РІШЕННЯ

07 вересня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/619/20

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКБУД", вулиця Князя Острозького, будинок 47А, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46008

до відповідачів: 1. Тернопільської міської ради, вул. Листопадова, будинок 5, м.Тернопіль, 46001 ; 2. Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, 46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Листопадова, будинок 5

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" (КП "Тернопільводоканал"), 46008, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вул. Танцорова, будинок 7

про визнання пайового внеску зменшеним на суму вартості інженерних мереж та сплаченим у повному обсязі.

За участі представників:

Позивача: адвокат Смолин Ярослав Васильович, ордер на надання правничої (правової) допомоги №1055430 від 21.01.2021 (договором про надання правової (правничої) допомоги права адвоката не обмежуються); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001980,

Відповідачів 1,2 : начальник відділу правової експертизи проектів документів управління правового забезпечення Ярош Олег Петрович, розпорядження №160-к від 10.04.2019; посадова інструкція від 10.02.2020; посвідчення №770,

Третьої особи : не з`явився.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКБУД" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою № б/н від 15.09.2020 (вх.№720 від 21.09.2020) до відповідача - Тернопільської міської ради, у якій просить суд визнати суму пайового внеску відповідно до Договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21 жовтня 2009 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та виконавчим комітетом Тернопільської міської ради щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вулиці Шпитальній 6, 8 в м. Тернополі зменшеною та сплаченою Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» на суму вартості зовнішніх мереж водопостачання у розмірі 318 120,00 грн.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2020 головуючим суддею для розгляду справи № 921/619/20 визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 28.09.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами суду, в порядку та на підставі статті 183 ГПК України, судом неодноразово відкладалось підготовче судове засідання та його розгляд продовжувався з підстав, зазначених в ухвалах. У судовому засіданні 23.11.2020 суд востаннє, протокольною ухвалою, продовжив строк підготовчого провадження до 15.12.2020, закрив підготовче провадження з 15.12.2020 року та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.12.2020. У судовому засіданні 15.12.2020 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

Ухвалою від 28.12.2020 судом залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" (КП «Тернопільводрканал»), місцезнаходження Україна, 46008, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вул. Танцорова, будинок 7, Телефон 1: 525220, .

Ухвалою від 25.02.2021 суд, серед іншого, клопотання позивача про залучення співвідповідача по справі №921/619/20 задовольнити частково: поновив позивачу строк для подання клопотання про залучення співвідповідача у справі №921/619/20, залучив до участі у справі №921/619/20 в якості співвідповідача Виконавчий комітет Тернопільської міської ради (), адреса місцезнаходження : Україна, 46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Листопадова, будинок 5, в іншій частині клопотання позивача про повернення до підготовчого провадження у розгляді справи № 921/619/20, відмовив.

Судове засідання по розгляду справи по суті, в порядку статті 516 ГПК України, неодноразово відкладалось, з підстав, зазначених в ухвалах суду, востаннє на 07.09.2021 о 10 год. 00 хв.

Представник позивача у судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні 07.09.2021 представник відповідачів 1,2 проти позовних вимог заперечує, просить суд відмовити у позові.

Третя особа участі уповноваженого представника у призначеному судовому засіданні 07.09.2021 не забезпечила, будь яких заяв чи клопотань суду не надала.

Суд, у судовому засіданні 07.09.2021, після виходу з нарадчої кімнати, оголосив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Аргументація позивача, викладена ним у позові.

У позовній заяві (№ б/н від 15.09.2020 (вх. №720 від 21.09.2020) позивач, серед іншого, позовні вимоги мотивує таким.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вулиці Шпитальній 6,8 в м. Тернополі.

Між Позивачем та виконавчим комітетом Тернопільської міської ради в особі міського голови Заставного Романа Йосиповича 21 жовтня 2009 року укладено Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Відповідно до Договору про пайову участь Позивач зобов`язувався перерахувати Відповідачу на розвиток та створення інфраструктури міста кошти в сумі триста вісімнадцять тисяч сто двадцять дев`ять гривень, що складає 2% від загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком за адресою вул. Шпитальна, 6,8, відповідно до вимог Закону України «Про планування та забудову територій» та рішення Тернопільської міської ради № 5/26/8 від 30.04.2009 «Про внесення змін і доповнень до рішення міської ради від 07.06.2007 № 5/10/5 «Про створення цільового фонду соціально-економічного розвитку міста Тернополя». Така ж сума пайового внеску вказана в Додатку від 01.12.2014 до Договору про пайову участь.

В подальшому позивач отримав Технічні умови № 3658/10 від 24.12.2010 на підключення 72-квартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком до мереж водопостачання та водовідведення та дозвіл на виконання будівельних робіт від 15.06.2011 № ТП6.

На підставі зазначених вище документів позивачем було влаштовано зовнішні водопровідні мережі за адресою вул. Шпитальна (від станції швидкої допомоги до вул. Кн. Острозького).

20 грудня 2016 року Тернопільська міська рада прийняла Рішення № 7/13/52 «Про прийняття влаштованої водопровідної мережі до комунальної власності міста», відповідно до якого міська рада (відповідач) вирішила прийняти від позивача (ТОВ «МАКБУД») до комунальної власності територіальної громади міста Тернополя зовнішню водопровідну мережу за адресою вул. Шпитальна (від станції швидкої допомоги до вул. Кн. Острозького) балансовою вартістю 318 120,00 грн та передати її у поповнення статутного капіталу комунальному підприємству «Тернопільводоканал».

Зовнішні мережі водопостачання балансовою вартістю 318 120,00 грн було передано у власність територіальної громад міста Тернополя відповідно до Акта прийому-передачі від 06.06.2017.

Чинним на момент укладення Договору про пайову участь, а також на момент здійснення передачі зовнішніх водопровідних мереж законодавством було передбачене зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму вартості будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки.

У зв`язку з цим позивач правомірно очікував зарахування вартості переданих водопровідних мереж в рахунок сплати пайового внеску (зменшення пайового внеску на суму вартості зовнішніх водопровідних мереж).

Однак, відповідач не зменшив розмір пайової участі позивача, незважаючи на те, що відповідачем було прийнято до комунальної власності територіальної громади міста Тернополя водопровідні мережі.

Позивач звертався до відповідача з листом від 24.02.2020 № 17 з проханням зарахувати вартість водогону в сумі 318 120,00 грн як погашення пайового внеску.

Однак, у відповідь на вказаний лист відповідач надіслав Претензію від 04.03.2020 № 106/08-ю про стягнення заборгованості за Договором про пайову участь, а також лист від № 2527/08-ю, в якому зазначив про неможливість зарахування вартості водогону в рахунок сплати пайового внеску у зв`язку зі змінами в законодавстві.

Крім того, в претензії зазначено про нарахування відповідачем позивачу штрафу за несвоєчасне виконання умов договору.

Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними, безпідставними та такими, що порушують права позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду із вимогами про визнання суми пайового внеску відповідно до Договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21 жовтня 2009 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та виконавчим комітетом Тернопільської міської ради щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вулиці Шпитальній 6, 8 в м. Тернополі зменшеною та сплаченою Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» на суму вартості зовнішніх мереж водопостачання у розмірі 318 120,00 грн.

2.2. Правова позиція відповідача, викладена у відзиві на позовну заяву.

Відповідач Тернопільська міська рада у наданому суду відзиві (№б/н від б/д (вх№7164 від 12.10.2020)) на позовну заяву, не погоджуючись із вимогами позивача вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з таких підстав.

Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими для виконання на відповідній території (ст.144 Конституції України).

Частиною першою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

12.03.2011р. набрав чинності Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідно до якого Тернопільська міська рада 08.04.2011р. прийняла рішення №6/7/132 «Про затвердження положення про порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста» (надалі Положення). Даним рішенням було затверджено Положення про порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури Тернопільської міської територіальної громади та Примірний договір про пайову участь.

Як зазначає відповідач, вказане рішення є регуляторним актом, дія якого поширюється на невизначено коло осіб та зміст якого доведено до відома осіб шляхом його опублікування.

Відповідно до пунктів 3.4., 3.5. Положення, замовник який має намір щодо забудови земельної ділянки, звертається до виконавчого комітету Тернопільської міської ради із зверненням про укладення Договору. Договір укладається між виконавчим комітетом та замовником. Згідно пункту 3.9. Положення визначено, що замовник не пізніше ніж за 45 діб до прийняття об`єкта в експлуатацію зобов`язаний надати кошторис загальної вартості будівництва для визначення остаточної величини пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної і соціальної інфраструктури.

Розрахунок величини пайового внеску, належного до оплати Замовником проводиться відділом квартирного обліку та нерухомості Тернопільської міської ради. Згідно пункту 4.1. Положення, пайовий внесок вноситься у грошовій безготівковій формі та сплачується згідно з договором про пайову участь в проміжку часу з моменту отримання документів, на підставі яких здійснюватимуться будівельні роботи, до дати прийняття об`єкту в експлуатацію.

Додатком №2 до рішення Тернопільської міської ради від 08.04.2011р. №6/7/132 затверджено примірний договір про пайову участь. Згідно якого вбачається, що усі спори, що виникають при виконанні умов Договору про пайову участь вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.

Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» недотримано даних вимог Положення, не надано загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта на час його здачі в експлуатацію, в результаті чого не визначено остаточної величини пайової участі. Говорити про ідентичність величини пайової участі і вартості робіт з будівництва інженерних мереж є передчасним.

Вартість пайової участі розраховано сторонами станом на 2009р. з огляду на вартість товарів і робіт на даний час, а вартість здійсненого будівництва інженерних мереж проведено товариством станом на 2016р. Не надавши кошторисної вартості будівництва на час здачі об`єкту в експлуатацію, товариство допустило як порушення вимог закону і умов договору, так і порушення прав територіальної громади у вигляді недоотримання коштів пайової участі.

Як зазначає відповідач, 21.10.2009р. між виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» укладено договір згідно якого товариство перераховує на розвиток та створення інфраструктури міста кошти в сумі триста вісімнадцять тисяч двадцять дев`ять гривень, що складає 2% загальної кошторисної вартості об`єкту будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом за адресою вул. Шпитальна,6,8 відповідно до вимог Закону України «Про планування і забудову територій».

Згідно умов договору, товариство зобов`язане перерахувати виконавчому комітету Тернопільської міської ради кошти до здачі будинку в експлуатацію.

Розмір пайової участі встановлений даним договором корегується на стадії здачі об`єкта в експлуатацію.

01.12.2014р. між виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» укладено додаток № 445 до договору від 21.10.2009р.

Всупереч умовам договору та положення, Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» не здійснило оплату коштів пайової участі, не зверталося на адресу виконавчого комітету Тернопільської міської ради з приводу корегування величини пайової участі визначеної договором чи внесення у нього змін, припинення виконання його умов тощо.

Також, відповідач повідомляє, що позивач не вчиняв жодних дій, направлених на зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури міста на підставі ч. 5 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Таким чином, закріплена в частині п`ятій статті 30 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» норма, яка встановлює зменшення суми пайового внеску на кошторисну вартість інженерних мереж, які передані у комунальну власність напряму пов`язана із ст.203 ЦК України та відповідно до ч.2 ст.188 ГК України передбачає вжиття певних дій зі сторони позивача. 1 лише при недосягненні сторонами згоди, спір може бути переданий на розгляд суду.

Також, позивачем не доведено, що будівництво ним водопровідної мережі здійснено поза межами наданої йому земельної ділянки, не доведено, що водопровідна мережа була передана у власність територіальної громади м. Тернополя, що кошторисна вартість інженерних споруд на момент їх передачі в комунальну власність співрозмірна з пайовою участю.

Пункт 5 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» моментом з настанням якого пов`язана подія, яка має юридичне значення є наявність:

- технічних умов, якими передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки;

- передача цих інженерних мереж та/або об`єктів у комунальну власність.

Технічні умови, якими визначено необхідність здійснення будівництва інженерних мереж виданні позивачу 24.12.2010р.

Рішення Тернопільської міської ради, яким погоджено прийняття водопровідної мережі до комунальної власності прийняте 20.12.2016р.

З огляду на те, що вказані події з настанням яких розпочинається перебіг терміну відбулися у 2010р., питання застосування норми Закону повинно відбуватися із урахуванням термінів позовної давності.

На думку відповідача, спростовує вимоги товариства і той факт, що умовами договору про пайову участь від 21.10.2009р. та від 01.12.2014р. визначено термін з настанням якого обумовлюється факт корегування коштів пайової участі (підстави корегування умов договору визначені ч.5 ст.30 Закону). Даний термін погоджений товариством і визначений фактом здачі об`єкту в експлуатацію.

Та обставина, що товариство не контролювало порядок виконання укладених ним договорів, необхідності внесення у нього змін у зв`язку із зміною чинного законодавства не дає право позивачу порушувати принципи верховенства права.

17 жовтня 2019 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» яким, зокрема скасовано пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Зазначеним Законом з 01.01.2020 року виключено ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та частину п`яту статті 30.

Разом із цим, Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» передбачають, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

З огляду на вказані приписи, а ні чинне містобудівне законодавство, а ні договір від 21.10.2009р. додаток до договору від 01.12.2014р. не передбачали здійснення перерахунку (корегування) вартості пайової участі у разі будівництва інженерних мереж поза межами наданої земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просить відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

2.3. Правова позиція позивача, викладена у відповіді на відзив.

У наданій суду відповіді на відзив (№б/н від 20.10.2020 (вх№7583 від 26.10.2020)) позивач щодо заперечень відповідача, зазначає таке.

По-перше. Щодо твердження Відповідача про те, що Позивачем «не надано загальної кошторисної вартості будівництва на час його здачі в експлуатацію, в результаті чого не визначено остаточної величини пайової участі», позивач вказує на таке.

Посилання відповідача на Положення про порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, що затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 08.04.2011 №6/7/132.

Однак, Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста між позивачем та відповідачем, на підставі якого заявлено позовні вимоги, був укладений 17.12.2009, тобто раніше прийняття Тернопільською міською радою вищевказаного Положення, що затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 08.04.2011 №6/7/132.

Із посиланням на ст.5 ЦК України, зазначає, що до відносин, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної структури міста від 17.12.2009 №2024, не може застосовуватися Положення, на яке посилається відповідач у відзиві, оскільки договір укладений раніше.

По-друге. У справі, що розглядається, об`єкт було введено в експлуатацію у 2013 році відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована інспекцією архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області №ТП 02 від 24.12.2013.

Додаток №445 від 01.12.2014 до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 17.12.2009 №2024 (в якому додатково були визначені строки сплати пайового внеску) було укладено сторонами в грудні 2014 року, а отже, вже після введення об`єкта в експлуатацію.

Таким чином, посилання відповідача на те, що позивач до нього не звертався з метою коригування пайової участі, на думку позивача, не заслуговують на увагу, адже сторонами додатково було врегульовано порядок сплати пайової участі вже після введення об`єкта в експлуатацію. Розмір пайової участі не змінився.

По-третє. Відповідачем 04.03.2020 надіслано позивачу Претензію про стягнення заборгованості за Договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 17.12.2009 №2024 з урахуванням Додатку №445 від 01.12.2014 до цього Договору.

У вказаній претензії відповідач просить сплатити суму боргу за Договором, що становить 318120,00 грн (пайова участь), а також 31812,00 грн штрафу за несвоєчасне виконання умов Договору.

Надсилання відповідачем вказаної претензії свідчить про узгодженість визначеної Договором суми пайового внеску, що складає 318120,00 грн.

Стосовно тверджень відповідача щодо не звернення до відповідача з приводу корегування величини пайової участі або її зменшення, позивач зазначає, що законодавство не містить окремого порядку чи процедури звернення з боку замовника будівництва з метою зменшення пайового внеску на вартість будівництва інженерних мереж (в тому числі водопровідних).

Тому, Позивач правомірно розраховував на зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму вартості водопровідних мереж після їх передачі в комунальну власність.

Крім того, правовий аналіз норм законодавства, чинного на момент укладення Договору про пайову участь (2009 рік), а також на момент передачі водопровідних мереж (2016 рік) свідчить про безальтернативність зменшення розміру пайової участі, а також відсутність додаткових умов чи необхідність вчинення будь-яких додаткових дій, для такого зменшення, окрім передбачених законом.

З урахуванням ч.8 ст.27 Закону України "Про планування і забудову територій" Позивач правомірно очікував на зменшення Відповідачем розміру пайового внеску на вартість водопровідних мереж без окремого звернення до Відповідача з проханням здійснити таке зарахування.

Крім того, оскільки розмір пайового внеску, що передбачений Договором про пайову участь (318 120,00 грн) дорівнює вартості водопровідних мереж, що були передані в комунальну власність територіальної громади міста Тернополя (на баланс КП «Тернопільводоканал»), Позивач після передачі водопровідних мереж за Актом прийому-передачі від 06.06.2017 правомірно вважав що його обов`язок за Договором про пайову участь виконано в повному обсязі та належним чином шляхом передачі водопроводу в комунальну власність.

Зважаючи на наведене вище, дії Відповідача щодо не зменшення розміру пайового внеску, а також подальшого нарахування штрафу та відмова у зарахуванні вартості водопровідних мереж в рахунок сплати пайового внеску є неправомірними, суперечать вимогам законодавства та порушують права та інтереси Позивача.

Стосовно твердження відповідача про недоведеність позивачем того факту, що будівництво водопровідної мережі Позивачем здійснено за межами наданої йому земельної ділянки, що водопровідна мережа передана у власність територіальної громади м. Тернополя, а також того, що кошторисна вартість інженерних споруд спів мірна з пайовою участю, спростовується наявними у справі доказами, а саме : - рішенням Тернопільської міської ради від 20.12.2016 №7/13/52 "Про прийняття влаштованої водопровідної мережі до комунальної власності міста" ; Актом прийому-передачі зовнішніх мереж водопостачання від 06.06.2017 ; Авізо від 06.06.2017.

Крім того, у Претензії від 04.03.2020 №106/08-ю про стягнення заборгованості за Договором про пайову участь , а також листі відповідача від 17.03.2020 №2527/08-ю зазначено про неможливість зарахування вартості водогону в рахунок сплати пайового внеску у зв`язку зі змінами в законодавстві виключенням ч.5ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пп. 4п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного вище закону. Про недоведеність факту будівництва водопровідних мереж за межами наданої ділянки, як про підставу для відмови відповідач не повідомляв позивача раніше, а отже вказаний факт відповідачем не заперечується.

Стосовно тверджень відповідача про початок перебігу позовної давності ще у 2010 році, то позивач їх спростовує таким.

Законодавство не містить окремого порядку чи процедури звернення з боку замовника будівництва з метою зменшення пайового внеску на вартість будівництва інженерних мереж (в тому числі водопровідних).

Позивач правомірно розраховував на автоматичне зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму вартості водопровідних мереж після їх передачі в комунальну власність, адже аналіз формулювання законодавства, чинного на момент укладення Договору про пайову участь, а також на момент передачі водопровідних мереж свідчить про імперативну норму щодо зменшення розміру пайової участі та без альтернативність зменшення розміру пайової участі.

Факт бездіяльності відповідача (не вчинення жодних дій з метою зменшення пайової участі щодо зарахування вартості будівництва інженерних мереж в рахунок пайової участі) свідчить про існування триваючої протиправної поведінки та порушення законодавства у вигляді бездіяльності, про що позивачу стало відомо у 2020 році, в момент, коли позивач отримав від відповідача претензію із вимогою сплатити пайовий внесок та штрафні санкції.

Отже, як стверджує позивач, він дізнався про порушення свого права та охоронюваного законодавством інтересу 04.03.2020 в той момент, коли отримав Претензію від відповідача, а тому строк позовної давності позивач вважає дотриманим.

Стосовно посилання відповідача на зміни, внесені до законодавства з питань сплати замовниками будівництва пайової участі, позивач вказує на таке.

На момент укладення між позивачем та відповідачем Договору про пайову участь (21.10.2009) питання сплати пайового внеску були врегульовані Законом України "Про планування і забудову територій", частина 8 статті 27 якого передбачала наступне : "Якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів поза межами його земельної ділянки, величина пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту зменшується на суму пов`язаних з цим витрат . Побудовані замовником інженерні мережі та/або об`єкти передаються на баланс відповідним підприємством з їх утримання".

Крім того, статтею 27-1 (ч. 2-3) Закону «Про планування і забудову територій» передбачалось, що «Замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь (внесок) замовника у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об`єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту».

В подальшому Верховною Радою було прийнято Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон), який у редакції до 01.01.2020 містив наступні положення.

Статтею 40 Закону було передбачено обов`язок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, що полягала у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 5 статті 30 Закону було передбачено, що «Якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту».

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У справі, що розглядається, Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», на який посилається Відповідач, набрав чинності з 01.01.2020 (у частині виключення ч. 5 ст. 30 та ст. 40 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»). Жодних нових прав та обов`язків після 01.01.2020 між Сторонами не виникало. А отже, на думку позивача, вказані законодавчі зміни не можуть бути застосовані до відносин між ним та відповідачем.

Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 виключено частину 5 статті 30 та статтю 40 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також вказаним законом у Прикінцевих та перехідних положеннях (п.2) передбачено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

При цьому пп.4п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного вище Закону, передбачено наступне : "Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідно о місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку : (…) 4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до приймання відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію".

Таким чином, чинні на сьогодні норми законодавства передбачають сплату пайового внеску грошовими коштами виключно до введення об`єкта в експлуатацію. У справі, що розглядається, об`єкт було введено в експлуатацію у 2013 році і відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована інспекцією архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області № ТП 02 від 24.12.2013 (вказана інформація є публічно доступною та міститься в Реєстрі дозвільних документів ДАБІ).

Таким чином, позивач вважає, що підстави для стягнення пайової участі з позивача відсутні з огляду на останні законодавчі зміни, а також зважаючи на обов`язок відповідача зарахувати вартість переданих водопровідних мереж у власність територіальної громади м.Тернополя.

2.4. Залучення до участі у справі третьої особи.

24.12.2020 позивач звернувся до суду із заявою (вх. №9533) про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунального підприємства "Тернопільводоканал".

Суд, розглянувши вказану заяву позивача ТОВ "МАКБУД", зважаючи на підстави, визначені позивачем у заяві про залучення третьої особи, задовольнив її з підстав, зазначених в ухвалі від 28.12.2020 та залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство "Тернопільводоканал" (КП "Тернопільводоканал"), місцезнаходження Україна, 46008, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вул. Танцорова, будинок 7, .

2.5. Залучення до участі у справі співвідповідача.

15.02.2021 позивач подав клопотання №б/н від 11.02.2021 (вх.№1308 від 15.02.2021) про залучення співвідповідача по справі юридичну особу - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради до участі у цій справі, як співвідповідача по справі, оскільки відносини, пов`язані з нарахуванням, сплатою пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Тернополя за обставинами, які є предметом розгляду у судовій справі за № 921/619/20 виникли між ТОВ «МАКБУД» та Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради (). Відтак, матеріально-правові вимоги, які викладені у позові, пред`явленому по справі № 921/619/20, виникають у ТОВ «МАКБУД» до Виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

Крім того, у поданому клопотанні про залучення співвідповідача, представник заявив клопотання про повернення до підготовчого провадження з розгляду даної справи та поновлення строку позивачу для подачі клопотання про залучення співвідповідача.

Суд враховуючи, що предметом позову у справі є: визнання суми пайового внеску відповідно до Договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21 жовтня 2009 року, укладеного між Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вулиці Шпитальній 6, 8 в м. Тернополі зменшеною та сплаченою Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» на суму вартості зовнішніх мереж водопостачання у розмірі 318 120,00 грн.

Як вбачається із змісту Договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21 жовтня 2009 року слідує, такий укладений Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради в особі міського голови Заставного Р.Й., який діє на підставі ЗУ «Про місцеве самоврядування» (Стороною-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» в особі директора Шигінського В.П., який діє на підставі Статуту.

Враховуючи, що відносини, пов`язані з нарахуванням, сплатою пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Тернополя за обставинами, які є предметом розгляду у судовій справі за № 921/619/20 виникли між ТОВ «МАКБУД» та Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, м. Тернопіль, відтак, матеріально-правові вимоги, які викладені у позові, пред`явленому по справі № 921/619/20, стосуються також і Виконавчого комітету Тернопільської міської ради.

На підставі зазначеного, суд клопотання позивача - ТОВ "МАКБУД" (№б/н від 11.02.2021 (вх.№1308 від 15.02.2021)) про залучення співвідповідача по справі №921/619/20 задовольнив частково з підстав, зазначених в ухвалі від 25.02.2021 та залучив до участі у справі №921/619/20 в якості співвідповідача Виконавчий комітет Тернопільської міської ради (), адреса місцезнаходження : Україна, 46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Листопадова, будинок 5.

2.6. Правова позиція відповідача - 1, викладена у поясненнях.

Як вбачається із наданих суду пояснень (вх.№1594 від 14.02.2021) щодо клопотання ТОВ "Макбуд" від 11.02.2021 з приводу залучення співвідповідача по справі, зазначає, що на виконання ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності, який прийнятий 12.03.2011 встановлено правові та організаційні основи містобудівної діяльності" рішенням Тернопільської міської ради від 08.04.2011 №6/7/132 затверджено Положення про порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Тернополя (надалі положення) та примірний договір про пайову участь.

Пунктом 3.05. положення передбачено, що договір про пайову участь замовника укладається між виконавчим комітетом та замовником будівництва. Аналогічна норма міститься і у типовому договорі.

Відповідач 1 звертає увагу, що дана обставина не заперечується і позивачем. У своїй позовній заяві, абз.2 Товариство стверджує, що правовідносини з приводу участі товариства у пайовій участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста виникли між товариством і виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

2.7. Правова позиція позивача, викладена у запереченнях.

Представник позивача у наданих суду запереченнях (вх№5089 від 16.06.2021) вказує на те, що перебіг строків позовної давності у відносинах між Сторонами, які є предметом розгляду у судовій справі за № 921/619/20 розпочався лише у 2020 році.

Зазначене обґрунтовується наступним.

З метою коригування вартості пайового внеску, який підлягав сплаті відповідно до умов Договору від 21 жовтня 2009 року про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста позивач по справі звернувся до відповідача в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради з відповідними про не листами за № 84 від « 26» вересни 2016 р. та за № 88 від « 06» жовтня 2016 п., якими ТОВ «МАКБУД» просив прийняти у комунальну власність Тернопільською міською радою водогону і зарахувати вартість будівельно-монтажних робіт на погашення заборгованості по Договору про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 та Додатку до Договору за № 445 від 10.12.2014 року у сумі 318 120 грн.

Своїм листом від 25. 10. 2016 року за № 3624/01-10 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради проінформував ТОВ «МАКБУД» про те, що питання зменшення пайового внеску буде можливим за умови передачі у комунальну власність територіальної громади міста збудованих комунальних мереж.

Також, п. 4 рішення Тернопільської міської ради від 20 грудня 2016 р. за № 7/13/52 «Про прийняття влаштованої водопровідної мережі до комунальної власності міста» передбачено, що мережі, визначені у п.1 даного рішення передбачено зарахувати у комунальну власність міста після сплати пайового внеску, згідно укладеної угоди пайової участі у створенні га розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

З урахуванням наведеного, зі змісту зазначених документів слідує, що між Сторонами по справі в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради у спрощеній формі фактично досягнута домовленість щодо зменшення розміру пайового внеску, який підлягав сплаті на підставі Договору від 21 жовтня 2009 року. Така домовленість випливає зі змісту документів, які містяться у матеріалах справи.

Також, зі змісту зазначеного пункту Рішення вбачається, що станом на момент прийняття у комунальну власність міста Тернопіль водопровідних мереж відповідна сума пайового внеску вже є відкоригованою та зменшеною Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачена імперативна норма щодо зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами.

Передача таких інженерних мереж у комунальну власність та відповідне зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж та об`єктів інженерної інфраструктури не може бути поставлено в залежність від волевиявлення органу місцевого самоврядування щодо набуття зазначених мереж до комунальної власності всупереч імперативно визначеній нормі законодавство.

Правова позиція, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено імперативну норму щодо зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №904/9051/15, від 11.07.2018 у справі №914/1996/17.

З урахуванням зазначеного, імперативне зменшення суми пайового внеску не ставиться у залежність від письмового оформлення відповідного коригування Сторонами договору про пайову участь у формі відповідного про це двостороннього документу, а також від бажання Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо зменшення суми пайового внеску, який підлягав сплаті.

Також, враховуючи зазначені вище документи, позивач по справі в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» обґрунтовано вважав, що з прийняттям у комунальну власність відповідної водопровідної мережі, розмір пайового внеску, який підлягав сплаті за Договором про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Тернопіль буде відкоригованою відповідачем по справі у зв`язку з прийняття відповідних водопровідних мереж у комунальну власність міста Тернопіль та передачі її на баланс КП «Тернопільводоканал».

Таким чином у позивача по справі виникло правомірне очікування того, що, прийнявши у комунальну власність відповідні водопровідні мережі за Актом від 06.06.2017 року, вартість пайового внеску, що підлягав сплаті ТОВ «МАКБУД» буде відповідним чином відкориговано та зменшено на вартість водопровідних мереж, які прийняті у комунальну власність міста Тернопіль шляхом прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування відповідного про не рішення.

Таким чином, позивач по справі обґрунтовано розраховував на те, що сума пайового внеску, яка підлягала сплаті ТОВ «МАКБУД» за умовами Договору буде відкоригована та зменшена на вартість водопровідних мереж у комунальну власність територіальної громади міста Тернопіль, отримавши відповідне про це запевнення зі сторони відповідача по справі в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, яке викладено у листі від « 25» жовтня 2016 року за № 3624/01-ю. У цьому листі відповідач по справі послався на відповідні положення ст.30 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та на наявність можливості здійснити таке корегування.

У свою чергу, строки виконання Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради відповідного зобов`язання жодними письмовими домовленостями не встановлювались. Не встановлювались такі строки і актами чинного законодавства України.

Про бездіяльність Виконавчого комітету Тернопільської міської ради в частині коригування вартості суми пайового внеску, який підлягав сплаті позивач по справі дізнався лише отримавши лист Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від « 17» березня 2020 року за № 2507/08-10, яким відповідач по справі відмовив позивачу у зменшенні розміру пайового внеску, за Договором про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 р. Відповідно до ст. 256 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могли довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Про порушення свого права та порушення досягнутих між Сторонами домовленостей щодо коригування вартості суми, яка підлягала сплаті за умовами Договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 р. позивач по справі дізнався лише отримавши лист відповідь Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від « 17» жовтня 2020 р. за № 2527/08-10 та претензію від 04.03.2020 р. за № 106/08-ю. Саме з цього моменту підлягають обрахунку строки позовної давності у судовій справі за № 921/619/20.

Підсумовуючи усе вище викладене, позов у судовій справі за № 921/619/20 пред`явлений в межах строків позовної давності визначеної чинним законодавством. Таким чином, позовні вимоги є законними обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

3. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

3.1. Норми права, які застосував суд.

У відповідності до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей з 76 по 79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до вимог статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 ЦК України ).

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як визначено статтею 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України ).

Як визначено статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ст.639 ЦК України передбачає, що Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах Су тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частина 1 ст. 181 ГК України передбачає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У відповідності до статті 27-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об`єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 ЗУ «Про планування та забудову територій» (в редакції, чинній станом на момент передачі та станом на 31.12.2019), якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

3.2. Мотивована оцінка судом аргументів,

наведених позивачем та відповідачами у справі.

Розглянувши матеріали справи, доводи позивача та заперечення представників відповідачів та третьої особи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Предметом розгляду у цій судовій справі є визнання пайового внеску, що підлягав сплаті Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» на користь Виконавчого комітету Тернопільської міської ради відповідно до умов Договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21 жовтня 2009 року і Додатку до цього Договору за № 445 від 01.12.2014 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Макбуд» та Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованим адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вул. Шпитальній 6, 8 у м. Тернополі зменшеним та сплаченим Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» на суму вартості будівництва зовнішніх мереж водопостачання у розмірі 318 120, 00 грн.

З матеріалів справи вбачається таке.

21 жовтня 2009 року між Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради (Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» (Стороною 2) укладений Договір про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Пунктом 1 цього Договору передбачено, що Сторона 2 перераховує Стороні 1 на розвиток та створення інфраструктури міста триста вісімнадцять тисяч сто двадцять дев`ять гривень, що становить 2% від загальної кошторисної вартості об`єкта будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованим адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вул. Шпитальній 6, 8 відповідно до вимог Закону України «Про планування та забудову територій» та рішення Тернопільської міської ради за № 5/26/8 від 30.04.2009 р. «Про внесення змін і доповнень до рішення міської ради від 07.06.2007 року № 5/10/5 «Про створення цільового фонду соціально-економічного розвитку міста Тернополя.

В подальшому позивач отримав Технічні умови № 3658/10 від 24.12.2010 на підключення 72-квартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком до мереж водопостачання та водовідведення та дозвіл на виконання будівельних робіт від 15.06.2011 № ТП 6.

15.06.2011 позивач отримав дозвіл на виконанні будівельних робіт.

На підставі зазначених вище документів позивачем було влаштовано зовнішні водопровідні мережі за адресою вул. Шпитальна (від станції швидкої допомоги до вул. Кн. Острозького).

01.12.2014р. між виконавчим комітетом Тернопільської міської ради та товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» укладено додаток № 445 до договору від 21.10.2009р.

З метою коригування вартості пайового внеску, який підлягав сплаті відповідно до умов Договору від 21 жовтня 2009 року про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста позивач по справі звернувся до відповідача в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради з відповідними про це листами за № 84 від 26 вересни 2016 року та за № 88 від 06 жовтня 2016 року, якими ТОВ «МАКБУД» просив прийняти у комунальну власність Тернопільською міською радою водогону і зарахувати вартість будівельно-монтажних робіт на погашення заборгованості по Договору про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 року та Додатку до Договору за № 445 від 10.12.2014 року у сумі 318 120 грн.

Своїм листом від 25. 10. 2016 року за № 3624/01-10 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради проінформував ТОВ «МАКБУД» про те, що питання зменшення пайового внеску буде можливим за умови передачі у комунальну власність територіальної громади міста збудованих комунальних мереж.

20.12.2016 року Тернопільська міська рада прийняла Рішення № 7/13/52 «Про прийняття влаштованої водопровідної мережі до комунальної власності міста», відповідно до якого міська рада (Відповідач) вирішила прийняти від Позивача (ТОВ «МАКБУД») до комунальної власності територіальної громади міста Тернополя зовнішню водопровідну мережу за адресою вул. Шпитальна (від станції швидкої допомоги до вул. Кн. Острозького) балансовою вартістю 318 120,00 грн та передати її у поповнення статутного капіталу комунальному підприємству "Тернопільводоканал".

06.06.2017 між ТОВ «МАКБУД» та КП «Тернопільводоканал» укладений Акт приймання-передачі, за яким позивач передав зовнішні мережі водопостачання, балансовою вартістю 318120,00 грн у комунальну власність територіальної громади міста Тернополя з подальшим поповненням статутного капіталу КП «Тернопільводоканал». Таким чином, зазначені водопровідні інженерні мережі передані на баланс Комунальному підприємству «Тернопільводоканал».

24.02.2020 позивач звертався до відповідача з листом від № 17 з проханням зарахувати вартість водогону в сумі 318 120,00 грн як погашення пайового внеску.

У відповідь на вказаний лист відповідач надіслав Претензію від 04.03.2020 № 106/08-ю про стягнення заборгованості за Договором про пайову участь, а також лист від № 2527/08-ю, в якому зазначив про неможливість зарахування вартості водогону в рахунок сплати пайового внеску у зв`язку зі змінами в законодавстві.

Розглянувши обставини справи у їх сукупності, оцінивши подані докази сторонами суд вважає, що позов підлягає до задоволення як повністю обґрунтований, а заперечення відповідачів не спростовують його. При цьому суд керувався таким.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 ЗУ «Про планування та забудову територій» (в редакції, чинній станом на момент передачі та станом на 31.12.2019), якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

Сторонами підтверджується і не заперечується той факт, що зовнішні мережі водопостачання балансовою вартістю 318 120,00 грн позивачем збудовані були ним передані передано у власність територіальної громад міста Тернополя відповідно до Акта прийому-передачі від 06.06.2017.

Чинним на момент укладення Договору про пайову участь, а також на момент здійснення передачі зовнішніх водопровідних мереж законодавством було передбачене зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму вартості будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки.

З урахуванням п. 1. Додатку від 01.12.2014 р. за № 445 до Договору про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 р., зареєстрованого рішенням виконавчого комітету від 17.12.2009 р. за № 2024, вартість пайового внеску за умовами укладеного між Сторонами Договору становить суму у розмірі 318 120, 00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» здійснило будівництво водопровідних мереж, а саме - зовнішніх мереж водопостачання, балансовою вартістю 318 120 грн від вул. Шпитальної до вул. Кн. Острозького у м. Тернопіль.

Будівництво зазначених водопровідних мереж виконано згідно з Технічними умовами від 24.12.2010 р. за № 3658/10 на підключення 72-х квартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим житловим будинком до мереж водопостачання та водовідведення.

Актом від 06.06.2017 споруджені позивачем по справі водопровідні мережі балансовою вартістю 318 120, 00 грн передані у комунальну власність та прийняті на баланс Комунального підприємства «Тернопільводоканал».

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України від 17 лютого 2011 року за № 3038-VІ «Про регулювання містобудівної діяльності» ( в редакції чинній до внесення змін Законом України від « 20» вересня 2019 року № 132-ІХ ) якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

Також, ст. 27 Закону України «Про планування та забудову територій» (в редакції чинній до набрання чинності Законом України від 17 лютого 2011 року № 3038-VІ) передбачено, що якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів поза межами його земельної ділянки, величина пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту зменшується на суму пов`язаних з ним витрат. Побудовані замовником інженерні мережі та/або об`єкти передаються на баланс відповідним підприємствам з їх утримання.

У свою чергу, за винятком положень наведених нормативно-правових актів, сам Порядок зменшення пайової участі замовника у створені та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Тернопіль не регламентовані детально ні у положеннях зазначених вище Законів України, ні у рішенні Тернопільської міської ради від 08.04.2011р. №6/7/132 «Про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Тернополя», ні в укладеному між Сторонами по справі Договорі та Додатку до нього за № 445 від 01.12.2014 року.

При цьому слід зазначити, що Положення виконкому ради чи міської ради не можуть суперечити положенням законів, які діяли в той час, якщо таке не дозволено самим законом.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Ст.639 ЦК України передбачає, що Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах Су тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частина 1 ст. 181 ГК України передбачає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто, шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З метою коригування вартості пайового внеску, який підлягав сплаті відповідно до умов Договору від 21 жовтня 2009 року про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста позивач по справі звернувся до відповідача в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради з відповідними про це листами за № 84 від 26 вересни 2016 року та за № 88 від 06 жовтня 2016 року, якими ТОВ «МАКБУД» просив прийняти у комунальну власність Тернопільською міською радою водогону і зарахувати вартість будівельно-монтажних робіт на погашення заборгованості по Договору про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 року та Додатку до Договору за № 445 від 10.12.2014 року у сумі 318 120 грн.

Своїм листом від 25. 10. 2016 року за № 3624/01-10 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради проінформував ТОВ «МАКБУД» про те, що питання зменшення пайового внеску буде можливим за умови передачі у комунальну власність територіальної громади міста збудованих комунальних мереж.

Також, п. 4 рішення Тернопільської міської ради від 20 грудня 2016 р. за № 7/13/52 «Про прийняття влаштованої водопровідної мережі до комунальної власності міста» передбачено, що мережі, визначені у п.1 даного рішення передбачено зарахувати у комунальну власність міста після сплати пайового внеску, згідно укладеної угоди пайової участі у створенні га розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

З урахуванням наведеного, зі змісту зазначених документів слідує, що між Сторонами по справі в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради у спрощеній формі фактично досягнута домовленість щодо зменшення розміру пайового внеску, який підлягав сплаті на підставі Договору від 21 жовтня 2009 року. Така домовленість випливає зі змісту документів, які містяться у матеріалах справи.

Також, зі змісту зазначеного пункту Рішення вбачається, що станом на момент прийняття у комунальну власність міста Тернопіль водопровідних мереж відповідна сума пайового внеску вже є відкоригованою та зменшеною Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачена імперативна норма щодо зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами.

Передача таких інженерних мереж у комунальну власність та відповідне зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж та об`єктів інженерної інфраструктури не може бути поставлено в залежність від волевиявлення органу місцевого самоврядування щодо набуття зазначених мереж до комунальної власності всупереч імперативно визначеній нормі закону.

Правова позиція, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено імперативну норму щодо зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №904/9051/15, від 11.07.2018 у справі №914/1996/17.

З урахуванням зазначеного, імперативне зменшення суми пайового внеску не ставиться у залежність від письмового оформлення відповідного коригування Сторонами договору про пайову участь у формі відповідного про це двостороннього документу, а також від бажання Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо зменшення суми пайового внеску, який підлягав сплаті.

Також, враховуючи зазначені вище документи, суд погоджується з твердженням про те, що позивач по справі в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» міг мати справедливі очікування та обґрунтовано вважати, що з прийняттям у комунальну власність відповідної водопровідної мережі, розмір пайового внеску, який підлягав сплаті за Договором про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Тернопіль буде відкоригованою відповідачем по справі у зв`язку з прийняття відповідних водопровідних мереж у комунальну власність міста Тернопіль та передачі її на баланс КП «Тернопіль водоканал».

Таке очікування є справедливим, добросовісним та розумним зі сторони позивача з огляду на відповідь відповідача листом від 25. 10. 2016 року за № 3624/01-10 яким Виконавчий комітет Тернопільської міської ради проінформував ТОВ «МАКБУД» про те, що питання зменшення пайового внеску буде можливим за умови передачі у комунальну власність територіальної громади міста збудованих комунальних мереж.

Із змісту статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства, серед іншого, є - справедливість, добросовісність та розумність.

Проте, на думку суду, не є справедливим, добросовісним і розумним від відповідача вимагати в даний час, ще і додаткової сплати пайового внеску, з урахуванням вартості інженерних мереж, які побудовані за кошти позивача, і передані ним у комунальну власність територіальної громади міста Тернополя у власність відповідачів. Фактично таке є подвійним виконанням одного обов`язку зі сторони позивача.

При цьому, відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так як укладений між сторонами Договір був укладений ще під час дії законодавства, яке передбачало, що розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність. При цьому подальша зміна цього законодавства в гіршу сторону для позивача, не може бути застосована в силу статті 5 ЦК України, яка передбачає, що у такому випадку закон ( у тому числі зміни) не мають зворотної сили в часі.

А тому, заперечення відповідачів, щодо того, що в даний час таке законом не передбачено відхиляються судом. Суд вважає, що у даному спірному випадку має застосовуватися відповідне законодавство, яке діяло на час укладення спірного Договору, виконання робіт за ним з та передачі цих робіт (інженерних мереж) у комунальну власність.

Щодо інших заперечень відповідача то суд і їх розглядає їх критично та має за необхідне зазначити таке.

Щодо заперечення Відповідачів про те, що Позивачем «не надано загальної кошторисної вартості будівництва на час його здачі в експлуатацію, в результаті чого не визначено остаточної величини пайової участі», то слід зазначити таке.

У цьому випадку має місце посилання відповідача на Положення про порядок пайової участі замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, що затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 08.04.2011 №6/7/132.

Однак, Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста між позивачем та відповідачем, на підставі якого заявлено позовні вимоги, був укладений 21.10.2009, тобто раніше прийняття Тернопільською міською радою вищевказаного Положення, що затверджене рішенням Тернопільської міської ради від 08.04.2011 №6/7/132.

Із застосуванням статті 5 ЦК України, до відносин, що виникли між позивачем та відповідачем на підставі Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної структури міста від 17.12.2009 №2024, не може застосовуватися Положення, на яке посилається відповідач у відзиві, оскільки договір укладений раніше.

У справі, що розглядається, об`єкт було введено в експлуатацію у 2013 році відповідно до Декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована інспекцією архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області №ТП 02 від 24.12.2013.

Додаток № 445 від 01.12.2014 до Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 17.12.2009 №2024 (в якому додатково були визначені строки сплати пайового внеску) було укладено сторонами в грудні 2014 року, а отже, вже після введення об`єкта в експлуатацію.

Таким чином, посилання відповідача на те, що позивач до нього не звертався з метою коригування пайової участі, суд сприймає критично, адже сторонами додатково було врегульовано порядок сплати пайової участі вже після введення об`єкта в експлуатацію. Розмір пайової участі не змінився.

Суд також враховує, що Відповідачем 04.03.2020 надіслано позивачу Претензію про стягнення заборгованості за Договором про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 17.12.2009 №2024 з урахуванням Додатку №445 від 01.12.2014 до цього Договору.

У вказаній претензії відповідач просить сплатити суму боргу за Договором, що становить 318 120,00 грн (пайова участь), а також 31812,00 грн штрафу за несвоєчасне виконання умов Договору.

Надсилання Відповідачем вказаної претензії свідчить про узгодженість визначеної Договором суми пайового внеску, що складає 318120,00 грн.

Щодо тверджень Відповідача, що позивач не звертався до відповідача з приводу корегування величини пайової участі або її зменшення то слід зазначити, що законодавство не містить окремого порядку чи процедури звернення з боку замовника будівництва з метою зменшення пайового внеску на вартість будівництва інженерних мереж (в тому числі водопровідних).

Тому, суд погоджується з посиланням позивача на те, що він правомірно розраховував на зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму вартості водопровідних мереж після їх передачі в комунальну власність.

Крім того, наведені вище норми законодавства, чинного на момент укладення Договору про пайову участь (2009 рік), а також на момент передачі водопровідних мереж (2016 рік) вказують на безальтернативність зменшення розміру пайової участі, а також відсутність додаткових умов чи необхідність вчинення будь-яких додаткових дій, для такого зменшення, окрім передбачених законом.

З урахуванням ч.8 ст.27 Закону України "Про планування і забудову територій" Позивач правомірно очікував на зменшення Відповідачем розміру пайового внеску на вартість водопровідних мереж без окремого звернення до Відповідача з проханням здійснити таке зарахування.

Крім того, оскільки розмір пайового внеску, що передбачений Договором про пайову участь (318 120,00 грн) дорівнює вартості водопровідних мереж, що були передані в комунальну власність територіальної громади міста Тернополя (на баланс КП «Тернопільводоканал»), Позивач після передачі водопровідних мереж за Актом прийому-передачі від 06.06.2017 правомірно вважав що його обов`язок за Договором про пайову участь виконано в повному обсязі та належним чином шляхом передачі водопроводу в комунальну власність.

Зважаючи на наведене вище, дії Відповідача щодо не зменшення розміру пайового внеску, а також подальшого нарахування штрафу та відмова у зарахуванні вартості водопровідних мереж в рахунок сплати пайового внеску суперечать вимогам законодавства та порушують права та інтереси Позивача.

Щодо твердження Відповідача про недоведеність Позивачем того факту, що будівництво водопровідної мережі Позивачем здійснено за межами наданої йому земельної ділянки, що водопровідна мережа передана у власність територіальної громади м. Тернополя, а також того, що кошторисна вартість інженерних споруд співмірна з пайовою участю, спростовується наявними у справі доказами, а саме: - рішенням Тернопільської міської ради від 20.12.2016 №7/13/52 "Про прийняття влаштованої водопровідної мережі до комунальної власності міста" ; Актом прийому-передачі зовнішніх мереж водопостачання від 06.06.2017 ; Авізо від 06.06.2017.

Крім того, у Претензії від 04.03.2020 №106/08-ю про стягнення заборгованості за Договором про пайову участь , а також листі відповідача від 17.03.2020 №2527/08-ю зазначено про неможливість зарахування вартості водогону в рахунок сплати пайового внеску у зв`язку зі змінами в законодавстві виключенням ч.5ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та пп. 4п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного вище закону.

Щодо посилання відповідача на зміни, внесені до законодавства з питань сплати замовниками будівництва пайової участі, слід зазначити таке.

На момент укладення між позивачем та відповідачем Договору про пайову участь (21.10.2009) питання сплати пайового внеску були врегульовані Законом України "Про планування і забудову територій", частина 8 статті 27 якого передбачала наступне : "Якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів поза межами його земельної ділянки, величина пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту зменшується на суму пов`язаних з цим витрат . Побудовані замовником інженерні мережі та/або об`єкти передаються на баланс відповідним підприємством з їх утримання".

Крім того, статтею 27-1 (ч. 2-3) Закону «Про планування і забудову територій» передбачалось, що «Замовник, який має намір здійснити будівництво об`єкта містобудування у населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь (внесок) замовника у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником після прийняття об`єкта в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту».

В подальшому Верховною Радою було прийнято Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон), який у редакції до 01.01.2020 містив наступні положення.

Статтею 40 Закону було передбачено обов`язок пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, що полягала у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 5 статті 30 Закону було передбачено, що «Якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) перевищує розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту».

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

У справі, що розглядається, Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», на який посилається Відповідач, набрав чинності з 01.01.2020 (у частині виключення ч. 5 ст. 30 та ст. 40 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності»). Жодних нових прав та обов`язків після 01.01.2020 між Сторонами не виникало.

А отже, вказані законодавчі зміни не можуть бути застосовані до відносин між позивачем та відповідачем.

Законом "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 виключено частину 5 статті 30 та статтю 40 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності».

Також вказаним законом у Прикінцевих та перехідних положеннях (п.2) передбачено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

При цьому пп.4 п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного вище Закону, передбачено наступне: "Установити, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідно о місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку : (…) 4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до приймання відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію".

Таким чином, чинні на сьогодні норми законодавства передбачають сплату пайового внеску грошовими коштами до введення об`єкта в експлуатацію. У справі, що розглядається, об`єкт було введено в експлуатацію у 2013 році і відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що зареєстрована інспекцією архітектурно-будівельного контролю в Тернопільській області № ТП 02 від 24.12.2013 (вказана інформація є публічно доступною та міститься в Реєстрі дозвільних документів ДАБІ).

Стосовно тверджень відповідача про застосування строку позовної давності та її обрахунок ще з 2010 році, то вони спростовуються таким.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Із змісту статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, та уже зазначалось вище, з метою коригування вартості пайового внеску, який підлягав сплаті відповідно до умов Договору від 21 жовтня 2009 року про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста позивач по справі звернувся до відповідача 2 в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради з відповідними листами за № 84 від 26 вересни 2016 р. та за № 88 від 06. жовтня 2016, якими просив прийняти у комунальну власність Тернопільською міською радою водогону і зарахувати вартість будівельно-монтажних робіт на погашення заборгованості по Договору про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 та Додатку до Договору за № 445 від 10.12.2014 року у сумі 318 120 грн.

Своїм листом від 25. 10. 2016 року за № 3624/01-10 Виконавчий комітет Тернопільської міської ради проінформував ТОВ «МАКБУД» про те, що питання зменшення пайового внеску буде можливим за умови передачі у комунальну власність територіальної громади міста збудованих комунальних мереж.

Також, п. 4 рішення Тернопільської міської ради від 20 грудня 2016 р. за № 7/13/52 «Про прийняття влаштованої водопровідної мережі до комунальної власності міста» передбачено, що мережі, визначені у п.1 даного рішення передбачено зарахувати у комунальну власність міста після сплати пайового внеску, згідно укладеної угоди пайової участі у створенні га розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

З урахуванням наведеного, зі змісту зазначених документів слідує, що між Сторонами по справі в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради у спрощеній формі фактично досягнута домовленість щодо зменшення розміру пайового внеску, який підлягав сплаті на підставі Договору від 21 жовтня 2009 року. Така домовленість випливає зі змісту документів, які містяться у матеріалах справи.

Також, зі змісту зазначеного пункту Рішення вбачається, що станом на момент прийняття у комунальну власність міста Тернопіль водопровідних мереж відповідна сума пайового внеску вже є відкоригованою та зменшеною Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради.

Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачена імперативна норма щодо зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами.

Передача таких інженерних мереж у комунальну власність та відповідне зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж та об`єктів інженерної інфраструктури не може бути поставлено в залежність від волевиявлення органу місцевого самоврядування щодо набуття зазначених мереж до комунальної власності всупереч імперативно визначеній нормі законодавство.

Правова позиція, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено імперативну норму щодо зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, викладена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №904/9051/15, від 11.07.2018 у справі №914/1996/17.

З урахуванням зазначеного, імперативне зменшення суми пайового внеску не ставиться у залежність від письмового оформлення відповідного коригування Сторонами договору про пайову участь у формі відповідного про це двостороннього документу, а також від бажання Виконавчого комітету Тернопільської міської ради щодо зменшення суми пайового внеску, який підлягав сплаті.

Також, враховуючи зазначені вище документи, позивач по справі в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» обґрунтовано вважав, що з прийняттям у комунальну власність відповідної водопровідної мережі, розмір пайового внеску, який підлягав сплаті за Договором про пайову участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Тернопіль буде відкоригованою відповідачем по справі у зв`язку з прийняття відповідних водопровідних мереж у комунальну власність міста Тернопіль та передачі її на баланс КП «Тернопільводоканал».

Таким чином у позивача по справі виникло правомірне очікування того, що, прийнявши у комунальну власність відповідні водопровідні мережі за Актом від 06.06.2017 року, вартість пайового внеску, що підлягав сплаті ТОВ «МАКБУД» буде відповідним чином відкориговано та зменшено на вартість водопровідних мереж, які прийняті у комунальну власність міста Тернопіль шляхом прийняття уповноваженим органом місцевого самоврядування відповідного про не рішення.

При цьому, позивач по справі обґрунтовано розраховував на те, що сума пайового внеску, яка підлягала сплаті ТОВ «МАКБУД» за умовами Договору буде відкоригована та зменшена на вартість водопровідних мереж у комунальну власність територіальної громади міста Тернопіль, отримавши відповідне про це запевнення зі сторони відповідача по справі в особі Виконавчого комітету Тернопільської міської ради, яке викладено у листі від 25 жовтня 2016 року за № 3624/01-ю. У цьому листі відповідач по справі послався на відповідні положення ст. 30 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та на наявність можливості здійснити таке корегування.

У свою чергу, строки виконання Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради відповідного зобов`язання жодними письмовими домовленостями не встановлювались. Не встановлювались такі строки і актами чинного законодавства України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могли довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Про порушення свого права та порушення досягнутих між Сторонами домовленостей щодо коригування вартості суми, яка підлягала сплаті за умовами Договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21.10.2009 р. позивач по справі дізнався лише отримавши Претензію від 04.03.2020 р. за № 106/08-ю та лист- відповідь Виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 17.03.2020 р. за № 2527/08-10 та. Саме з цього моменту підлягають обрахунку строки позовної давності у судовій справі за № 921/619/20.

Отже слід резюмувати, що законодавство, яке існувало на час спірних правовідносин між сторонами, не містить окремого порядку чи процедури звернення з боку замовника будівництва з метою зменшення пайового внеску на вартість будівництва інженерних мереж (в тому числі водопровідних).

Позивач правомірно розраховував на автоматичне зменшення розміру пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму вартості водопровідних мереж після їх передачі в комунальну власність, адже аналіз формулювання законодавства, чинного на момент укладення Договору про пайову участь, а також на момент передачі водопровідних мереж свідчить про імперативну норму щодо зменшення розміру пайової участі та без альтернативність зменшення розміру пайової участі.

Факт бездіяльності відповідача (не вчинення жодних дій з метою зменшення пайової участі щодо зарахування вартості будівництва інженерних мереж в рахунок пайової участі) та вимагання ним подвійної оплати від позивача, свідчить про існування триваючої несправедливої, недобросовісної та нерозумної поведінки відповідача, про що позивачу стало відомо лише у 2020 році, в момент, коли позивач отримав від відповідача претензію із вимогою сплатити пайовий внесок та штрафні санкції.

Отже, слід погодитись з твердженням позивача, що він дізнався про порушення свого права та охоронюваного законодавством інтересу 04.03.2020 в той момент, коли отримав Претензію від відповідача, а тому строк позовної давності слід обраховувати з цієї дати та його слід вважати дотриманим.

Підсумовуючи усе вище викладене, на думку суду, позов у справі за № 921/619/20 пред`явлений в межах строків позовної давності визначеної чинним законодавством.

Таким чином, позовні вимоги є законними обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що спірні правовідносини виникли між Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "МАКБУД" та Відповідачем 2 - Виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, який є самостійною юридичною особою. Тоді як Відповідач 1 - Тернопільська міська рада не є прямим учасником спірних відносин, а тому, не може нести відповідальності за них, та позов до нього заявлено позивачем безпідставно.

А тому, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Так, Позов до Відповідача-2 суд задовольняє, визнає суму пайового внеску відповідно до Договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21 жовтня 2009 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та виконавчим комітетом Тернопільської міської ради щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вулиці Шпитальній 6, 8 в м. Тернополі зменшеною та сплаченою Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» на суму вартості зовнішніх мереж водопостачання у розмірі 318 120,00 грн.

В позові до відповідача 1 - Тернопільської міської ради, суд вирішив відмовити.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, з 74 по 79, 86, 129, 209-210, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Позов до Відповідача-2 задовольнити, визнати суму пайового внеску відповідно до Договору про пайову участь на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста від 21 жовтня 2009 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» та виконавчим комітетом Тернопільської міської ради щодо будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими адміністративно-торговими приміщеннями, підземним паркінгом та приблокованим індивідуальним житловим будинком по вулиці Шпитальній 6, 8 в м. Тернополі зменшеною та сплаченою Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКБУД» на суму вартості зовнішніх мереж водопостачання у розмірі 318 120,00 грн.

3. В позові до відповідача 1 - Тернопільської міської ради, відмовити.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАКБУД", вулиця Князя Острозького, будинок 47А, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46008, (код ЄДРПОУ 31138350) ;

Відповідач 1 - Тернопільська міська рада, вул. Листопадова, будинок 5, м. Тернопіль, 46001 (код ЄДРПОУ 34334305);

Відповідач 2 - Виконавчий комітет Тернопільської міської ради, 46001, Тернопільська область, місто Тернопіль, вулиця Листопадова, будинок 5 (код ЄДРПОУ 34334305) ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Комунальне підприємство ТЕРНОПІЛЬВОДОКАНАЛ, 46008, Тернопільська обл., місто Тернопіль, вул. Танцорова, будинок 7, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення із врахуванням п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення, із врахуванням вихідних та святкових днів, складено на протязі робочих днів з дня проголошення скороченої (вступної та резолютивної) частини рішення та підписано 13.10.2021.

Повний текст рішення буде надіслано учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко