ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"13" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2915/21

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши матеріали

за позовомДержавного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами»
доДержавного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат»
провизнання права власності на транспортні засоби та зняття арешту
встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» (далі позивач) до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» (далі відповідач) про визнання права власності на транспортні засоби (перелік додається, додаток № 13) за ДСП «ЦППРВ» та скасування арешту накладеного Іванківським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області.

Подана позовна заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог (п. 2, 3 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року становить 2270 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 викладена правова позиція щодо того, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона містить вимогу майнового характеру (визнання права власності на транспортні засоби) та вимогу немайнового характеру (скасування арешту).

Звертаючись до суду з даною позовною заявою позивач згідно платіжного доручення від 29.09.2021 № 2358 сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн., тобто судовий збір сплачено позивачем за одну вимогу немайнового характеру.

Доказів про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» за вимогу майнового характеру (визнання права власності на транспортні засоби) матеріали позовної заяви не містять.

Разом з тим, суд позбавлений можливості визначення суми судового збору за майновою вимогою, позаяк позивач в позовній заяві не зазначає вартість спірного майна, а саме транспортних засобів, на які він просить суд визнати право власності, не зазначає доказів, які підтверджують вартість спірного майна та такі докази до матеріалів позовної заяви не додано.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є, зокрема: позовна заява (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

При цьому суд відзначає, що предмет позову повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно.

Згідно вимог прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд визнати право власності на транспортні засоби (перелік додається, додаток № 13) за ДСП «ЦППРВ» та скасувати арешт накладений Іванківським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області.

Прохальна частина позовної заяви не містить переліку транспортних засобів, на які позивач просить суд визнати право власності, зокрема, марки транспортних засобів, номери шасі тощо. Наведений в додатках до позовної заяви перелік транспортних засобів, тобто окремо від позовної заяви не може вважатися заявою у розумінні ст. 161 Господарського процесуального кодексу України, в якій викладаються, зокрема, зміст позовних вимог.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви не ідентифікована вимога про скасування арешту накладеного Іванківським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області, зокрема, не вказано з яких транспортних засобів зняти арешт, в межах якого виконавчого провадження такий арешт накладено Іванківським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області тощо.

Отже, позивачу необхідно привести у відповідність зміст його позовних вимог, зокрема, виклавши у прохальній частині позовної заяви предмет позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів;

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Позовна заява Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» подана до Господарського суду Київської області з порушенням зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви не додано документів, які підтверджують відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів, а саме опису вкладення, який є належним та допустимим доказом надіслання копії позовної заяви з додатками відповідачу відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України.

Додана до позовної заяви її копія з відміткої про отримання такої позовної заяви не є належним та допустимим доказом, який підтверджує отримання відповідачем копії позовної заяви Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» з додатками, оскільки не вказано прізвища, ініціалів та посади особи, яка отримала копію позовної заяви та не містить печатки підприємства відповідача. Зазначені на копії позовної заяви вхідний №, дата та підпис невідомої особи не надають змогу ідентифікувати її отримувача.

Згідно з ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, керуючись п. 3, 4 ч. 3 ст. 162, п. 1, 2 ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172, ч. 1, 2, 4 ст. 174, ст.ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України суд,

постановив:

1. Позовну заяву Державного спеціалізованого підприємства «Центральне підприємство з поводження з радіоактивними відходами» до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський спецкомбінат» про визнання права власності на транспортні засоби (перелік додається, додаток № 13) за ДСП «ЦППРВ» та скасування арешту накладеного Іванківським відділом державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області залишити без руху.

2. Зобов`язати позивача усунути зазначені в даній ухвалі недоліки позовної заяви, подавши до суду упродовж десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху:

- письмові пояснення, в яких зазначити вартість спірного майна, а саме транспортних засобів, на які позивач просить суд визнати право власності, зазначити докази, які підтверджують вартість спірного майна;

- належні та допустимі докази, які підтверджують вартість спірного майна;

- належні та допустимі докази, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі за вимогу майнового характеру (визнання права власності на транспортні засоби), виходячи з підтвердженої належними та допустимими доказами вартості спірного майна;

- заяву в якій зазначити предмет позову матеріально правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалите рішення, чітко вказавши перелік спірного майна - транспортних засобів, на які позивач просить суд визнати право власності та скасувати їх арешт, їх ідентифікаційні ознаки, зокрема, марки транспортних засобів, номери кузова, шасі, вартість тощо;

- належні та допустимі докази, які підтверджують відправлення копії позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу.

3. Попередити позивача що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, зазначений у п. 2 цієї ухвали, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута йому без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та у відповідності до ст. 255 ГПК України оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Подоляк