ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року Справа № 918/244/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Савченко Г.І. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

заявника (боржника): представник Савонік Н.І. - адвокат;

кредитора ОСОБА_1 : представник Павлюк І.А. - адвокат;

арбітражний керуючий Мельник І.А.

кредитора АТ "Альфа-Банк": представник Вітошко Ю.Г. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області, постановлену 19.07.2021 суддею Качуром А.М. у м. Рівному, повний текст складено 23.07.2021 у справі № 918/244/21

за заявою ОСОБА_2

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.07.2021 у справі № 918/244/21 серед іншого, визнано вимоги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 2305487,31 грн, з яких: 2294450,00 грн - заборгованість за договором позики 2 (друга) черга задоволення; 11037,31 грн - 3 відсотки річних 2 (друга) черга задоволення.

1.2. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору ОСОБА_1 у розмірі 4540 грн 00 коп.

1.3. Вимоги ОСОБА_1 в сумі 332000,00 грн, які виникли з договорів позики та 4666,49 грн 3% річних відхилено.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Ухвала суду першої інстанції в частині визнання вимог кредитора - ОСОБА_1 мотивована тим, що боржником не повернено грошові кошти відповідно до договору позики від 22 лютого 2018 року, що підтверджено розписками, квитанціями, меморіальними ордерами.

2.2. Оскільки вимоги ОСОБА_1 в сумі 332000,00 грн та 4666,49 грн 3% річних заявлені, як необґрунтовані - суд першої інстанції відхилив заявлені вимоги.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить прийняти постанову, якою скасувати ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.07.2021 у справі № 918/244/21 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 в частині визнання кредитора фізичної особи ОСОБА_1 ; ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у визнанні вимог кредитора фізичної особи ОСОБА_1 .

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до порушення прав інших кредиторів у справі.

3.3. Приймаючи рішення про визнання вимог кредитора фізичної особи ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що наявність невиконаних зобов`язань боржника перед кредитором підтверджена належними доказами, серед яких договір позики від 22.02.2018 та договір позики від 11.04.2018.

3.4. Суд першої інстанції вказав, що обставина часткового надання коштів за договором позики від 22.02.2018 підтверджується меморіальним ордером від 22.02.2018 року.

3.5. Судом було залишено поза увагою, що зазначений меморіальний ордер має призначення платежу "ФІНАНСОВА ДОПОМОГА ПОВОРТНА ЗГ ДОГ 2 ВІД 22.02.2018 Р". Проте, кредитором ОСОБА_1 на підтвердження своїх грошових вимог не надавався договір поворотної фінансової допомоги № 2.

3.6. Аналогічним чином, в якості доказу на підтвердження часткової видачі коштів за договором позики від 11.04.2018 суд послався на меморіальний ордер від 11.04.2018 року. Проте, кредитором ОСОБА_1 на підтвердження своїх грошових вимог не надавався договір поворотної фінансової допомоги № 3. Тобто, інформація, зазначена у вказаних меморіальних ордерах стосується договорів поворотної фінансової допомоги № 2 та № 3. Однак, кредитором ОСОБА_1 не заявлялися кредиторські вимоги за договорами поворотної фінансової допомоги.

3.7. Отже, висновок суду першої інстанції, що договір поворотної фінансової допомоги № 2 від 22.02.2018 є ідентичним договору позики (без номеру) від 22.02.2018, а договір поворотної фінансової допомоги № 3 від 11.04.2018 є ідентичним договору позики (без номеру) від 11.04.2018, не підтверджується будь-якими доказами.

3.8. В якості доказів часткового надання позики за договором позики від 11.04.2018 суд послався на розписки, надані боржником ОСОБА_2 , від 13.08.2018, 22.08.2018, 10.11.2018, 27.12.2018 та 08.02.2019. Однак, судом першої інстанції не враховано, що вказані розписки не містять зазначення, за яким саме договором вони надані - відсутнє зазначення дати договору позики.

3.9. Також апелянт зазначає, що вказані розписки містять зазначення, що боржник ОСОБА_2 зобов`язується повернути суми отриманих коштів до 28.02.2021. Проте, пунктом 4.1. договору позики від 11.04.2018 передбачено, що строк користування позикою встановлюється до 31.12.2020 року.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. На адресу суду апеляційної інстанції від арбітражного керуючого надійшли пояснення, відповідно до яких просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

4.2. В судове засідання представник апелянта не з`явився, проте надіслав клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, у зв`язку з тим, що приймає участь у іншому судовому засіданні.

4.2.1. Представник ОСОБА_1 - адвокат Павлюк І.А. заперечила проти задоволення вказаного клопотання, та додатково зазначила, що зайнятість одного представника АТ КБ "Приватбанк" у іншому судовому засіданні, не позбавляє можливості забезпечити явку іншого представника сторони.

4.2.2. Арбітражний керуючий також заперечила проти задоволення вказаного клопотання. В свою чергу представник АТ "Альфа-Банк" відніс вирішення даного клопотання на розсуд суду.

4.2.3. Колегія суддів розглянувши клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, заслухавши пояснення представників провадження у справі прийшла до висновку про відмову у його задоволенні, оскільки апелянт повідомлений про дату, час і місце судового засідання завчасно; участь представника у інших судових засіданнях не може свідчити про поважність причин неявки у дане судове засідання, тим більше, що явка представників сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалася.

4.2.4. За змістом пункту 2 частини 1 статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

4.3. В судовому засіданні арбітражний керуючий надала пояснення щодо оскаржуваної частини ухвали. Зазначила, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено як договір позики від 22 лютого 2018 року так і підтвердження заборгованості, які підтверджено розписками, квитанціями, меморіальними ордерами. Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

4.4. Представник ОСОБА_1 - адвокат Павлюк І.А. також заперечила, щодо доводів апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

4.5. Представник АТ "Альфа-Банк" відніс вирішення питання щодо розгляду апеляційної скарги на розсуд суду.

4.6. Також у судовому засіданні було досліджено матеріали справи, зокрема договір позики від 22 лютого 2018 року та розписки, квитанції та меморіальні ордери, щодо яких учасниками провадження також надані пояснення.

4.7. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.07.2021 у справі № 918/244/21, Північно-західний апеляційний господарський суд застосував норми матеріального та процесуального права, висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

6.1.1. Норми матеріального права:

Кодекс України з процедур банкрутства (далі по тексту постанови також - КУПБ);

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України).

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12 квітня 2021 року прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 до розгляду, підготовче засідання призначено на 22 квітня 2021 року.

7.2.1. Ухвалою суду від 22 квітня 2021 року відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено Мельник Ірину Анатоліївну , попереднє судове засідання призначено на 08 червня 2021 року.

7.3.1. 22 квітня 2021 року здійснено оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі.

7.3.2. Ухвалою суду від 12 травня 2021 року прийнято заяву АТ "Таскомбанк" з грошовими вимогами до боржника до розгляду.

7.3.3. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року прийнято заяву АТ "Альфа-Банк" з грошовими вимогами до боржника до розгляду.

7.4. 24 травня 2021 року до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_1 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника (подана для відправки засобами поштового зв`язку 21 травня 2021 року), відповідно до якої кредитор просив суд визнати грошові вимоги кредитора до боржника в розмірі 2642153,80 грн, з яких: 2626450,00 грн заборгованість та 15703,80 грн 3 відсотки річних.

7.4.1. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року прийнято заяву ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника до розгляду.

7.5. Ухвалою суду від 01 червня 2021 року заяву АТ КБ "Приватбанк" з грошовими вимогами до боржника залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків заяви з грошовими вимогами до боржника. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року заяву АТ КБ "Приватбанк" з грошовими вимогами до боржника прийнято до розгляду.

7.6. 03 червня 2021 року керуючим реструктуризацією подано звіт про надіслані кредиторам боржника по справі повідомлень про результати розгляду грошовим вимог.

7.7. 8 червня 2021 року боржником подано пояснення щодо заявлених кредиторських вимог у справі № 918/244/21.

7.8. За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання кредитором у справі, заяву задоволено частково та визнано вимоги кредитора ОСОБА_1 в розмірі 2305487,31 грн, з яких: 2294450,00 грн заборгованість за договором позики 2 (друга) черга задоволення та 11037,31 грн 3 відсотки річних 2 (друга) черга задоволення. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору ОСОБА_1 у розмірі 4540 грн 00 коп.

7.8.1. Вимоги ОСОБА_1 в сумі 332000,00 грн, які виникли з договорів позики та 4666,49 грн. 3% річних відхилено.

7.9. Підстави визнання кредитором у справі ОСОБА_1 , а також часткового відхилення вимог, наведені судом апеляційної інстанції у пунктах 2.1.-2.2. цієї постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, пояснень щодо апеляційної скарги, а також заслухавши пояснення учасників провадження у справі, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишенням ухвали суду першої інстанції у даній справі без змін виходячи з наступного.

8.2. Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

8.3. В розрізі даної статті законодавець здійснює класифікацію кредиторів по категоріям, а саме: забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

8.4. Відповідно до статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

8.5. Так, згідно з умовами статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

8.6. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

8.7. Офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність було здійснено 22 квітня 2021 року, тобто, строк на пред`явлення грошових вимог закінчується 24 травня 2021 року (включно).

8.8. Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

8.9. Згідно з положеннями статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною 1 статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

8.10. Завданням господарського суду у попередньому засіданні є перевірка заявлених до боржника грошових вимог конкурсних кредиторів, які можуть підтверджуватися або первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 916/4644/15; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 913/479/18).

8.11. Відповідно до норм визначених Кодексом України з процедур банкрутства, за результатами попереднього засідання господарський суд визнає розмір вимог кредиторів, які підлягають включені до реєстру вимог кредиторів, порядок погашення (задоволення) яких відбувається відповідно до черговості, яка встановлена статтею 133 даного Кодексу.

8.12. У пункті 7.4. даної постанови зазначено, що 24 травня 2021 року до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_1 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника, відповідно до якої кредитор просив суд першої інстанції визнати грошові вимоги кредитора до боржника в розмірі 2642153,80 грн, з яких: 2626450,00 грн заборгованість та 15703,80 грн 3 відсотки річних.

8.13. Як було встановлено, що 22 лютого 2021 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику позику, а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк.

8.14. Пунктом 2.1 договору передбачено, що сума позики становить 2 500 000.00 грн., яка може надаватися у вигляді траншів (окремих сум) за вимогою позичальника як шляхом внесення коштів на рахунок позичальника, так і в готівковому вигляді на підтвердження чого зі сторони позичальника має бути наданий відповідний документ про отримання коштів (розписка чи квитанція).

8.15. Згідно з умовами пункту 4.1 договору, строк користування позикою встановлюється до 28 лютого 2021 року, та починає свій відлік з моменту отримання відповідної суми позики позичальником.

8.16. Пунктами 5.1. та 5.2 договору передбачено, що позика повертається позикодавцю на його банківський рахунок або у вигляді готівкових коштів у термін, визначений п. 4.1. цього договору. Позичальник має право повертати позику частинами.

8.17. Заявник грошових вимог вказав, що з 22 лютого 2018 року по 30 січня 2019 року позикодавець передав позичальнику грошові кошти в сумі 1875450,00 грн, з яких не повернуто 1747450,00 гривень.

8.18. З наданих заявником доказів слідує, що заявник надав боржнику на умовах договору позики від 22 лютого 2018 року 1615450,00 грн, докази повернення яких в матеріалах справи відсутні, при цьому надання позики на вказану суму стверджується наступними документами: 128000,00 грн (меморіальний ордер від 22.02.2018), 146850,00 грн (розписка від 28.02.2018), 28000,00 грн (квитанція № 3 від 21.04.2018), 46600,00 грн (квитанція № 2 від 07 квітня 2018 року), 22500,00 грн (квитанція № 10 від 07 травня 2018 року), 38000,00 грн (квитанція № 5 від 25 квітня 2018 року), 29000,00 грн (квитанція № 14 від 27 травня 2018 року), 29000,00 грн (квитанція № 19 від 07 серпня 2018 року), 23000,00 грн (квитанція № 20 від 07 серпня 2018 року), 25000,00 грн (квитанція № 12 від 19 травня 2018 року), 26600,00 грн (квитанція № 23 від 28 серпня 2018 року), 25000,00 грн (квитанція № 22 від 28 серпня 2018 року), 21900,00 грн (квитанція № 25 від 13 вересня 2018 року), 100000,00 грн (розписка від 12 жовтня 2018 року), 728000,00 грн (розписка від 24 грудня 2018 року), 198000,00 грн (розписка від 30 січня 2019 року).

8.19. Судом апеляційної інстанції було досліджено вказані докази та встановлено їх відповідність умовам пункту 2.1. договору позики від 22 лютого 2018 року.

8.20. Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо не прийняття як належного доказу надання позики на суму 132000,00 грн (меморіальний ордер від 11 травня 2018 року), оскільки вказаний доказ не свідчить про надання коштів згідно з умовами договору позики від 22 лютого 2018 року (в призначенні платежу вказано надходження власних коштів через ОСОБА_1 , що не свідчить про те, що вказані кошти були надані на умовах договору позики).

8.21 Окрім того, 11 квітня 2018 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ФОП Лещуком Романом Васильовичем (позичальник) було укладено договір позики, відповідно до якого позикодавець надає позичальнику позику, а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк.

8.22. Пунктом 2.1. договору передбачено, що сума позики становить 1500000,00 грн, яка може надаватися у вигляді траншів (окремих сум) за вимогою позичальника як шляхом внесення коштів на рахунок позичальника, так і в готівковому вигляді па підтвердження чого зі сторони позичальника має бути наданим відповідний документ про отримання коштів (розписка чи квитанція).

8.23. Пунктом 4.1 договору передбачено, що строк користування позикою встановлюється до 31 грудня 2020 року, та починає свій відлік з моменту отримання відповідної суми позики позичальником.

8.24. Пунктами 5.1. та 5.2. договору визначено, що позика повертається позикодавцю на його банківський рахунок або у вигляді готівкових коштів у термін, визначений п. 4.1. цього договору. Позичальник маг право повертати позику частинами.

8.25. Як вказувалося ОСОБА_1 , що протягом періоду з 11 квітня 2018 року по 08 лютого 2019 року позикодавець як на розрахунковий рахунок так і в готівковому вигляді було відповідно до умов договору надано позику декількома траншами.

8.26. З наданих заявником доказів слідує, що заявник надав боржнику позику в сумі 679000,00 грн, що стверджується наступними доказами: 135000,00 грн (меморіальний ордер від 11 квітня 2018 року), 60000,00 грн (розписка від 13 серпня 2018 року), 30000,00 грн (квитанція № 26 від 13 вересня 2018 року), 100000,00 грн (розписка від 10 листопада 2018 року), 30000,00 грн (квитанція № 31 від 22 грудня 2018 року), 20000,00 грн (квитанція № 32 від 22 грудня 2018 року), 309000,00 грн (розписка від 27 грудня 2018 року), 130000,00 грн (розписка від 08 лютого 2019 року).

8.27. Судом першої інстанції досліджено вказані докази та встановлено їх відповідність умовам договору позики від 11 квітня 2018 року, з чим і погоджується суд апеляційної інстанції.

8.28. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передання грошової суми позичальнику. Як було встановлено, що наявність між сторонами позикових відносин підтверджується наявним доказами. Оскільки у визначений у розписці строк кошти повернуті не були, в позивача були підстави для звернення з даним позовом (постанова Верховного Суду України від 13 грудня 2017 року у справі № 309/3458/14-ц).

8.29. Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідно до пункту 4.2. договору, строк користування позикою що встановлений пунктом 4.1. може бути продовжений.

8.30. Таким чином встановлено, що розписками від 13 серпня 2018 року, від 10 листопада 2018 року від 27 грудня 2018 року від 08 лютого 2019 року сторони продовжили строк користування отриманою позикою до 28 лютого 2021 року, позикодавець передавши у позику кошти, отримав докази такої передачі окремих траншів у своє розпорядження, чим погодив зміну строку користування позикою по вказаних траншах. Вказані обставини підтвердженні представниками позикодавця та позичальника.

8.31. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.

8.32. Крім того суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно вказав про не прийняття як належного доказу надання позики на суму 120000,00 грн. (меморіальний ордер від 25 травня 2018 року), оскільки вказаний доказ містить посилання на інший правочин (договір 433 від 25 травня 2018 року), при цьому вказаного правочину кредитором суду не надано. Разом з тим, не приймається як належний доказ надання позики в сумі 80000,00 грн на підставі розписки від 22 серпня 2018 року, оскільки вказана розписка містить посилання на інший договір позики від 22 лютого 2018 року, а проте заявником вказану суму необґрунтовано віднесено як позику за договором позики від 11 квітня 2018 року.

8.33. Доказів повернення позики згідно з умовами договору від 11 квітня 2018 року на суму 679000,00 грн боржник як до суду першої інстанції так і до суду апеляційної інстанції не надав.

8.34. Загальна заборгованість боржника перед кредитором за договорами позики від 22 лютого 2018 року та 11 квітня 2018 року становить 2294450,00 гривень.

8.35. ОСОБА_1 , в порядку статті 625 ЦК України нараховано 15703,80 грн 3 відсотки річних, судом першої інстанції перевірено обрахунок заявника та визнано його не обґрунтованим, оскільки за розрахунком суду за договором позики від 22 лютого 2018 року за період з 01 березня 2021 року по 22 квітня 2021 року розмір 3 відсотків річних становить 7037,17 гривень. В свою чергу за договором позики від 11 квітня 2018 року за грошовими коштами (траншами) за якими не було змінено строку користування за період з 01 січня 2021 року по 22 квітня 2021 року розмір 3 % річних становить 1979,18 грн, за грошовими коштами (траншами) за якими було змінено строк користування, за період 01 березня 2021 року по 22 квітня 2021 року розмір 3 % річних (з врахуванням часткового повернення коштів в сумі 135000,00 грн про яке вказано заявником у заяві) становить 2021,26 гривень.

8.36. Таким чином загальний розмір 3 відсотків річних становить 11037,61 грн (7037,17 грн + 1979,18 грн + 2021,26 грн).

8.38. Північно-західний апеляційний господарський суд погоджується, що в даному випадку судом першої інстанції застосовано норми, що регулюють цивільно-правові зобов`язання, зокрема положення статей 509, 525, 526, 625 ЦК України, а також положеннями параграфу 1 Глави 71 ЦК України (Позика).

8.39. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане (постанова ВС від 12 листопада 2020 року справа № 154/3443/18).

8.40. Від кредитора ( ОСОБА_1 ) чи боржника до суду першої інстанції не надходили пояснення з доказами щодо забезпечення заявлених вимог, а отже Господарським судом Рівненської області зроблено вірний висновок, що заявлені кредиторські вимоги є конкурсними.

8.41. 03 червня 2021 року керуючий реструктуризацією за результатом розгляду заяви з грошовими вимогами ОСОБА_1 подав звіт про результати розгляду грошових вимог, в якому останній зазначив про визнання грошових вимог до ОСОБА_2 в розмірі 2642153,80 грн - 2 (друга) черга задоволення.

8.42. 08 червня 2021 року боржником подано пояснення щодо заявлених кредиторських вимог, відповідно до змісту яких боржником визнано вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

8.43. Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про визнання підтвердженими належними та допустимими доказами вимоги кредитора ОСОБА_1 в розмірі неповернутої позики що становить 2294450,00 грн - 2 (друга) черга задоволення та 11037,31 грн трьох відсотків річних - 2 (друга) черга задоволення.

8.44. Таким чином, загальна сума кредиторських вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 становить 2305487,31 грн 2 (друга) черга задоволення.

8.45. Разом з тим, з огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції правомірно відхилив вимоги ОСОБА_1 в сумі 332000,00 грн основного боргу та 4666,49 грн. 3% річних, як необґрунтовано заявлені.

8.46. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність в розмірі 4 540,00 грн судового збору.

8.47. З огляду на викладені обставини, Північно-західний апеляційний господарський суд відхиляє доводи апеляційної скарги апелянта та погоджується із висновком місцевого господарського суду про часткове визнання грошових вимог ОСОБА_1 .

8.47.1. Доказів того, яким чином часткове визнання грошових вимог ОСОБА_1 впливає на права та охоронювані законом інтереси апелянта, у тому числі щодо визнаних судом його кредиторських вимог, АТ КБ "Приватбанк" суду апеляційної інстанції не надав.

8.47.2. Кредитор АТ КБ "Приватбанк" погодився із рішенням місцевого господарського суду щодо визнаних його кредиторських вимог, оскільки у цій частині його не оскаржив.

8.48. Будь-яких інших належних та допустимих доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не подано.

8.49. За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.50. В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

8.51. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.52. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.53. Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.54. За таких обставин апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в частині оскарження визнання грошових вимог ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.07.2021 у справі № 918/244/21 в цій частині - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного процесуального рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення - ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. За подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19.07.2021 у справі № 918/244/21, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" сплатило платіжним дорученням № PROM0BBLQB від 10 серпня 2021 року судовий збір у розмірі 6810,00 грн в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. З урахуванням висновку Північно-західного апеляційного господарського суду, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Рівненської області від 19 липня 2021 року у справі № 918/244/21 в частині визнання грошових вимог ОСОБА_1 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 918/244/21 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "21" жовтня 2021 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Савченко Г.І.

Суддя Дужич С.П.