність підстав для призначення експертизи, також не навів мотивів, за якими заявлені відповідачем клопотання не підлягають задоволенню.

Разом із тим, вирішуючи спір, ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції з урахуванням заперечень відповідача та поданих ним доказів не було досліджено умов договорів поставки щодо якості товару, який поставляється за цими договорами, та наслідкам поставки товару неналежної якості, а також не надано відповідної правової оцінки доводам відповідача щодо поставки позивачем неякісного товару, а відтак і щодо дійсної суми заборгованості, яка підлягає стягненню.

При цьому судами попередніх інстанцій не враховано висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлені у справі «Хаджинастасиу проти Греції», за змістом рішення якого національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого, дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні цього ж суду у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.».

В силу ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладені сторонами договори є договорами поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є стягнення заборгованості за Договорами поставки вугілля від 09.04.2019 № 111/17, від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22, за поставлене позивачем відповідачу вугілля, якість та асортимент якого, повинно відповідати вимогам наведеним у пунктах 6.1, 5.1 цих договорів.

Також умовами договорів передбачено, що покупець має право не приймати і не оплачувати вугілля, якщо будь-який з його якісних показників виходить за межі, встановлені в пунктах 6.1, 5.1 цих договорів (пункт 3.4.3 договору від 09.04.2019 № 111/17 та пункт 7.4.3 договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22).

Враховуючи існування між сторонами спору щодо якості поставленого позивачем за Договорами вугілля та вказівки Верховного Суду у постанові від 09.09.2020, які в силу приписів ч. 1 ст. 316 ГПК України є обов`язковими для суду першої інстанції, для правильного вирішення справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 призначено у даній справі судову комплексну експертизу матеріалів та речовин й товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення експерта поставлено наступні питання:

1) Який вміст вологи, зольності, сірки, виходу летючих речовин та теплоти згоряння наявний у вугіллі поставленому на підставі Договору № 111/17 від 09.04.2019 та відібраному згідно актів відбору проб:

- № 1211 від 27.03.2019; № 1225 від 28.03.2019; № 1250 від 30.03.2019; № 1247 від 30.03.2019; № 1255 від 30.03.2019; № 1270 від 01.04.2019; №1201 від 26.04.2019; № 1212 від 27.03.2019; № 1222 від 27.03.2019; № 1249 від 30.03.2019; №1248 від 30.03.2019; № 1256 від 30.03.2019; № 1253 від 30.03.2019; № 1263 від 31.03.2019; № 1251 від 30.03.2019; № 1259 від 32.03.2019; № 1258 від 30.03.2019; № 1266 від 31.03.2019; № 1291 від 02.04.2019; № 1300 від 03.04.2019; № 1268 від 01.04.2019; № 1301 від 03.04.2019; № 1298 від 03.04.2019; № 1338 від 07.04.2019; № 1357 від 08.04.2019; № 1347 від 08.04.2019; № 1351 від 08.04.2019; № 1403 від 12.04.2019; № 1438 від 14.04.2019; № 1356 від 08.04.2019; № 1374 від 09.04.2019; № 1408 від 12.04.2019; № 1426 від 13.04.2019; № 1434 від 14.04.2019; № 1444 від 15.04.2019; № 1349 від 08.04.2019; № 1437 від 14.04.2019; №1375 від 09.04.2019; № 1427 від 13.04.2019; № 1436 від 14.04.2019, що знаходяться на Вуглегірська ТЕС (Донецька область, Бахмутський район, місто Світлодарськ);

- № 692 від 28.03.2019; № 697 від 30.03.2019; № 729 від 03.04.2019; № 732 від 03.04.2019; № 718 від 01.04.2019; № 731 від 03.04.2019; № 762 від 07.04.2019; № 707 від 31.03.2019; № 708 від 31.03. 2019; № 719 від 01.04.2019; № 727 від 03.04.2019; № 747 від 06.04.2019; № 746 від 06.04.2019; № 741 від 04.04.2019; № 756 від 07.04.2019; № 751 від 07.04.2019; № 777 від 08.04.2019; № 759 від 07.04.2019; № 802 від 10.04.2019; № 823 від 13.04.2019; № 804 від 10.04.2019; № 825 від 13.04.2019; № 803 від 10.04.2019; № 824 від 13.04.2019; № 782 від 08.04.2019; № 884 від 19.04.2019; № 801 від 10.04.2019; № 831 від 14.04.2019; № 868 від 18.04.2019; № 798 від 10.04.2019; № 887 від 19.04.2019; № 717 від 01.04.2019; № 761 від 07.04.2019; № 995 від 27.04.2019; № 987 від 27.04.2019; № 1056 від 04.05.2019; № 985 від 27.04.2019; № 1018 від 30.04.2019; № 1014 від 29.04.2019; № 994 від 27.04.2019; №984 від 27.04.2019. що знаходяться на Трипільській ТЕС (Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Промислова).

2) Який вміст вологи, зольності, сірки, виходу летючих речовин та теплоти згоряння наявний у вугіллі поставленому на підставі Договору №111/19 від 17.04.2019 та відібраному згідно актів відбору проб:

- № 1460 від 16.04.2019; № 1476 від 16.04.2019; № 1432 від 14.04.2019; № 1431 від 14.04.2019; № 1440 від 14.04.2019; № 1371 від 09.04.2019; № 1456 від 15.04.2019; № 1480 від 16.07.2019; № 1445 від 15.04.2019; № 1481 від 16.04.2019; № 1512 від 19.04.2019; № 1531 від 21.04.2019; № 1538 від 21.04.2019; № 1513 від 21.04.2019; № 1532 від 21.04.2019; № 1537 від 21.04.2019; № 1526 від 20.04.2019; № 1533 від 21.04.2019; № 1547 від 22.04.2019; № 1582 від 26.04.2019; № 1606 від 28.04.2019; № 1542 від 21.04.2019; № 1555 від 23.04.2019; № 1511 від19.04.2019; № 1543 від 21.04.2019; № 1588 від 26.04.2019; № 1541 від 21.04.2019; № 1568 від 24.04.2019; № 1435 від 14.07.2019; № 1462 від 16.04.2019; № 1439 від 14.04.2019; № 1473 від 16.04.2019; № 1514 від 19.04.2019; № 1521 від 20.04.2019; № 1534 від 21.04.2019; № 1433 від 14.04.2019; № 1472 від 16.04.2019; № 1520 від 20.04.2019; № 1522 від 20.04.2019; № 1530 від 20.04.2019; № 1663 від 03.05.2019; № 1581 від 26.04.2019, що знаходяться на Вуглегірська ТЕС (Донецька область, Бахмутський район, місто Світлодарськ);

- № 819 від 13.04.2019; № 913 від 21.04.2019; № 920 від 21.04.2019; № 908 від 20.04.2019; № 922 від 21.04.2019;№ 923 від 21.04.2019; № 915 від 21.04.2019; № 855 від 17.04.2019; № 856 від 17.04.2019; № 859 від 17.04.2019; № 860 від 17.04.2019; № 864 від 17.04.2019; № 876 від 19.04.2019; № 947 від 23.04.2019; № 964 від 24.04.2019; № 949 від 23.04.2019, №1002 від 28.04.2019; № 910 від 20.04.2019; № 965 від 24.04.2019; № 935 від 23.04.2019; № 914 від 21.04.2019;№ 952 від 23.04.2019; № 938 від 23.04.2019; № 1057 від 04.05.2019; № 937 від 23.04.2019; № 1058 від 04.05.2019; № 1013 від 29.04.2019; № 1039 від 02.05.2019; № 1012 від 29.04.2019; № 1011 від 29.04.2019; № 1055 від 04.05.2019; № 1033 від 02.05.2019; № 969 від 24.04.2019, що знаходяться на Трипільській ТЕС (Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Промислова).

3) Який вміст вологи, зольності, сірки, виходу летючих речовин та теплоти згоряння наявний у вугіллі поставленому на підставі Договору №111/22 від 22.05.2019 та відібраному згідно актів відбору проб:

- № 365 від 22.04.2019; № 382 від 23.01.2019; № 431 від 28.04.2019; № 380 від 23.04.2019; № 383 від 24.04.2019; № 384 від 24.04.2019; № 412 від 26.04.2019; № 390 від 24.04.2019; № 402 від 26.04.2019; № 428 від 27.04.2019; № 401 від 26.04.2019; № 430 від 28.04.2019; № 480 від 28.04.2019; № 1584 від 26.04.2019; № 1580 від 26.04.2019; № 1595 від 26.04.2019; № 1620 від 29.04.2019; № 1666 від 04.05.2019; № 1668 від 04.05.2019; № 1697 від 07.05.2019; № 1702 від 07.05.2019; № 1732 від11.05.2019; № 1583 від 26.04.2019; № 1579 від 26.04.2019; № 1607 від 28.04.2019 № 1567 від 24.04.2019; № 1593 від 26.04.2019; № 1566 від 24.04.2019; № 1591 від 26.04.2019; № 1665 від 04.05.2019; № 1694 від 07.05.2019; № 1762 від 14.05.2019 № 1860 від 22.05.2019; № 1904 від 25.05.2019; № 1857 від 22.05.2019; № 1922 бід 27.05.2019; № 1839 від 20.05.2019; № 1862 від 22.05.2019; № 1851 від 21.05.2019; № 1894 від 25.05.2019; № 1870 від 23.05.2019; № 1876 від 24.05.2019; № 1866 від 23.05.2019; № 1880 від 24.05.2019; № 1800 від 18.05.2019; № 1806 від 19.05.2019; № 1830 від 20.05.2019; № 1861 від 22.05.2019; № 1947 від 30.05.2019; № 1948 від 30.05.2019; № 1961 від 31.05.2019, що знаходяться на Вуглегірська ТЕС (Донецька область, Бахмутський район, місто Світлодарськ);

- № 1133 від 12.05.2019; № 1091 від 08.05.2019; № 1010 від 29.04.2019; № 1117 від 30.04.2019; № 1106 від 09.05.2019; № 1174 від 17.05.2019; № 1036 від 02.05.2019; № 1071 від 06.05.2019; № 1118 від 11.05.2019; № 1140 від 13.05.2019; № 1051 від 04.05.2019; № 1204 від 22.05.2019, що знаходяться на Трипільській ТЕС (Київська область, Обухівський район, місто Українка, вулиця Промислова).

4) Чи відповідає вугілля, відібране згідно актів відбору проб, вимогам зазначених у посвідченнях (про якість рядового вугілля) та актах звіряння по кількості та якості зазначених у Додатку №1 на вміст вологи, зольності, сірки, виходу летких речовин та теплоти згоряння?

5) Яка ринкова вартість вугілля, з урахуванням умов договору, на момент поставки вугілля, поставленого згідно Договорів № 111/17 від 09.04.2019; № 111/19 від 17.04.2019, № 111/22 від 22.05.2019 з урахуванням з`ясованих експертним шляхом показників поставленого вугілля на вміст вологи, зольності, сірки, виходу летких речовин та теплоти згорання?

Витрати за проведення експертизи покладено на Публічне акціонерне товариство "Центеренерго".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2021 задоволено клопотання судового експерта щодо надання об`єктів дослідження та надання дозволу на повне або часткове використання об`єктів дослідження, зобов`язано Публічне акціонерне товариство "Центеренерго" доставити до Київського науково-дослідного інститут судових експертиз зразки вугілля, які знаходяться на Трипільській та Вуглегірській ТЕС для проведення експертизи та надано дозвіл на часткове знищення об`єктів експертизи.

Однак, 11.08.2021 до Господарського суду міста Києва з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення про неможливість надання висновку експерта у зв`язку з ненаданням ПАТ «Центренерго» об`єктів дослідження.

Жодних доказів, які б свідчили про поставку позивачем неякісного вугілля, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

В свою чергу, згідно з ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 674 ЦК України).

Відповідно до п. 4.6 Договору від 09.04.2019 № 111/17 та п. 3.6 Договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22 результати приймання вугілля в місці надходження використовуються для виконання умов Договору, відображаються в Актах звіряння кількості і якості та актах приймання-передачі вугілля.

Акт звіряння кількості та якості отриманого по Договору вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) назви виробника та вантажовідправника, період відвантаження та надходження, марку вугілля, номери посвідчень якості, визначені відповідно до умов Договору кількісні і якісні показники, прізвища, ініціали та підписи уповноважених представників постачальника та вантажоотримувача.

Акт приймання-передачі вугілля повинен містити (в тому числі, але не виключно) основні дані, вказані в Акті звіряння кількості та якості, розрахунок ціни з врахуванням знижок/надбавок та фактичної вартості поставленого вугілля, ПДВ у разі його нарахування, код товару згідно з УКТ ЗЕД (не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду), прізвища, ініціали і підписи уповноважених представників та печатки вантажоотримувача, покупця та постачальника (за умови, що відповідні особи здійснюються діяльність з використанням печатки).

З наявних в матеріалах справи Актів приймання-передачі вугільної продукції за Договорами вбачається, що відповідачем прийнято вугілля вартістю 297 507 063,43 грн., в тому числі і по якості, що безпосередньо відображено сторонами в означених Актах.

Суд вважає, що встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Таким чином, оскільки відповідачем прийнято згідно Актів приймання-передачі вугільної продукції поставлене вугілля на суму 297 507 063,43 грн. без заперечень та зауважень щодо якості, та відображено у таких Актах відповідність вугілля умовам Договорів, суд відхиляє заперечення відповідача щодо невідповідності якості прийнятого без заперечень та зауважень вугілля.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Оплата вартості вугілля та відшкодування плати за його перевезення здійснюється покупцем на підставах підписаних сторонами актів приймання-передачі вугілля та актів відшкодування плати за перевезення в національній валюті шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 40 календарних днів з моменту підписання відповідних актів (пункт 7.7 договору від 09.04.2019 № 111/17 та пункт 6.7 договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України та пунктів 6.7 та 7.7 договорів, станом на час розгляду справи строк виконання відповідачем грошових зобов`язань, щодо яких заявлено позов, настав.

Як вбачається з матеріалів справи, свого обов`язку щодо оплати поставленого товару відповідачем не виконано, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість у розмірі 297 507 063, 43 грн.

Окрім того, за твердженням позивача, яке підтверджується наявними матеріалами справи, понесені позивачем витрати з доставки вугілля до залізничної станції призначення, підтверджуються у розмірі 32 373 438,12 грн. Актами відшкодування вартості доставки до кожного Акту приймання-передачі вугілля, та підлягають відшкодуванню відповідачем згідно вимог п. 6.6 Договорів від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22 та п. 7.6 Договору від 09.04.2019 № 111/17), відповідно до яких, вартість доставки вугілля до залізничної станції призначення вважається транспортно-заготівельними витратами покупця. Вартість доставки перевізнику оплачує постачальник або третя особа за дорученням постачальника. Покупець відшкодовує постачальнику вказану в залізничних накладних вартість доставки виключно по території України.

Таким чином, судом встановлено, що згідно актів відшкодування вартості доставки вартість доставки до пункту відвантаження вугільної продукції за вищезазначеними актами склала - 32 373 438,12 грн., що також не компенсована відповідачем.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати як вартості поставленого позивачем вугілля у повному обсязі, так і вартості доставки вугілля, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого вугілля та вартості його доставки підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення вартості фактично поставленого вугілля в розмірі 297 507 063,43 грн. та вартості доставки такого вугілля в розмірі 32 373 438,12 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договорами, в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 12 008 561,42 грн., інфляційні втрати в розмірі 6 677 746,47 грн. та пеню в розмірі 20 313 782,26 грн.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено пеню.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення виконання грошового зобов`язання за договором постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, з якої допущено прострочення за кожен день, крім випадків передбачених умовами договору (пункти 8.1, 8.14 договорів від 09.04.2019 № 111/17, від 17.04.2019 № 111/19, від 22.05.2019 № 111/22).

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 20 313 782,26 грн.

Водночас суд враховує подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені, у зв`язку з чим зазначає наступне.

Згідно із статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частинами 3 та 4 статті 267 ЦК України унормовано, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Як вбачається з позовної заяви, означена заява була направлена засобами поштового зв`язку 02.08.2019, а відтак, нарахування пені здійснене у межах річного строку.

В свою чергу, статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 12 008 561,42 грн. та інфляційні втрати в розмірі 6 677 746,47 грн.

При цьому, судом не прийнято до уваги заперечення відповідача щодо неможливості задоволення позовних вимог, зокрема в частині стягнення пені та 3% річних з огляду на ту обставину, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2004 порушено провадження у справі № 15/76-б за заявами державного підприємства "Ровенькиантрацит" Міністерства палива та енергетики України та Полтавського акціонерного банку "Полтава-банк" про визнання банкрутом відкритого акціонерного товариства "Державна енергогенеруюча компанія "Центренерго", а отже, відповідно до ч. 4 ст. 12 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 15/76-б-43/624-б (про банкрутство ПАТ "Центренерго") від 19.08.2019 року провадження у справі № 15/76-б-43/624-б про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (ідентифікаційний код 22927045) закрито, дію мораторію припинено.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного господарського суду від 3 грудня 2019 року ухвала Господарського суду міста Києва від 19.08.2019 у справі № 15/76-б-43/624-б залишена без змін.

Більше того, що стосується питання дії мораторію, то з даного приводу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у свій Постанові по справі № 11/Б-1203 від 06 лютого 2019 року зазначив наступне: «Статтею 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.»

Аналогічна позиція, викладена і у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 р. у справі № 5023/10655/11.

Більше того, в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.10.2019 р. по справі №2340/4157/18, суд висловив наступну правову позицію: «Оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли (термін виконання яких настав) після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення. Підставою для припинення нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших видів санкцій за всіма видами заборгованості боржника є прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, що визначено нормою абзацу п`ятого частини першої статті 38 Закону №2343-ХІІ в редакції Закону №4212-VI (абзац четвертий частини першої статті 23 Закону №2343-ХІІ, чинній до 19.01.2013).

Про послідовність та незмінність позиції законодавця в регулюванні питання відповідальності боржника, який перебуває в судовій процедурі банкрутства, свідчать і норми статей 41, 59 Кодексу України з процедур банкрутства від 18.10.2018 №2597-VIII, з набранням чинності яким з 21.10.2019 втратив чинність Закон №2343-ХІІ, які за змістом аналогічні нормам статей 19, 38 Закону №2343-ХІІ.

Враховуючи викладене, Верховний Суд приходить до висновку, що встановлена нормою абзацу четвертого частини четвертої статті 12 Закону №2343-ХІІ (в редакції, чинній до 19.01.2013) заборона щодо нарахування неустойки (штрафу, пені), застосування санкцій протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів стосується невиконання чи неналежного виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дати введення мораторію, і не поширюється на поточні зобов`язання (зобов`язання, які виникли після цієї дати) боржника. Боржник, стосовно якого порушено провадження про визнання банкрутом і введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, звільняється від відповідальності лише за невиконання зобов`язань, щодо яких запроваджено мораторій. За поточними зобов`язаннями боржник відповідає на загальних підставах до прийняття господарським судом постанови про визнання його банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Враховуючи, що вимоги позивача виникли на підставі укладених між сторонами Договорів №111/17 від 09.04.2019 року, №111/19 від 17.04.2019 року, №111/22 від 22.05.2019 року, твердження відповідача, судом визнаються такими, що є юридично неспроможними.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру пені на 80% в обґрунтування якого, заявник просить звернути увагу на наступні обставини: позивачем поставлено неякісне вугілля; відсутність збитків понесених позивачем; збитковість відповідача відповідно до фінансової звітності за 1 півріччя 2020 року; значний розмір неустойки; відповідач має стратегічне значення для економіки і безпеки держави; відповідача включено до об`єктів великої приватизації державної власності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16 та у постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19 зазначено, що реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому, суд також враховує, що у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Проте, оцінюючи надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, суд зазначає, що відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків через неналежне виконання відповідачем свого обов`язку, як і обставини того, що відповідач має стратегічне значення для економіки і безпеки держави та включений до об`єктів великої приватизації державної власності, не можуть бути підставами для зменшення розміру пені, оскільки означені посилання нівелюють інститут застосування пені за порушення зобов`язання, у даному випадку, порушення строків здійснення розрахунків, розмір якої визначений сторонами на рівні подвійної облікової ставки НБУ.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У зв`язку з викладеним, оскільки обставини щодо поставки позивачем якісного вугілля, встановлені судом, а розмір пені є співмірним із допущеним порушенням, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру пені, оскільки відповідачем не доведено наявності виключних обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення розміру пені.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договорами в частині оплати поставленого вугілля.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (08711, Київська обл., Обухівський р-н, селище міського типу Козин, вул. Рудиківська, буд. 49; ідентифікаційний код: 22927045) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шахтарськтранс" (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 116а; ідентифікаційний код: 33467331) 297 507 063 (двісті дев`яносто сім мільйонів п`ятсот сім тисяч шістдесят три) грн. 43 коп. вартості поставленого вугілля, 32 373 438 (тридцять два мільйони триста сімдесят три тисячі чотириста тридцять вісім) грн. 12 коп. вартості доставки вугілля, 20 313 782 (двадцять мільйонів триста тринадцять тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 26 коп. пені, 12 008 561 (дванадцять мільйонів вісім тисяч п`ятсот шістдесят одна) грн. 42 коп. 3% річних, 6 677 746 (шість мільйонів шістсот сімдесят сім тисяч сімсот сорок шість) грн. 47 коп. інфляційних втрат та 672 350 (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят) грн.00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.10.2021

Суддя О.А. Грєхова