РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.10.2021Справа № 910/12811/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Приватного акціонерного товариства «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний»

до Малого приватного підприємства «АКВІЛОН»

про стягнення 109 830,66 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Малого приватного підприємства «АКВІЛОН» про стягнення 109 830,66 грн., з яких 78 410,92 грн. основний борг, 4 866,49 грн. пеня, 3 528,22 грн. інфляційні, 7 342,85 грн. відсотки за користування грошовими коштами, 15 682,18 грн. штраф.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання продукції №1-31.10/1 від 31.10.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/12811/21 та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що у зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарський суд міста Києва зупинив відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку.

Суд зазначає, що 20.08.2021 за номером телефону НОМЕР_1 було повідомлено директора відповідача про розгляд справи.

Отже, враховуючи викладені вище обставини суд використав усі можливі засоби повідомлення відповідача про розгляд справи.

Також, судом враховано, що у відповідності до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (ч. 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України.

З урахуванням наведеного відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитися з ухвалою суду від 11.08.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВИВ:

31.10.2019 між ПрАТ «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний» (постачальник, позивач) та МПП «Аквілон» (покупець, відповідач) був укладений договір на постачання продукції № 1-31.10/1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 вищевказаного договору постачальник зобов`язується виготовляти й передавати у власність покупця асфальтобетонну суміш, бетонні суміші, розчини, залізобетонні та бетонні вироби (надалі - продукція/товар), а покупець зобов`язується приймати та своєчасно здійснювати оплату замовленої ним продукції та фактичних транспортних витрат на поставку продукції на умовах даного договору.

Згідно з п. 1.2 договору продукція за цим договором постачається окремими партіями за письмовою заявкою покупця, в якій вказується кількість продукції, номенклатура продукції (вид, група, тип, марка), адреса доставки і, за необхідності, погодинний графік поставок. Відпуск продукції здійснюється на підставі належно оформлених документів в установленому цим договором та діючим законодавством порядку.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що поставка продукції здійснюється після отримання постачальником передоплати в розмірі 100% від фактично замовленої ним партії продукції на умовах ЕХW (передано на складі постачальника - м. Київ, вул. Новопирогівська, 60, в кузов автотранспорта покупця). За окремою домовленістю сторін поставка може здійснюватись на умовах СРТ (перевезення сплачено до місця, вказаного покупцем) згідно міжнародних правил по тлумаченню термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року), що конкретизується у письмовій заявці покупця на поставку конкретної партії продукції.

У п. 9.1 договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2019, але в будь-якому випадку по повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення дії договору за один місяць до закінчення строку його чинності договір буде вважатися продовженим на один календарний рік (з 01 січня по 31 грудня відповідного року) на тих же умовах.

На виконання укладеного сторонами договору позивач передав, а відповідач прийняв та не оплатив товар на суму 78 410,92 грн., що підтверджується видатковими накладними № 3846 від 23.06.2020, № 3965 від 25.06.2020, № 7726 від 24.09.2020, № 7 від 11.01.2021, № 25 від 12.01.2021, № 79 від 26.01.2021, № 139 від 05.02.2021, № 149 від 06.02.2021, № 150 від 06.02.2021, № 1136 від 15.04.2021 та 5061 від 22.07.2020, № 5117 від 23.07.2020, № 5249 від 27.07.2020, № 5370 від 29.07.2020, № 5396 від 30.07.2020, № 5537 від 03.08.2020, № 5582 від 04.08.2020, № 5550 від 04.08.2020 та товарно-транспортними накладними.

Крім того, заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 78 410,92 грн. підтверджується підписаним обома сторонами актом звірки за період з 31.10.2019 по 29.06.2021.

Таким чином, матеріали справи свідчать про наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за договором на постачання продукції № 1-31.10/1 від 31.10.2019 в розмірі 78 410,92 грн.

Посилаючись на порушення відповідачем умов укладеного сторонами договору та передбаченого цим договором обов`язку оплатити поставлений товар у повному обсязі, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання за договором, позивачем також нараховані 4 866,49 грн. пені, 3 528,22 грн. інфляційних, 7 342,85 грн. відсотків за користування грошовими коштами, 15 682,18 грн. штрафу.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як підтверджено наявними в матеріалах справи видатковими накладними та підписаними обома сторонами актами звірки взаєморозрахунків позивач поставив відповідачу товар.

За приписами частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

З урахуванням наведеного, обов`язок зі сплати отриманого товару виник у відповідача після оформлення видаткових накладних.

Зазначених правових висновків дійшов Верховний суду в постанові від 11.04.2019 у справі 904/2164/19

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

В порушення умов договору відповідач не розрахувався за поставлений позивачем товар на суму 78 410,92 грн.

Заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки №1-31.10/1 від 31.10.2019 становить 78 410,92 грн. є обґрунтованою та підтверджена наявними в матеріалах справи доказами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи вищенаведене, оскільки матеріалами справи підтверджується невиконане зобов`язання за договором у сумі 78 410,92 грн., доказів оплати вказаної суми заборгованості відповідачем не надано, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 78 410,92 грн.

У зв`язку із простроченням оплати вартості поставленого товару позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4 866,49 грн. пені та 15 682,18 грн. штрафу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що за несвоєчасну оплату продукції покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, а також перерахувати постачальнику боргу з урахуванням індексу інфляції та двадцяти відсотків річних.

Згідно з п. 6.2 договору в разі прострочення покупцем строку оплати вартості поставленої продукції більш ніж на 10 календарних днів, покупець додатково сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 20% від вартості поставленої, але не оплаченої/несвоєчасно оплаченої продукції.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 4 866,49 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу в розмірі 15 682,18 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційну складову боргу в розмірі 3 528,22 грн та відсотки за користування грошовими коштами в розмірі 7 342,85 грн.

З позовної заяви та наведеного у ній розрахунку вбачається, що відсотки за користування грошовими коштами розраховані позивачем як 3% річних за ставкою 20%, визначеною за домовленістю сторін у п. 6.1 договору.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних (за ставкою 20%), суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача відсотків в розмірі 7 342,85 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційної складової боргу, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, з дотриманням вимог чинного законодавства та умов укладеного сторонами договору. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 3 528,22 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позов Приватного акціонерного товариства «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний».

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Зважаючи на те, що позивач при подачі позову сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж передбачено Законом України «Про судовий збір», то суд з власної ініціативи повертає позивачу суму надлишково сплаченого судового збору в сумі 109,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Малого приватного підприємства «АКВІЛОН» (02156, місто Київ, ВУЛ.МАТЕЮКА, будинок 5, квартира 8, ідентифікаційний код 20079802) на користь Приватного акціонерного товариства «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний» (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 60, ідентифікаційний код 04012321) основний борг у розмірі 78 410,92 грн., 4 866,49 грн. пені, 3 528,22 грн. інфляційних, 7 342,85 грн. відсотків, 15 682,18 грн. штрафу, судові витрати у розмірі 2 270, грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Асфальтобетонний завод «АБ Столичний» (03045, м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 60, ідентифікаційний код 04012321) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 109,00 грн., сплаченого згідно платіжного доручення № 23239 від27.07.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №910/12811/21.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 19.10.2021

Суддя О.В. Гулевець