ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. Справа№ 910/3506/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Майданевича А.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 (зв`язку із перебуванням судді Плотницької Н.Б. з 26.04.2021 - 21.05.2021 у відпустці, повний текст рішення складено 24.05.2021)

у справі № 910/3506/21 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Колп-райд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест"

про повернення безпідставно набутого майна (коштів) 101 400,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

05.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Колп-райд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" про повернення безпідставно набутого майна (коштів) 101 400,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним було помилково перераховані кошти на рахунок відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Колп-райд" грошові кошти у розмірі 101 400,00 грн та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник зазначає, що 27.01.2020 позивачем на поточний рахунок відповідача перераховано грошові кошти в сумі 101 400,00 грн із призначенням платежу: «оплата за стакан поліпропіленовий згідно із рахунку № 8 від 24.01.2020 р. т. ч. ПДВ 20% 16 900,00 грн.», тобто, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було вчинено правочин, а саме перераховано згідно із платіжним дорученням на користь відповідача, грошові кошти за договором продажу одноразового посуду (рахунок на оплату № 8 від 24.01.2020) для отримання від відповідача товару.

Скаржник вказує на те, що з огляду на матеріали справи, подані докази та чинне законодавство можна дійти висновку, що оскільки між сторонами у справі існували договірні відносини, а кошти, які позивач просив стягнути, набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, тобто висновки суду першої інстанції, на думку скаржника, є хибними.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

13.08.2021 позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів апеляційної скарги.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про залишення поданого відзиву без розгляду, оскільки зазначений відзив не містить підпису представника позивача - адвоката Морозова М.В.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/3506/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Алданова С.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3506/21 залишено без руху, надано скаржнику час для усунення недоліків апеляційної скарги.

Скаржником протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки шляхом подання відповідної заяви.

Відтак скаржником усунено недоліки апеляційної скарги.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням судді Алданової С.О. з 19.07.2021 по 06.08.2021 у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/3506/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3506/21 у визначеному складі колегії суддів. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3506/21 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, перебування головуючого судді у щорічній відпустці, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/3506/21 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем відповідно до платіжного доручення від 27.01.2020 № 455 перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 101 400,00 грн із призначенням платежу: "оплата за стакан поліпропіленовий згідно рахунку № 8 від 24.01.2020 р. в т.ч. ПДВ 20% 16900.00 грн".

Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 101 400,00 грн підтверджується витягом із особового рахунку за № 3670 за 27.01.2020.

Також із матеріалів справи вбачається, що рахунок № 8 від 24.01.2020 не виставлявся.

Відповідачем, в свою чергу, також не надано доказів виставлення позивачу рахунку № 8 від 24.01.2020.

Таким чином, матеріали справи свідчать, що позивачем перераховано відповідачеві грошові кошти, що підтверджує його волевиявлення отримати відповідний товар, натомість, відповідач доказів свого волевиявлення на поставку товару до матеріалів справи не надав, як не надав і відповідних доказів на вчинення таких дій сторонами, а саме доказів виставлення/направлення позивачу рахунку № 8 від 24.01.2020.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, виходячи з наступного.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ст. 640 Цивільного кодексу України).

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ст. 639 Цивільного кодексу України)

Матеріали справи не містять доказів вчинення обома сторонами юридично значущих (конклюдентних) дій які б свідчили про досягнення згоди щодо укладення договору купівлі-продажу товару у письмовій формі або у спрощений спосіб, як то виставлення рахунку продавцем та оплати його покупцем, або оплати товару покупцем та поставки товару продавцем (або взяття на себе зобов`язання передати визначену кількість товару по вказаній ціні).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Тобто, зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Як вже зазначалось, матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів виставлення позивачу рахунку № 8 від 24.01.2020 та наявності договірних відносин між позивачем та відповідачем, у зв`язку із чим, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про безпідставне набуття відповідачем грошових коштів у розмірі 101 400,00 грн.

З огляду на вказане вище, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 101 400,00 грн, є такою, що підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3506/21, законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є такими, що спростовуються матеріалами справи та відхиляються судом, як необґрунтовані та такі, що не відповідають нормам процесуального законодавства.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Так, скаржником на стадії апеляційного провадження, разом із апеляційною скаргою, було подано рахунок на оплату № 8 від 24.01.2020.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд апеляційної інстанції, керуючись нормами, закріпленими у ст. 269 ГПК України, враховуючи те, що скаржником не наведено обставин, які свідчать про неможливість подання відповідних доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття поданих відповідачем нових доказів.

Також суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що неподання жодною стороною спору суду першої інстанції до моменту ухвалення відповідного рішення вказаного рахунку, не може бути, згідно із ст. 277 ГПК України, підставою для скасування, за наведених скаржником підстав, правильного рішення суду першої інстанції. При цьому, подання суду першої інстанції відповідних відомостей покладено процесуальним законом на сторін спору, що узгоджується з приписами ст.ст. 14, 42, 46 ГПК України.

Слід зазначити, що рахунок на оплату № 8 від 24.01.2020, доданий до апеляційної скарги, не є доказом направлення/вручення зазначеного рахунку позивачу.

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3506/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3506/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/3506/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 справі № 910/3506/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпластінвест".

4. Справу № 910/3506/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

А.Г. Майданевич