ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. Справа№ 910/8524/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Юрченко І.О.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс"

на рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2021

у справі № 910/8524/21 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белнафтогаз"

про зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В травні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Белнафтогаз" про зобов`язання здійснити поставку оплаченого товару, а саме: 300 літрів бензину авт. А-95-Євро5-Е5.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не виконано зобов`язання з поставки бензину авт. А-95-Євро5-Е5 у кількості 300 літрів (через закінчення дії бланків дозволу (талонів)), вартість якого оплачена за рахунком-фактурою від 03.08.2020 № СФ-0032729.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на належне виконання ним своїх зобов`язань шляхом передання позивачу бланків-дозволів на пальне по видатковій накладній № РН-0081607 від 04.08.2020 (3 150 л дизпалива ДТ-Л-К5 сорт С та 300 л бензину автомобільного А-95-Євро5-Е5).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/8524/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відсутність дій відповідача щодо фактичного передання товару на АЗС постачальника та/або його партнерських АЗС на території України у визначений у талонах строк, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньо сплачені останнім. При цьому суд послався на ст. 15 ЦК України та ст. 20 ГК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів. Позиції інших учасників справи.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, ТОВ "Автомир-Транс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у спірних правовідносинах товаром є саме бензин та дизельне паливо, а не бланки дозволу. До того ж, за посиланням позивача, відповідач у відзиві на позов не заперечує, що відмовив позивачу у відпуску товару.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2021 справу № 910/8524/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 за клопотанням ТОВ "Автомир-Транс" поновлено строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2021, відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8524/21, призначено апеляційну скаргу до розгляду на 06.10.2021.

Явка представників учасників справи.

У судове засідання 06.10.2021 з`явився представник позивача, який надав свої пояснення по суті спору та просив задовольнити апеляційну скаргу, оскаржене рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судове засідання 06.10.2021 не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення учаснику справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, у серпні 2020 року відповідно до усної домовленості між ТОВ "Автомир-Транс" та ТОВ "Белнафтогаз", останнім на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури № СФ-0032729 від 03.08.2020 за платіжним дорученням № 1473 від 04.08.2020 перераховано на рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 67 407, 00 грн як оплату за паливо дизельне марки ДТ-Л-К5 сорт С по бланкам-дозволам у кількості 3 150 літрів та бензину авт. А-95-Євро5-Е5 по бланкам дозволу у кількості 300 літрів.

На підставі підписаної сторонами видаткової накладної № РН-0081607 від 04.08.2020 на суму 67 347, 00 грн (з ПДВ) відповідач передав позивачу бланки-дозволи: 185 бланків-дозволів на паливо дизельне марки ДТ-Л-К5, сорт С номіналами 10 л і 20 л на загальний об`єм 3 150 л (ціна за 1 л без ПДВ - 16, 1666667 грн), номери талонів 76-80, 01-50, 01-30; 30 бланків-дозволів на бензин авт. А-95-Євро5-Е5 номіналом 10 л на загальний об`єм 300 л (ціна за 1 л без ПДВ 17, 325 грн), номери талонів 94-23. Усі бланки-дозволи були із терміном дії до 30.12.2020, про що свідчить відповідний напис на вказаній накладній.

Під час звернення для придбання визначеного талонами палива позивачу було відмовлено у здійсненні заправки автомобілів, про що складені акти про нездійснення відпуску товару.

Листом від 09.03.2021 № 0903/21юр позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити поставку бензину авт.А-95-Євро5-Е5 у кількості 300 літрів, вартість якого сплачена по рахунку-фактурі № СФ-0032729 від 03.08.2020.

Невиконання зазначеної вимоги стало підставою для звернення ТОВ "Автомир-Транс" з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

За положеннями ст.ст. 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом

За приписами ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 655, 656, 662 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Апеляційний господарський суд в даному випадку зважає на те, що предметом укладеного між сторонами спору є бланки-дозволи (талони) для отримання ПММ, передані позивачу відповідачем, що підтверджується видатковою накладною № РН-0081607 від 04.08.2020, які надають право на отримання на визначених АТС передбачену в них кількість пального у встановлений строк.

Зокрема, у зазначеній вище видатковій накладній після переліку номерів переданих позивачу талонів із визначенням їх кількості та номіналів (кількості літрів), міститься примітка «талони дійсні по 31.12.2020».

Як обґрунтовано встановлено місцевим господарським судом, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчиняв дії щодо реалізації свого права заправити автомобілі авт. А-95-Євро5-Е5 по бланкам дозволу у кількості 300 літрів на АЗК протягом їх строку дії.

В той же час, в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності у відповідача ліцензії для здійснення торгівлі ПММ, а відтак, останній не мав би права укладати договір, предметом якого є паливо - бензин авт.А-95-Євро5-Е5, про зобов`язання поставити який заявлено позов у даній справі, з огляду на приписи ст. 227 ЦК України, відповідно до якої правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

З урахуванням зазначеного вище, позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити поставку оплаченого товару, а саме: 300 літрів бензину авт. А-95-Євро5-Е5 є безпідставними, а відтак правомірним є висновок місцевого господарського суду про відмову в позові.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд апеляційної інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд дає вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Щодо решти аргументів учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає їх такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/8524/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" - без задоволення.

Судові витрати.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, згідно з ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/8524/21 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс".

Поновити дію рішення господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 910/8524/21.

Матеріали справи № 910/8524/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 11.10.2021.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова