ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/1056/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків
до Приватного акціонерного товариства "Готель "Харків", м. Харків
про зобов`язання вчинити певні дії
за участю представників сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Федоров О.В., довіреність №47 від 11.06.2018 року

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Готель "Харків", в якому просить суд зобов`язати відповідача протягом шести місяців з дня набрання рішенням суду законної сили забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,2980 га. по пл. Свободи, 7 у місті Харкові та зареєструвати зазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 квітня 2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін та призначено підготовче засіданні на 24 травня 2018 року на 11 годин 20 хвилин.

23 травня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано відзив (вхідний №15038) на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 24 травня 2018 року було продовжено відповідачу процесуальний строк на подання до суду відзиву на позовну заяву до 23 травня 2018 року та приєднано відзив до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 24 травня 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 13 червня 2018 року на 10 годин 40 хвилин.

30 травня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області Харківською міською радою подано відповідь на відзив (вхідний № 15724), яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

11 червня 2021 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 16785) про відкладення розгляду справи, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 13 червня 2018 року на підставі статті 177, пункту 3 частини 2 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 25 червня 2018 року на 10 годин 20 хвилин.

22 червня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 18078) про продовження строку підготовчого провадження.

22 червня 2018 року через канцелярію господарського суду Харківської області Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 18076) про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 червня 2018 року вказано, що клопотання відповідача про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи буде розглянуто у наступному підготовчому засіданні; клопотання відповідача про продовження строку підготовчого провадження задоволено; продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 26 липня 2018 року та розгляд підготовчого засідання відкладено на 09 липня 2018 року на 12 годин.

Протокольною ухвалою від 09 липня 2018 року на підставі пункту 3 статті 183 Господарського процесуального кодексу України було відкладено підготовче засідання на 18 липня 2018 року на 10 годин 20 хвилин.

18 липня 2018 року через канцелярію суду Харківською міською радою подано додаткові пояснення (вхідний № 20701), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою від 18 липня 2018 року було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 25 липня 2018 року на 16 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року клопотання відповідача про призначення по справі судової земельно-технічної експертизи задоволено; призначено у справі № 922/1056/18 судову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені засл. професора М.С. Бокаріуса; направлено матеріали справи №922/1056/18 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені засл. професора М.С. Бокаріуса та провадження у справі № 922/1056/18 зупинено.

09 жовтня 2018 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 29243), яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

09 жовтня 2018 року через канцелярію суду Харківською міською радою подано додаткові пояснення (вхідний № 29220), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

01 листопада 2018 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 31072), яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

03 грудня 2018 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 33675), яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 03 грудня 2018 року задоволено клопотання Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса про погодження проведення судової експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року по справі №922/1056/18, у термін понад три місяці.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 грудня 2018 року провадження у справі № 922/1056/18 поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 26 грудня 2018 року на 11:40 годин.

26 грудня 2018 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано заяву (вхідний № 35799) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, яку суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 грудня 2021 року клопотання судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення експертизи №18504/18598 задоволено; провадження у справі 922/1056/18 зупинено до вирішення питань, поставлених господарським судом судовому експерту та повернути матеріали справи №922/1056/18 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса для проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 лютого 2019 року провадження у справі № 922/1056/18 поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 26 лютого 2019 року на 10:40 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 лютого 2019 року клопотання судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса про забезпечення обстеження, необхідного для проведення експертизи № 833 задоволено; зобов`язано відповідача (Приватне акціонерне товариство "Готель "Харків") забезпечити прибуття експерта, належні умови праці, а також безперешкодне обстеження земельних ділянок 21 червня 2019 року з 9-00; повідомити зацікавлених осіб про день та час обстеження та деталі обстеження обов`язково узгодити з експертом напередодні за тел. , 780-10-81; провадження у справі 922/1056/18 зупинено до вирішення питань, поставлених господарським судом судовому експерту та повернуто матеріали справи №922/1056/18 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса для проведення судової земельно-технічної експертизи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 лютого 2019 року задоволено клопотання Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса про погодження проведення судової експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року по справі №922/1056/18, у термін понад три місяці.

20 вересня 2019 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано письмові пояснення (вхідний № 22535), які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 вересня 2019 року провадження у справі № 922/1056/18 поновлено та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 20 вересня 2019 року на 15 годин.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20 вересня 2019 року клопотання судового експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса про надання додаткових матеріалів (вихідний даних), необхідного для проведення експертизи № 833 задоволено; провадження у справі 922/1056/18 зупинено до вирішення питань, поставлених господарським судом судовому експерту та повернуто матеріали справи №922/1056/18 до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса для проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 25 липня 2018 року.

02 серпня 2021 року Національним науковим центром "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" повернуто справу № 922/1056/18 разом з висновком експерта № 833 від 16 липня 2021 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 серпня 2021 року провадження у справі № 922/1056/18 поновлено та закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 вересня 2021 року на 11 годин.

31 серпня 2021 року через канцелярію суду, Харківською міською радою подано клопотання (вхідний № 20204), яке суд приймає та долучає до матеріалів справи.

13 вересня 2021 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 21275) про відкладення розгляду справи, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 14 вересня 2021 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 05 жовтня 2021 року до 11 годин.

04 жовтня 2021 року через канцелярію суду, Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків" подано клопотання (вхідний № 23152) про відкладення розгляду справи, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 04 жовтня 2021 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено перерву до 13 жовтня 2021 року до 15 годин.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у наданій відповіді на відзив підтримує заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 13 березня 1996 № 194 між виконавчим комітетом Харківської міської ради (позивачем) та ВАТ "Готель Харків" (Приватним акціонерним товариством "Готель "Харків") (відповідачем) укладено договір на право тимчасового користування землею загальною площею 1,2980 га по пл. Свободи, 7 у м. Харкові, зареєстрований виконкомом Харківської міської ради в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 22 квітня 1996 року № 424.

Згідно пункту 2.1 укладеного між сторонами договору відповідач сплачує щомісячно плату за землю у формі земельного податку.

Відповідно до пункту 1.2 договору, земельна ділянка надається у тимчасове користування на умовах оренди строком на 25 років для експлуатації і обслуговування готельного та допоміжних будівель і споруд.

Рішенням Харківської міської ради від 03 липня 2013 року № 1209/13 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року.

Згідно пункту 1.1. вказаного рішення затверджено базову вартість одного квадратного метра земель міста Харкова у сумі 291,18 грн, яка отримана на підставі витрат на освоєння і облаштування території міста станом на 01 січня 2013 року та підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 2 рішення встановлено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року застосовується з 01 січня 2014 року.

Рішенням Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" встановлено (пункти 2, 3), що плата за землю на підставі даних "Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013" вводиться в дію з 01 січня 2014 року.

Відповідно до пункту 2.2 Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01 січня 2013 року, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1269/13, управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області (на теперішній час відділ у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області) надає інформацію про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки у формі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки згідно з чинним законодавством.

Згідно пункту 4 вищевказаного рішення зобов`язано орендарів земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні на підставі договорів оренди, укладених протягом 1994-1998 років та 1999-2003 років, та які були передані у користування без проведення державної реєстрації цих земельних ділянок: укласти із розробниками документації із землеустрою договори на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) стосовно земельних ділянок, переданих їм у користування без проведення державної реєстрації таких земельних ділянок (без присвоєння їм кадастрового номеру); забезпечити складання та прийняття технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) у строк, що не перевищує 2 календарних місяців з дня набрання чинності цим Рішенням; не пізніше 31 грудня 2013 року вчинити дії. спрямовані на подання складеної (розробленої) технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості 1 по Управління Держземагенства у м. Харкові для здійснення Державним кадастровим реєстратором державної реєстрації (із присвоєнням кадастрового номеру) земельних ділянок, переданих у користування без проведення їх державної реєстрації (в тому числі, у разі, коли відомості про земельні ділянки, право користування на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель); повідомити Департамент земельних відносин Харківської міської ради про здійснення державної реєстрації відповідної земельної ділянки із зазначенням присвоєного кадастрового номеру та долучити копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, який було видано на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки.

Пунктом 5 цього рішення Департамент земельних відносин міської ради зобов`язано попередити всіх землекористувачів (орендарів) земельних ділянок, реєстрація яких у Державному земельному кадастрі не здійснена, про необхідність приведення розміру плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

На виконання рішення Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1269/13 щодо виготовлення технічної документації із землеустрою, Департаментом земельних відносин листом від 08 жовтня 2013 року № 1827/0/225-13 було повідомлено відповідача про необхідність: в строк до 01 грудня 2013 року - забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); в строк не пізніше 31 грудня 2013 року - подати складену (розроблену) технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) до Управління Держземагенства у м. Харкові (для здійснення реєстрації земельної ділянки із присвоєнням кадастрового номеру; в строк до 01 січня 2014 року - повідомити Департамент земельних відносин Харківської міської ради про здійснення державної реєстрації земельної ділянки та надати копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку на підтвердження державної реєстрації цієї земельної ділянки; в строк до 01 лютого 2014 року - привести розмір плати за землю відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до листа Відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23 жовтня 2017 року № 19-20-0.23,08-2357/116-17 відомості про Державну реєстрацію вищевказаної земельної ділянки Приватного акціонерного товариства "Готель "Харків" по пл. Свободи, 7 - відсутні.

На підставі наведеного позивач вважає, що до договору про право тимчасового користування землею повинні бути внесені зміни щодо розміру орендної плати, який визначається згідно з розрахунком розміру орендної плати виконаного Департаментом земельних відносин на підставі витягу з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який надається Управлінням Держземагенства у м. Харкові згідно із статтею 38 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та рішення Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1269/13 "Про затвердження "Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станам на 01.01.2013".

Враховуючи те, що відповідач до теперішнього часу не забезпечив виготовлення технічної документації із землеустрою, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про зобов`язання відповідача протягом шести місяців з дня набрання рішенням суду законної сили забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,2980 га по пл. Свободи, 7 у місті Харкові та зареєструвати зазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Згідно частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

За змістом процесуального законодавства позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Тобто учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник).

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до частин 4-5 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Позивач в обґрунтування позову про зобов`язання відповідача протягом шести місяців з дня набрання рішенням суду законної сили забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,2980 га по пл. Свободи, 7 у місті Харкові та зареєструвати зазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, посилається на рішення Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1269/13, яке у встановленому законом порядку не визнано незаконним та не скасоване, у зв`язку з чим є обов`язковим для виконання землекористувачами земельних ділянок, які отримали у користування земельні ділянки на підставі договорів, укладених протягом 1994 - 1998 років та 1999 - 2003 років.

Проте, як вже було зазначено судом, 13 березня 1996 року між позивачем та відповідачем укладено договір на право тимчасового користування землею загальною площею 1,2980 га по пл. Свободи, 7 у м. Харкові, зареєстрований виконкомом Харківської міської ради в книзі записів договорів на право тимчасового користування землею від 22 квітня 1996 року № 424.

Як вбачається з умов, укладеного між сторонами договору, останній за своєю правовою природою є договором тимчасового користування землею.

Згідно пункту 2.1 укладеного між сторонами договору відповідач сплачує щомісячно плату за землю у формі земельного податку.

Відповідно до пункту 1.2 договору, земельна ділянка надається у тимчасове користування строком на 25 років для експлуатації і обслуговування готельного та допоміжних будівель і споруд.

Сторонами у пункті 3.1 (а) було погоджено, що міськвиконком має право вносити зміни в розділ 2 цього договору щодо розміру і строків внесення плати за землю в разі зміни ставки земельного податку в законодавчому порядку.

На час укладення спірного договору від 13 березня 1996 року суспільні відносини щодо тимчасового користування землею регулювалися Земельним кодексом України (у редакції, яка була чинною з 15 травня 1992 року по 31 грудня 2001 року) та Законом України "Про плату за землю" від 03 липня 1992 року.

Статтею 7 Земельного кодексу України 1992 року було передбачено існування права тимчасового користування землею, яке виступало як самостійний вид землекористування.

Отже посилання позивача у позові на те, що спірний договір, укладений з відповідачем є договором оренди є помилковими.

Крім того, Закон України "Про оренду землі", який регулював відносини на право тимчасового користування землею на умовах оренди, був прийнятий 06 жовтня 1998 року, в той час як договір на тимчасове користування земельною ділянкою було укладено сторонами 13 березня 1996 року, що виключає застосування даного Закону до спірних правовідносин.

Отже, на момент укладення договору від 13 березня 1996 року чинним законодавством було передбачено можливість укладення договору про право тимчасового користування землею.

При цьому Конституційний Суд України в Рішенні у справі про постійне користування земельними ділянками від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 зазначив, що чіткого розмежування випадків, коли земельні ділянки можуть надаватися у користування для ведення селянського (фермерського) господарства, а коли - в оренду, у Земельному кодексі України не здійснено. Наведене свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалася як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу (пункт 5.3 мотивувальної частини Рішення).

25 жовтня 2001 року прийнято та введено у дію з 01 січня 2002 року чинний Земельний кодекс України, а Земельний кодекс України у редакції від 13 березня 1992 року втратив чинність. На відміну від попереднього, чинний Земельний кодекс України не передбачає можливості набуття та здійснення такого права на землю як право тимчасового довгострокового користування землею, а містить положення про набуття та здійснення права оренди землі.

Водночас пунктом 7 розділу Х "Перехідні положення" чинного Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи, які одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Отже, оскільки договір на право тимчасового користування землею № 194 було укладено 13 березня 1996 року строком на 25 років, то на час введення у дію чинного Земельного кодексу України він не втратив чинності, у зв`язку з чим відповідач зберіг право тимчасового довгострокового користування землею, що виникло на підставі укладеного із Виконавчим комітетом Харківської міської ради договору (постанова Верховного Суду України від 15 березня 2017 року у справі № 910/26993/15).

Крім того, з 01 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України і втратив чинність Закон України "Про плату за землю".

Згідно статті 269 Податкового кодексу України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні та земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, норми статті 288 Податкового кодексу України підлягають застосуванню до земельних правовідносин, заснованих на договорі оренди.

Оскільки договір на право тимчасового користування землею № 194 було укладено 13 березня 1996 року, тобто до прийняття і введення у дію Закону України "Про оренду землі", є всі підстави вважати, що цей договір не є різновидом договору оренди землі і до нього не можуть застосовуватися як положення Закону України "Про оренду землі", так і положення статті 288 Податкового кодексу України (постанова Верховного Суду України від 15 березня 2017 року у справі № 910/26993/15).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 22 травня 2018 року по справі № 922/3065/17 та від 06 червня 2018 року по справі № 922/3737/17.

Щодо посилань позивача на те, що згідно статті 67 Закону України "Про землеустрій" фінансування органами місцевого самоврядування робіт, пов`язаних з виготовленням документації із землеустрою на окрему земельну ділянку, діючим законодавством не передбачено, а тому, зазначені дії повинні здійснюватися землевласниками та землекористувачами, тобто технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі, на підставі якої вносяться відомості про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, повинна бути виготовлена за рахунок відповідача, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 67 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що фінансування робіт із землеустрою здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів, коштів юридичних осіб, громадян та інших джерел, не заборонених законом.

Тобто статті 67 Закону України "Про землеустрій" не передбачено, що обов`язок із фінансування робіт із землеустрою може бути покладений на землекористувача на підставі рішення органу місцевого самоврядування, за відсутності таких умов в договорі. Судом досліджено умови укладено між сторонами договору та встановлено відсутність в договорі відповідних умов щодо обов`язку відповідача виготовити технічну документацію.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги відсутність у договорі умов щодо обов`язку відповідача виготовити технічну документацію, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на те, що відповідні дії мають здійснюватись за рахунок відповідача.

Крім того, як вже було встановлено судом вище, відповідач є тимчасовим користувачем земельної ділянки, а не орендарем, в той час, як пункт 4 рішення Харківської міської ради від 25 вересня 2013 року № 1269/13 зобов`язання із забезпечення виготовлення технічної документації покладено на орендарів земельних ділянок.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом частин 1, 2 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищенаведене та те, що договір на право тимчасового користування землею № 194 було укладено 13 березня 1996 року, тобто до прийняття і введення у дію Закону України "Про оренду землі" та Податкового кодексу України, на які посилається Харківська міська рада, як на підставу виготовлення відповідачем технічної документації, суд дійшов висновку, що відповідні положення законодавства не можуть розповсюджуватись на відповідача у спірних правовідносинах, оскільки останній є тимчасовим користувачем, а не орендарем спірної земельної ділянки.

Приймаючи до уваги те, що вимоги позивача про зобов`язання відповідача забезпечити виготовлення технічної документації ґрунтуються саме на положеннях Закону України "Про оренду землі" та Податкового кодексу України, які не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову Харківської міської ради про зобов`язання відповідача протягом шести місяців з дня набрання рішенням суду законної сили забезпечити виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,2980 га по пл. Свободи, 7 у місті Харкові та зареєструвати зазначену земельну ділянку в Державному земельному кадастрі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "20" жовтня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець