ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Справа№ 910/12472/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

секретар Рибчич А.Ю.

за участю

представників: позивача - Білоконь І.В.

відповідача-1 - Хворостяний О.В.

відповідача-2 - Полич Є.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

на рішення Господарського суду м. Києва від 27.05.2021 р. (повне рішення складено 08.06.2021 р.)

у справі № 910/12472/18 (суддя - Головіна К.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС"

до 1. Приватного акціонерного товариства "Автокапітал"

2. Приватного акціонерного товариства "Одеса-Авто"

про стягнення 2539727,40 грн

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС", звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Автокапітал" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 2539727,40 грн в порядку суброгації.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що власник автомобіля Mercedes-Benz S400 - ТОВ "Карат" зазнав матеріальних збитків внаслідок пожежі, яку позивачем було визнано страховим випадком за договором страхування № 311072а7оа від 11.09.2017 р., укладеним з потерпілою особою, та виплачено товариству "Карат" страхове відшкодування в розмірі 2539727,40 грн, у зв`язку з цим до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 р. позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Автокапітал" залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 р. у справі № 910/12472/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25.07.2019 р. касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Автокапітал» задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 р. та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 р. скасовано, справу № 910/12472/18 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2019 р. до розгляду справи був залучений співвідповідач - Приватне акціонерне товариство ПрАТ "Одеса-Авто" як уповноважений продавець автомобілів, вироблених концерном Даймлер АГ, у якого був придбаний автомобіль Mercedes-Benz S400.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 р. у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія було відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 р. у справі № 910/12472/18 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 р. у справі № 910/12472/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15.10.2020 р., разом з окремою думкою судді Верховного Суду від 15.10.2020 р., касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 р. та рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2020 р. у справі № 910/12472/18 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 27.05.2021 р. у справі № 910/12472/18 у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що наданий відповідачем-2 висновок комплексного пожежно-технічного та автотехнічного дослідження № 14/21 від 26.01.2021 р. та рецензії на попередні висновки експертів не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки експерт Саріогло Д.П. не підпадає під визначення експерта, передбаченою ст. 69 ГПК України, не має відповідної кваліфікації судового експерта та не внесений до реєстру атестованих судових експертів. Також скаржник стверджує, що надання рецензій на експертні висновки у даній справі є безпідставним, оскільки це не передбачено чинним законодавством.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12472/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено її до розгляду на 28.09.2021 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/4706/21 від 27.09.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/12472/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/12472/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 р. справу № 910/12472/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

З 16.08.2021 р. по 17.09.2021 р. головуючий суддя Буравльов С.І. перебував у щорічній черговій відпустці.

У судовому засіданні 28.09.2021 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.09.2017 р. між Приватним акціонерним товариством "Одеса-Авто" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карат" було укладено договір купівлі-продажу автомобіля Mersedes-Benz S400.

11.09.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Карат" (далі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (далі - страховик) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 311072а7оа, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортом - автомобілем Mercedes-Benz S400, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 .

22.09.2017 р. о 23:40 год. на стоянці АЗС "Бром", що розташована на 247 км автодороги Київ - Одеса, у моторному відсіку застрахованого автомобіля Mercedes-Benz S400, сталася пожежа, яку було ліквідовано о 23:50 год. 22.09.2017 р.

Згідно з актом про пожежу від 23.09.2017 р., складеним головним інспектором Благовіщенського районного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області Строковим А.В., пожежею були пошкоджені: капот автомобіля, моторний відсік автомобіля, турбіни, воздухопровід, електропроводка; ймовірна причина виникнення пожежі - коротке замкнення електромережі автомобіля.

На підставі висновку експертного дослідження № 19/14-2/2-ЕД/17 від 03.11.2017 р., виконаного Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України на замовлення власника автомобіля, та висновку експертного дослідження № 20645/20646/17-46 від 17.11.2017 р., складеного за результатами проведеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ) комплексного пожежно-технічного та електротехнічного дослідження, вказана подія була визнана позивачем страховим випадком за договором страхування № 311072а7оа від 11.09.2017 р., у зв`язку з чим Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" перерахувало на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" страхове відшкодування у розмірі 2539727,40 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 465100 від 20.06.2018 р.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що Приватне акціонерне товариство "Автокапітал", на думку позивача, є відповідальною особою за спричинену шкоду транспортному засобу, що належав Товариству з обмеженою відповідальністю "Карат", а тому відповідач-1 на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 ЦУК України зобов`язаний, разом із Приватним акціонерним товариством "Одеса-Авто", відшкодувати в порядку суброгації шкоду, завдану майну третій особі в результаті дефектів транспортного засобу, переданого їй у власність на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 01.09.2017 р.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

На підставі вказаних приписів закону факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Зі змісту вказаних положень чинного законодавства вбачається, що до позивача перейшло право вимоги в межах суми страхового відшкодування до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом з цим, в межах спірних правовідносин, після виплати страхового відшкодування, позивач набув прав кредитора лише у деліктному зобов`язанні, а не у договірному, оскільки внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), за змістом ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування тільки у деліктному зобов`язанні. При цьому після виплати страхового відшкодування право власності на автомобіль залишилося у Товариства з обмеженою відповідальністю "Карат" та до страхової компанії не перейшло. Також до позивача не перейшли права та обов`язки за договором купівлі-продажу автомобіля від 01.09.2017 р. внаслідок виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, оскільки такими правами наділені лише сторони договору купівлі-продажу.

Таким чином, правовідносини, що виникли у порядку суброгації, не охоплюють правовідносин з купівлі-продажу транспортного засобу, оскільки правовий механізм суброгації передбачає перехід прав лише у деліктному зобов`язанні, а тому положення статей 678, 679 ЦК України, які регулюють договірні зобов`язання купівлі-продажу з передачі товару неналежної якості, до спірних правовідносин сторін не застосовуються.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, якщо заміна кредитора відбувається внаслідок суброгації - переходу до страховика (який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування) прав кредитора щодо особи, яка несе відповідальність за настання страхового випадку (ст. 993 ЦК України), то обсяг прав кредитора дорівнюватиме розміру страхового відшкодування (фактичним витратам страховика).

Отже факт виплати страховиком страхового відшкодування зумовив виникнення у позивача прав вимоги в порядку суброгації до особи, відповідальної за збитки в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування, саме на підставі положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

Стосовно відповідальної за збиток особи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зазначена стаття встановлює загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди. Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду - див. коментар до ст. 22 ЦК України);

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Суб`єктом відшкодування шкоди за ст. 1166 ЦК України є особа, яка її завдала. При цьому заподіювач шкоди може і не бути власником майна, діяльністю якого заподіяна шкода.

Встановлено, що позивач (як новий кредитор) поніс збитки, завдані виплатою страхового відшкодування на суму 2539727,40 грн внаслідок пожежі, яка виникла у моторному відсіку застрахованого автомобіля Mercedes-Benz S400. При цьому відповідальними особами за завдані позивачу матеріальні збитки Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" визначило уповноваженого представника виробника вказаного транспортного засобу - Приватного акціонерного товариства "Автокапітал" та продавця зазначеного автомобіля - Приватного акціонерного товариства "Одеса-Авто".

На підтвердження наявності вини вказаних осіб у спричиненні таких збитків позивач посилається на висновок пожежно-технічного експертного дослідження Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/14-2/2-ЕД/17 від 03.11.2017 р., виконаний на замовлення власника автомобіля, а також на висновок експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру судових експертиз № 20645/20646/17-46 від 17.11.2017 р. за замовленням Приватного акціонерного товариства "Одеса-Авто", якими встановлено, що причиною пожежі став заводський дефект автомобіля, а саме - дефект з`єднання випускної труби двигуна, який виник внаслідок недбалості при виготовленні автомобіля.

Так, відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення комплексного пожежно-технічного та електротехнічного дослідження № 20645/20646/17- 46 від 17.11.2017 р. причина виникнення пожежі автомобіля пов`язана з наявним у цьому автомобілі негерметичним з`єднанням випускної труби автомобіля, де вона була приєднана до випускного патрубка лівої турбіни, у свою чергу, приєднаної до лівого випускного колектора двигуна внутрішнього згоряння, встановленого за допомогою профільного хомута.

Також згідно з висновком пожежно-технічного експертного дослідження України № 19/14-2/2ЕД/17 від 03.11.2017 р. причиною пожежі автомобіля є виникнення горіння у результаті теплового самозаймання полімерних матеріалів шляхом акумуляції тепла в осередку пожежі, в тому числі за рахунок дії високої температури вихлопних газів, що під тиском проходили через нещільність з`єднань вихлопної труби та колектору відпрацьованих газів.

У обох дослідженнях вказано, що причиною пошкодження автомобіля Mercedes-Benz S400 Coupe 4МАТІС, номер кузова НОМЕР_1 , стала нещільність з`єднань вихлопної труби та колектору відпрацьованих газів автомобіля, внаслідок чого відбулося теплове самозаймання полімерних матеріалів у підкапотному просторі автомобіля.

Разом з цим, під час нового розгляду справи Приватне акціонерне товариство «Одеса-Авто» надало суду рецензію експерта Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр судових експертиз "Альтернатива" Саріогло Д.П. від 25.01.2021 р., відповідно до якого висновок експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру судових експертиз № 20645/20646/17-46 від 17.11.2017 р. викликає обґрунтований сумнів у його правильності, що, на думку рецензента, виключає можливість його використання, як доказу по справі, оскільки:

- враховуючи особливість об`єкта, яким є автомобіль, для вирішення поставлених питань необхідно провести комплексні експертні дослідження обставин виникнення пожежі із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, тому для їх вирішення, в першу чергу, повинні були долучатися експерти, які мають допуски для проведення саме автотехнічних експертиз;

- вирішення четвертого питання (чи в технічно справному стані знаходилася паливна система автомобіля та інші деталі двигуна) повністю відноситься до компетенції спеціальних знань експерта-автотехніка і тому його вирішення в наведеному складі експертів може свідчити про їх вихід за межі своєї компетенції, що забороняється пунктом 2.3 посадової Інструкції;

- на автомобілі не було проведено повне дослідження місця з`єднання лівого випускного колектора з турбіною і випускної труби системи випуску відпрацьованих газів;

- твердження про негерметичність з`єднання вихлопної труби та колектору відпрацьованих газів автомобіля не відповідають дійсності, оскільки з`єднувальний фланець на колекторі з турбіною має зовнішню похилу поверхню, а щільність з`єднання досягається ущільнюючим кільцем, про яке у висновку взагалі не згадується;

- не було досліджено, яка саме пластмаса плавилася і вигорала на поверхні лівої випускної труби, біля місця її з`єднання з колектором (чи не міг потрапити в моторний відсік автомобіля сторонній пластиковий предмет або матеріал), у зв`язку з чим не можна вважати обґрунтованим висновок експертів про те, що причина виникнення даної пожежі пов`язана з неналежним виконанням заводом-виробником автомобіля в системі відпрацьованих газів, з`єднання лівого випускного колектора з турбіною випускної труби;

- у відповіді на четверте питання, яке по суті відноситься до компетенції автотехнічної експертизи, експерти додають відповідь, яка не стосується змісту питання, а саме, що "Виникнення пожежі у цьому автомобілі перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з негерметичністю вказаного з`єднання".

Згідно з вказаною рецензією висновок експертного дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру судових експертиз № 20645/20646/17-46 від 17.11.2017 р. був наданий на підставі проведення неповного дослідження, без залучення експерта-автотехніка, до компетенції спеціальних знань якого відносилися особливості дослідження об`єкта; без додержання існуючих методів дослідження та вимог посадової Інструкції, що є порушенням принципів, відповідно до повноти та об`єктивності дослідження, визначених ст. 3 Закону України "Про судову експертизу", внаслідок чого були зроблені необґрунтовані висновки.

Відповідно до рецензії експерта Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр судових експертиз "Альтернатива" Саріогло Д.П. від 25.01.2021 р. на висновок Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/14-2/2ЕД/17 від 03.11.2017 р., вказаний висновок був наданий на підставі неповного дослідження, без додержання існуючих методів дослідження та вимог посадової Інструкції, що є порушенням принципів, відповідно до повноти та об`єктивності дослідження, визначених ст. 3 Закону України "Про судову експертизу", внаслідок чого були зроблені необґрунтовані висновки. Основною причиною отримання необґрунтованого висновку щодо причини пожежі на даному автомобілі може бути те, що не врахована особливість об`єкта дослідження, яким є автомобіль. Дослідження причини пожежі на автомобілі потребує використання комплексних методів дослідження, в першу чергу, автотехнічних.

Щодо вказаних рецензійних висновків позивач стверджував, що надання таких рецензій на експертні висновки у даній справі є безпідставним, оскільки це не передбачено чинним законодавством, проте колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену під час першого розгляду справи, де вказано, що відповідачем не вжито заходів щодо рецензування проведених у справі досліджень, із висновками яких не погоджується Приватне акціонерне товариство "Автокапітал".

Водночас, Приватне акціонерне товариство "Одеса-Авто" під час нового розгляду справи надало суду експертний висновок комплексного пожежно-технічного та автотехнічного дослідження № 14/21 від 26.01.2021 р., складений експертом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр судових експертиз "Альтернатива" Саріогло Д.П., у якому встановлено, що:

- з технічної точки зору немає підстав вважати, що до виникнення пожежі на автомобілі Mercedes-Benz S400 Coupe 4МАТІС, номер кузова НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , причетний його технічний стан, зокрема і технічний стан системи випуску відпрацьованих газів;

- причиною пожежі на даному автомобілі могло стати потрапляння на нагріті поверхні термозахисних екранів, встановлених навколо лівої турбіни і випускної труби системи випуску відпрацьованих газів, стороннього горючого матеріалу, який під впливом тепла нагрітої поверхні зазначених екранів та променистого і конвективного тепла, що надходило від нагрітих поверхонь випускного колектора з турбіною і випускної труби, нагрівся до температури, при якій розпочався процес його розкладу з утворенням горючих парів і газів, які після зупинки автомобіля і вимкнення двигуна, внаслідок швидкої акумуляції тепла з підвищенням температури, зайнялися.

Отже, відповідно до вказаного висновку причиною пожежі автомобіля став не його технічний стан.

Скаржник вважає, що наданий відповідачем-2 висновок комплексного пожежно-технічного та автотехнічного дослідження № 14/21 від 26.01.2021 р. та рецензія на попередні висновки експертів не може бути взятий судом до уваги, оскільки експерт Саріогло Д.П. не підпадає під визначення експерта, наданого у ст. 69 ГПК України, не має відповідної кваліфікації судового експерта та він не внесений до реєстру атестованих судових експертів.

Відповідно до ст. 69 ГПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний надати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про судову експертизу" судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом. Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.

Відповідно до ст. 9 зазначеного Закону атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

Як передбачено ст. 10 вказаного Закону, судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

У відповідності до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Згідно зі ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Як передбачено ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Вбачається, що Приватне акціонерне товариство "Одеса-Авто" надало до суду як доказ у справі висновок комплексного пожежно-технічного та автотехнічного дослідження № 14/21 від 26.01.2021 р., складений експертом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр судових експертиз "Альтернатива" Саріогло Д.П., на замовлення товариства. При цьому відповідач-2 вказував, що зазначеним висновком експерта підтверджується правильність позиції відповідачів про те, що причиною пожежі застрахованого у позивача автомобіля, став не технічний стан транспортного засобу.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Як передбачено ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У відповідності до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегією суддів враховано, що надані відповідачем-2 рецензії та висновок Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр судових експертиз "Альтернатива" щодо причин пошкодження автомобіля були виконані фахівцем-експертом Саріогло Д.П., який володіє спеціальними знаннями у галузях (експертних спеціальностях): інженерно-технічна експертиза (що включає у себе: дослідження обставин ДТП; дослідження технічного стану транспортних засобів; дослідження обставин виникнення і поширення пожеж та дотримання пожежної безпеки; дослідження технічної експлуатації електроустаткування); експертиза матеріалів, речовин та виробів (що включає у себе дослідження матеріалів і сплавів).

Вказаний фахівець має вищу технічну та вищу юридичну освіту, пройшов спеціальну експертну підготовку з призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, був атестований за вищевказаними спеціальностями, має стаж експертної роботи в державній експертній установі 35 років, був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за надання завідомо неправдивого висновку в даній справі.

При цьому, висновок експертного дослідження, в силу закону, може бути наданий також й іншим (фахівцем) експертом з відповідної галузі знань, а не лише судовим експертом чи державною спеціалізованою установою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.05.2021 р. у справі № 910/702/17.

Таким чином, рецензії та експертний висновок виконані фахівцем (експертом) "Центр судових експертиз "Альтернатива" Саріогло Д.П., відповідають вимогам ст. 7 Закону України "Про судову експертизу", ст. 98 ГПК України, а також спеціалізації експерта та завданням комплексного пожежно-технічного та автотехнічного дослідження.

Отже колегія суддів, при вирішенні даного спору, враховує результати комплексного пожежно-технічного та автотехнічного дослідження № 14/21 від 26.01.2021 р., виконаного "Центр судових експертиз "Альтернатива", зокрема про те, що виникнення пожежі спричинив не технічний стан автомобіля; система випуску відпрацьованих газів не причетна до виникнення пожежі, характер утворених термічних ушкоджень на капоті і в моторному відсіку досліджуваного автомобіля вказують на те, що джерелом запалювання в осередку пожежі могли бути сильно нагріті поверхні лівої турбіни і випускної труби та поверхні термозахисних екранів, встановлених навколо неї. Наявні сліди на одному із термозахисних екранів вказують на те, що він мав безпосередній контакт з твердим горючим матеріалом, який не має відношення до даного автомобіля.

В той же час, колегія суддів відхиляє наданий позивачем висновок експертного дослідження КНДІСЕ № 20645/20646/17-46 від 17.11.2017 р. та висновок ДНДЕКЦ МВС України № 19/14-2/2ЕД/17 від 03.11.2017 р., як такі, що були складені на підставі неповного дослідження та без залучення експерта-автотехніка, до компетенції спеціальних знань якого відносилися особливості дослідження об`єкта, та без додержання існуючих методів дослідження.

Також колегією суддів не приймається до уваги в якості належних та допустимих доказів наявні у справі акт огляду транспортного засобу від 26.10.2017 р., складений представниками Приватного акціонерного товариства "Автокапітал" і Приватного акціонерного "Одеса-Авто" та технічний висновок представників заводу-виробника автомобіля від 15.03.2018 р., оскільки вказані документи були складені в односторонньому порядку та є лише припущеннями про можливі причини виникнення пожежі.

Отже позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності вини відповідачів у спричиненні Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "АРКС" збитків, а також наявність інших складових цивільного правопорушення - протиправної поведінки (дій) відповідачів, причинного зв`язку між протиправною поведінкою (діями) з боку відповідачів та заподіяною шкодою.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про стягнення з відповідачів 2539727,40 грн страхового відшкодування в порядку суброгації є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

При цьому, судом першої інстанції було враховано вказівки касаційної інстанції під час нового розгляду справи, повно і всебічно з`ясовано обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, досліджено докази, додані на їх підтвердження, надано оцінку всім аргументам учасників справи, а також враховано окрему думку судді Верховного Суду від 15.10.2020 р. по даній справі, в якій зроблено висновок про те, що заміни кредитора у договірному зобов`язанні з купівлі-продажу автомобіля неналежної якості не відбулося та до позивача не перейшли права за вказаним договірним зобов`язанням.

Доводи апеляційної скарги позивача є, фактично, тотожними тим доводам, які були викладені ним у позовній заяві, а відтак, вже оцінені судом вище.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 27.05.2021 р. у справі № 910/12472/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 27.05.2021 р. у справі № 910/12472/18 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АРКС".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.10.2021 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В.Андрієнко

В.В. Шапран