РІШЕННЯ

11 жовтня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/121/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Десятник О.С.

за позовом Приватного підприємства АГРО-СПЕКТР, вул. Івана-Франка, 20, с.Ромашівка, Чортківський район, Тернопільська область, 48578

до відповідача Державного підприємства Чортківський комбінат хлібопродуктів, вул. Білецька, 2, м. Чортків, Тернопільська область

про стягнення 809 424,63 грн., з яких 454 044,64 грн. борг за договором №К-19-2018 від 26.09.2018р., 210 436,58 грн. пені, 35 747,67 грн. три проценти річних та 109 195,74 грн. інфляційні втрати.

За участі представника позивача: адвокат Петренко Тетяна Борисівна, ордер №101314 від 09.02.2021р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд"

Ухвалою суду від 05.03.2021р. позовну заяву №б/н від 16.05.2019р. (вх. №140 від 04.03.2021р.) залишено без руху, а ухвалою від 23.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання на 20.04.2021р. та зобов`язано сторін подати заяви по суті. Сторони належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (29.03.2021р. та 02.04.2021р.).

У судовому засіданні 20.04.2021р. постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 18.05.2021р. Сторони належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні 18.05.2021р. постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошення перерви до 15.06.2021р., яку занесено у протокол судового засідання. Представник позивача повідомлений про дату і час судового засідання під розписку, а відповідач ухвалою суду, яка отримана ним 21.05.2021р.

У судовому засіданні 15.06.2021р. постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду справи по суті на 06.07.2021р., яку занесено у протокол судового засідання. Сторони належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

Ухвалою суду від 06.07.2021р., за клопотанням представника позивача, у зв`язку з її перебуванням у відпустці, відкладено судове засідання на 19.07.2021р., а у судовому засіданні 19.07.2021р. постановлено ухвалу про оголошення перерви до 27.07.2021р., яку занесено у протокол судового засідання. Сторони належним чином повідомлені про дату та час судових засідань.

Представник відповідача, через електронну пошту, надав клопотання №147 від 27.07.2021р. (вх.№6200 від 27.07.2021р.) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що після проведеної вакцинації перебуває у стані загального недомагання, а ДП Чортківський КХП не має можливості направити іншого представника в судове засідання та повідомив, що для вирішення спору у даній справі на адресу позивача направлено проект мирової угоди для її розгляду, погодження та підписання, на підтвердження чого, надав проект тексту мирової угоди.

У судовому засіданні 27.07.2021р., враховуючи клопотання представника відповідача, постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 09.09.2021р., яку занесено у протокол судового засідання. Представник позивача про дату та час судового засідання повідомлений під розписку, а представник відповідача ухвалою суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (02.08.2021р.).

У судовому засіданні 09.09.2021р. у зв`язку із тим, що сторони не змогли належним чином провести обговорення умов мирової угоди, через захворювання керівника відповідача на COVID-19, постановлено ухвалу про оголошення перерви до 28.09.2021р. та зобов`язано позивача подати результати розгляду мирової угоди, викладені у письмовій формі та докази направлення таких відповідачу, яку занесено у протокол судового засідання. Сторони належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні 28.09.2021р., для надання можливості сторонам узгодити умови мирової угоди, постановлено ухвалу про оголошення перерви до 11.10.2021р. та зобов`язано відповідача надати результати розгляду мирової угоди, із пропозицією позивача її доповнення додатковими умовами, яка направлена відповідачу 22.09.2021р. згідно з накладною Укрпошти № 888,яка станом на 11.10.2021 р. не отримана. Сторони належним чином повідомлені про дату та час судового засідання.

У судовому засіданні 11.10.2021р. представник позивача повідомила, що відповідач не надав результатів розгляду мирової угоди, а за інформацією у телефонному режимі, представник відповідача Гевко О.І. повідомила, що комбінат не працює і поштову кореспонденцію ніхто не отримує.

Відповідач заяв, клопотань з процесуальних питань не подав, причин незабезпечення участі представника у судове засідання не повідомив.

Позивач, його представник, підтримав позовні вимоги , в обґрунтування яких посилається на належне виконання позивачем умов Договору поставки № К-19-2018 від 26.09.2018р.та неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань по даному Договору, а саме не проведення протягом 10-х банківських днів повного розрахунку за отриманий товар поставлений по видатковій накладній №14 від 26.09.2018 року на суму 2 740 894,80грн., яка підписана представниками сторін без заперечень. Відповідачем проведено часткове виконання грошових зобов`язань по договору шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача на загальну суму 1 710 894,80грн., що підтверджується платіжним дорученнями та 12.11.2020р. шляхом укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 575 955грн. 36 коп., у зв`язку з чим борг складає 454 044,64 грн. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманого товару позивачем на підставі п.п. 4.2, 4.3 Договору та відповідно до вимог чинного законодавства нарахована пеня в розмірі 210 436,58грн., інфляційні нарахування в сумі 109 195,74грн. та 3% річних в розмірі 35 747,67 грн. Щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, три проценти річних та інфляційних втрат позивач зазначив, що відповідальність за порушення грошових зобов`язань передбачена умовами договору та чинним законодавством України, а тому враховуючи порушення відповідачем строків проведення розрахунку за товар, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення пеня, інфляційні нарахування та 3% річних. Також звернув увагу на те, що період нарахування пені строком в один рік сторони погодили умовами договору, а саме п. 4.5 Договору. Щодо мирової угоди отриманої від відповідача, то позивачем направлені доповнення до такої, які залишилися не узгоджені, а тому сторони не досягли мирової угоди. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, його представник, не заперечує щодо наявності боргу. Щодо неналежного виконання грошових зобов`язань по Договору поставки № К-19-2018 від 26.09.2018р., посилається на те, що ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 29.09.2020р. у справі №607/13745/2020 відкрито кримінальне провадження №0000100 від 18.02.2020р. за ознаками вчинення злочинів передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, і усі бухгалтерські документи, договори, складські квитанції тощо вилучені Слідчим відділом Управління служби безпеки України в Тернопільській області. ДП «Чортківський КХП» у повній мірі розраховувався з контрагентами до моменту, коли були заблоковані його рахунки виконавчою службою. На даний час підприємство знаходиться у важкому фінансовому становищі та немає можливості здійснювати господарську діяльність. Звертає увагу суду на те, що відповідач є державним підприємством, що належить до сфери управління Державного агентства резерву України, а стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних призведе до додаткових незапланованих витрат державних коштів та до виникнення заборгованості перед іншими контрагентами. Звернув увагу суду, що позивачем в порушення норм статті 232 Господарського кодексу України, пеню нараховано за 12 місяців, тоді як зобов`язання по сплаті пені, з врахуванням вищезазначеної норми закону, мало припинитися у квітні 2019 року. Також зазначив, що відповідно до статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 210 436,58 грн. пені, 35 747,67 грн. три проценти річних та 109 195,74 грн. інфляційних втрат.

В процесі розгляду справи відповідач, з метою врегулювання спору, направив позивачу мирову угоду від 26.07.2021р, на яку позивач направив доповнення та яка сторонами не розглянута, оскільки доповнення не отриманні відповідачем, разом з тим суд вважає за необхідне зазначити, що сторони можуть укласти таку і на стадії виконання рішення та подати її на затвердження суду.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд даної справи здійснювався із врахуванням строків карантину, запровадженого в Україні через спалах гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (з подальшими змінами і доповненнями) з 12.03.2020р. по 22.05.2020р. на всій території України встановлено карантин, який в подальшому постановами Кабінету Міністрів України від 20.05.2020р. №392, від 22.07.2020 р. № 641, від 13.10.2020 р. №956, від 09.12.2020р. № 1236, від 17.02. 2021 р. № 104, від 16.06.2021р. №611, від 11.08.2021р. №855, від 22.09.2021р. № 981 продовжено до 31 грудня 2021 року.

Враховуючи продовжені п.4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України процесуальні строки розгляду судових справ під час дії карантину, права учасників справи, подавати заяви/клопотання про продовження процесуальних строків на подання ними своїх пояснень, заперечень, доказів, тощо, на час дії карантину, судом надано таке право сторонам під час розгляду справи.

Згідно з приписами ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, встановив:

Між Приватним підприємством «Агро-Спектр» (Постачальник) та Державним підприємством «Чортківський комбінат хлібопродуктів» (Покупець) укладено Договір №К-19-2018 від 26.09.2018р. ( далі - Договір), згідно п.1.1 якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити Товар українського походження, врожаю 2018р., на умовах визначених Договором ( далі Товар);

- Характеристика товару: найменування товару пшениця 6 класу; одиниця виміру: т.; ціна за одиницю товару: 5 649,00грн.; кількість: 485,200; сума з ПДВ: 2 740 894,80 грн.(п.1.2 Договору);

- строк поставки Товару до 30.09.2018р. (п. 2.1 Договору);

- при поставці Товару Постачальник зобов`язується надати Покупцю: оригінал Договору, підписаного уповноваженим представником Постачальника та завірений печаткою; рахунок фактуру; видаткову накладну, квитанцію про внесення податкової накладної до єдиного державного реєстру (якщо податкова потребує внесення до єдиного реєстру); видаткову накладну виписану в день поставки товару (датою оформлення складського документу на ім`я Покупця); картку аналізу зерна; складського документа на ім`я Покупця; свідоцтво платника ПДВ ( п 2. 6 Договору);

- оплата Товару здійснюється Покупцем у грошовій формі впродовж 10-х банківських днів після надання Постачальником Покупцю документів визначених у п. 2.6 Договору. У разі ненадання документів , або неповного надання, Покупець має право затримати оплату Товару (п. 3.1 Договору);

- за прострочення оплати Товару з Покупця стягується пеня у розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сторони домовилися, що термін позовної давності по стягненню неустойки за цим договором встановлюється у три роки згідно статті 259 ЦК України, а період за який нараховуються штрафні санкції , встановлюється в один рік (п.п. 4.2, 4.5 Договору);

- строк дії договору встановлюється з дня його підписання і діє до 31.12.2018 року, а у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків - до повного виконання прийнятих на себе зобов`язань (п. 5.1 Договору).

На виконання зобов`язань за Договором Постачальник поставив Покупцю, через його представника на підставі виданої Довіреності №127 від 26.09.2018р., пшеницю 6 класу в кількості 485,2т. на суму 2 740 894,80 грн. (з ПДВ), що підтверджується видатковою накладною №14 від 26.09.2018р., актом прийому передачі сільськогосподарської продукції, які підписані повноважними представниками обох сторін без будь-яких зауважень, підписи яких засвідчені печатками підприємств та надав рахунок на оплату № 2 від 26.09.2016р. на суму 2 740 894,80 грн грн.

На виконання вимог Податкового кодексу України, ПП «Агро-Спектр» на поставлений покупцю товар, складено та зареєстровано податкову накладну №10 від 26.09.2018р. на суму 2 740894,80 грн., підтвердженням чого є квитанції про реєстрацію податкових накладних.

Відповідач вартість отриманого товару оплатив частково платіжними дорученнями №1355 від 02.10.2018р. на суму 38 000,00грн., №1376 від 04.10.2018р. на суму 100 000,00грн., №1407 від 09.10.2018р. на суму 200 000,00грн. №1412 від 10.10.2018р. на суму 157 894,80грн., №1500 від 23.10.2018р. на суму 15 000,00грн., №1714 від 07.11.2018р. на суму 200 000,00грн, №1819 від 15.11.2018р. на суму 300 000,00грн., №1835 від 19.11.2018р. на суму 300 000,00грн., №2140 від 28.12.2018р. на суму 60 000,00грн., №2141 від 28.12.2018р. на суму 70 000,00грн., №2143 від 28.12.2018р. на суму 70 000,00грн., №2139 від 28.12.2018р. на суму 100 000,00грн., 2142 від 28.12.2019р. на суму 100 000,00грн., всього на загальну суму 1 710 894,80грн., що підтверджується випискою АТ «Кредобанк» по особовому рахунку позивача за період з 01.10.2018 р. по 31.12.2018р.

ПП «Агро Спектр» направило на адресу відповідача претензію №1/20 від 20.02.2020р., з вимогою погасити заборгованість за Договором №К-19-2018 від 26.09.2018р., яка отримана відповідачем наручно, що підтверджується відміткою вхідного номера та підписом представника відповідача.

На виконання грошового зобов`язання здійснено зарахування однорідних зустрічних вимог, а саме шляхом зарахування зустрічних вимог на суму 575 955, 36 грн. згідно Договору про зарахування зустрічних однорідних вимог від 12.11.2020р., укладеного між Приватним підприємством «Агро Спектр» (Сторона 1) та Державним підприємством «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України» (Сторона 2), відповідно до умов якого Сторона 1 і Сторона 2 маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, а саме: - за договором Зб-07-2018 від 13 липня 2018р. Сторона 1 є боржником, а Сторона 2 є кредитором при виконанні грошового зобов`язання в сумі 575 955, 36 грн., що підтверджується актами на виконані роботи на загальну суму 699908,77грн., які підписані повноважними представниками обох сторін без будь-яких зауважень, підписи яких засвідчені печатками підприємств, а за договором К-19-2018 від 26 вересня 2018 р. Сторона 2 є боржником при виконанні грошового зобов`язання в сумі 575 955, 36 грн.

З врахуванням здійснених оплат та зарахуванням зустрічних вимог, сума боргу склала 454 044,64 грн.

Невиконанням відповідачем грошових зобов`язань щодо оплати отриманого товару стало підставою для звернення до суду про стягнення суми боргу, пені, інфляційних нарахувань та 3% річних.

Суд, на підставі ст. 86 ГПК України, оцінивши подані докази, наведені в процесі розгляду справи представниками сторін доводи, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. При цьому, суд виходив із наступного:

- відповідно до ст. 173-175 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарське зобов`язання, одним з видів якого є майново господарське зобов`язання (цивільно правове), виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України) з урахуванням особливостей ГК України;

- договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору поставки до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, за яким одна сторона передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655, ч.2 ст. 712 ЦК України);

- відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України та ст.193 ГК України, сторони повинні належним чином та в установлений договором чи законом строк виконувати взяті зобов`язання, і кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

- договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України);

- продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу; обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 663, ч.1 ст.664, ч. 1 ст.692 ЦК України).

- частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604-609 ЦК України, зокрема, за ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно ч. 3 ст. 203 ГК України, що кореспондується зі ст. 601 ЦК України, господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Відповідно до даних норм, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Таким чином, для зарахування зустрічних однорідних вимог необхідно, щоб сторони одночасно брали участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні був боржником в іншому зобов`язанні. Також, зарахування можливе у разі однорідності вимог. Однорідність вимоги визначається однорідністю підстав виникнення зобов`язань, які зараховуються, оскільки зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Крім того, умовою, за наявністю якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов`язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником.

Щодо компенсаційного характеру заходів відповідальності у цивільному праві, зокрема встановленого ст.625 ЦК України, то такий сформульований Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 19.06.2019р. у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 18.03.2020р. у справі №902/417/18, від 16.09.2021р. у справі №915/2222/19.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції, оскільки приписами даної норми передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане (правова позиція викладена у п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.07.2019 зі справи № 911/1563/18, від 22.08.2019 зі справи № 914/508/17, від 11.11.2019 зі справи № 904/1038/19, від 11.02.2020 у справі №916/612/19, від 20.08.2020р. у справі №902/959/19)

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що станом на день прийняття рішення судом сума боргу за поставлений товар згідно Договору К-19-2018 від 26.09.2018р. становить 454044,64 грн. (2 740894,80 - 1 710 894,80 -575 955, 36 ), а тому в частині основного зобов`язання позов підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлений.

На підставі наведених норм законодавства та умов договору, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, позивачем заявлено до стягнення 210 436,58грн. пені та 35 747,67 грн. 3% річних за період з 11.10.2018р. по 10.10.2019р. та 109 195,74 грн. інфляційних втрат за період жовтень 2018 вересень 2019 року.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", враховуючи вищезазначені норми законодавства, перевіривши на відповідність нараховані позивачем на прострочену суму боргу пеню, інфляційні нарахування, 3% річних, врахуванням зазначеного позивачем у позовній заяві періоду нарахування, встановив правомірність таких нарахувань на суми та періоди:

- 121 532,05 грн. пені з 11.10.2018р. по 10.04.2019р.;

- 35 747,67 грн. 3% річних з 11.10.2018р. по 10.10.2019р.;

- 109 195,74 грн. інфляційних втрат за жовтень 2018 вересень 2019 року.

Щодо заявленої позивачем суми пені в сумі 88 904,53 грн. за період з 11.04.2019р. по 10.10.2019р., то така не підлягає до задоволення, враховуючи приписи частини 6 статті 232ГПК України.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК України кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до правового висновку викладеного Верховним судом у постанові від 16.06.2021р. у справі №915/2222/19, визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав. У той же час Верховний Суд зауважує, що суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи. Зменшення розміру штрафу, пені, річних відсотків є правом суду і може бути реалізоване ним у конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 10.04.2019р. у справі №905/1005/18, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Правова позиція викладена в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, який є найвищим судом у системі судоустрою України відповідно до ст.125 Конституції України, та який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (ч.1 ст.36 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020 р.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, враховуючи обставини даної справи, погашення суми боргу відповідачем, неподання позивачем будь-яких доказів понесення ним збитків внаслідок допущеного відповідачем порушення грошових зобов`язань у спірних правовідносинах, неспіврозмірний розмір штрафних санкцій сумі боргу, враховуючи практику Верховного суду , вважає за можливе зменшити суму пені, 3% процентів річних за час затримки розрахунку, стягнувши: 36 459, 61 грн. пені (30%), 10 724, 30 грн. 3% річних (30%). В решті частини стягнення пені, річних відмовляє.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Судовий збір відповідно до ст.129 ГПК України, зазначеної постанови стягується з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 10 807, 81грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями ст.ст. 42, 73-79, 86, 123, 129, ст. 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Чортківський комбінат хлібопродуктів (вул. Білецька, 2, м. Чортків, Тернопільська область, 48500, ідентифікаційний код 00956187) на користь Приватного підприємства АГРО-СПЕКТР (вул. Івана-Франка, 20, с.Ромашівка, Чортківський район, Тернопільська область, 48578, ідентифікаційний код 31952317) 454 044 ( чотириста п`ятдесят чотири тисячі сорок чотири)грн. 64 коп. борг, 36 459 (тридцять шість тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять ) грн. 61 коп. пені, 10 724 (десять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 30 коп. три проценти річних, 109 195 (сто дев`ять тисяч сто дев`яносто п`ять) грн. 74коп. інфляційні втрати, 10 807(десять тисяч вісімсот сім) грн. 81 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті прозову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Тернопільський місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 19 жовтня 2021 року.

Суддя М.С. Стадник