СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. м. Харків Справа № 922/4029/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Набока Анжеліки Едуардівни (вх.№1526Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2021 у справі №922/4029/20 (повний текст рішення складено 16.02.2021 суддею Аріт К.В. у приміщенні господарського суду Харківської області)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", м. Київ,

до фізичної особи - підприємця Набока Анжеліки Едуардівни, м.Харків,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 , смт.Кегичівка, Харківської області,

про стягнення 80520,36 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Брокбізнес", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Набока Анжеліки Едуардівни про стягнення 80520,36 грн страхового відшкодування на підставі ст.993,1166, 1191, 1192 Цивільного кодексу України, ст.27 Закону України «Про страхування», ст.22, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів».

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.02.2021 у справі №922/4029/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Набока Анжеліки Едуардівни на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" 80520,36 грн страхового відшкодування та 2102,00 грн судового збору.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що водій транспортного засобу "Равон", д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , порушивши Правила дорожнього руху України, спричинив дорожньо-транспортну пригоду 08.05.2020, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, постановою від 21.05.2020 у справі №645/2733/20 Фрунзенського районного суду м.Харкова. Вказаний транспортний засіб ОСОБА_2 отримав у користування у ФОП Набока А.Е., з останньою фізичною особою ОСОБА_3 (власником транспортного засобу) укладено договір найму (оренди). Господарський суд, здійснивши комплексний аналіз чинного законодавства та вищезазначеної постанови, визначив черговість відповідальності за шкоду: страхова компанія (позивач) - орендар (відповідач) - користувач ТЗ (винна у ДТП особа). З огляду на те, що позивачем належним чином обґрунтована шкода та надано належні докази протиправної поведінки водія, докази наявності причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою водія та спричиненням позивачу матеріальної шкоди, відсутність доказів виплати відповідачем відшкодування у добровільному порядку, господарський суд визнав обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача суми завданої матеріальної шкоди у порядку регресу.

Відповідач з рішенням не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства, просить рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2021 у справі № 922/4029/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ "Страхова компанія "Брокбізнес" до ФОП Набока А.Е. про стягнення коштів відмовити у повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги та здійснити перерозподіл судових витрат, понесених сторонами під час провадження у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів, викладених в апеляційній скарзі, заявник вказав про невідповідність висновків, викладених у рішенні, встановленим обставинам справи та не з`ясування судом деяких обставин, що мають значення для справи, з огляду на таке:

- суд першої інстанції безпідставно послався на Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», адже приписи цього закону не поширюються на спірні правовідносини, які пов`язані саме з добровільним страхуванням майна, а не обов`язковим страхуванням цивільної відповідальності за шкоду, завдану третім особам;

- позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки ФОП Набока А.Е. не є володільцем джерела підвищеної небезпеки, Бондаревський В.Ю. не перебуває у трудових відносинах з відповідачем, а тому господарський суд безпідставно застосував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц;

- даний позов пред`явлений передчасно, адже матеріали справи не містять доказів пред`явлення позивачем винній особі вимоги про відшкодування збитків, а відтак права позивача у будь-якому разі не порушені;

- суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, а саме: ст.993, 1166, 1188 Цивільного кодексу України, стягнувши з відповідача заявлену позивачем грошову суму;

- у порушення норм ст.11, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції не дослідив питання про наявність інших фактичних даних, які мають значення для справи, не спрямував судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, неправильно вирішив питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення;

- усупереч вимог частини 2 ст.50 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не встановив, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 та не залучив його до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

До апеляційної скарги апелянтом надано копії: договору №10105 прокату автомобіля від 08.05.2020 з терміном дії до 09:00 год.10.05.2020, укладеного між ФОП Набока А.Е. та ОСОБА_1 , замовлення-зобов`язання до договору прокату автомобіля №10105 від 08.05.2020, акту від 07.05.2020 прийому-передачі автомобіля до договору прокату автомобіля №10105 від 08.05.2020, акту №2 від 06.02.2020 приймання-передачі (повернення) транспортного засобу до договору найму (оренди) транспортного засобу від 06.01.2020 №1, договору №07/02 про спільну діяльність від 07.02.2020, укладеного між фізичною особою ОСОБА_3 та ФОП Набока А.Е.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 у складі колегії суддів: головуючого судді Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Тарасової І.В. поновлено фізичній особі - підприємцю Набока Анжеліці Едуардівні строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2021 у справі №922/4029/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця Набока Анжеліки Едуардівни (вх.№1526Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2021 у справі №922/4029/20. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 24.06.2021 о 10:00 годині. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання учасникам справи. Встановлено учасникам справи строк до 18.06.2021 для подання письмових заяв, клопотань тощо. Витребувано у учасників справи оригінали документів для огляду у судовому засіданні, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для справи; витяги з Єдиного держреєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на день розгляду апеляційної скарги.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2021 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №922/4029/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді -доповідача Пуль О.А., судді Тарасової І.В., судді Шевель О.В.

Згідно з пунктом 14 ст.32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2021 повідомлено учасників справи про оголошення перерви у судовому засіданні до 12.08.2021 до 10:00 год.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2021 повідомлено учасників справи про оголошення перерви у судовому засіданні до 17.08.2021 до 16:30 год.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі №922/4029/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді -доповідача Пуль О.А., судді Білоусової Я.О., судді Тарасової І.В.

17.08.2021 від представника ФОП Набока А.Е. до суду надійшли пояснення (вх.№9519) щодо обґрунтування неможливості подання доказів у порядку ст.269 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 залучено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Зобов`язано позивача у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали направити ОСОБА_1 листом з описом вкладення копії позовної заяви та доданих до неї документів; докази направлення надати до Східного апеляційного господарського суду. Зобов`язано відповідача (апелянта) у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали направити ОСОБА_1 листом з описом вкладення копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів; докази направлення надати до Східного апеляційного господарського суду. Запропоновано ОСОБА_1 у п`ятиденний строк з дня отримання копії позовної заяви та апеляційної скарги та доданих документів надати до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його надіслання сторонам у порядку, встановленому частиною 2 ст.263 Господарського процесуального кодексу України. Повідомлено учасників справи про відкладення розгляду справи на 04 жовтня 2021 року о 10:00 год.

У судовому засіданні 04.10.2021 представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Представник позивача та ОСОБА_1 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, копію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 про відкладення розгляду справи Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» отримало 25.08.2021, ОСОБА_1 - 26.08.2021, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.128, 129, том 1).

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

08.05.2019 між фізичною особою ОСОБА_3 та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Брокбізнес", укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №006-479126/01НТ, яким застраховано транспортний засіб "Равон", д.н.з. НОМЕР_1 , по програмі повне КАСКО. Застрахованими ризиками є ДТП, Стихійні лиха, ПДТО, угон/викрадення (пункт 8.3 договору). Строк дії вказаного договору визначено з 00-00 годин 02.06.2019 по 24 год. 00 хв. 01.06.2020 (а.с.6-8).

06.01.2020 між фізичною особою-підприємцем Набока А.Е. та фізичною особою ОСОБА_3 укладений договір найму (оренди) транспортного засобу №1, предметом якого є оренда (прокат) ТЗ "Равон" д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.9-10).

Як встановлено господарським судом, 08.05.2020 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю двох транспортних засобів: 1)"Ауді", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 ; 2) автомобіль "Равон", державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль "Равон", державний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження згідно з актом огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 15.05.2020 (а.с.15).

Фрунзенським районним судом м.Харкова у постанові від 21.05.2020 у справі №645/2733/20 встановлено, що ОСОБА_1 , 08.05.2020 о 20 год. 15 хв. у м.Харкові по вул.Харківських Дивізій, 11/2, керував автомобілем Ravon R2, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, не урахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України. Судом визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

ОСОБА_3 (страхувальник) звернулася до страхової компанії (позивача) із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

На підставі рахунку № від 12.06.2020 позивачем 20.07.2020 складено страховий акт №88428/1 та розрахунок страхового відшкодування, визначено суму страхового відшкодування у розмірі 80520,36 грн та сплачено фізичній особі ОСОБА_3 (власнику транспортного засобу) суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №227863 від 21.07.2020. Зазначене страхове відшкодування сплачено позивачем у повному розмірі, що підтверджується матеріалами справи (а.с.18,19).

До суду апеляційної інстанції відповідачем надано копії: договору №10105 прокату автомобіля від 08.05.2020 з терміном дії до 09:00 год.10.05.2020, укладеного між ФОП Набока А.Е. та ОСОБА_1 , замовлення-зобов`язання до договору прокату автомобіля №10105 від 08.05.2020, акту від 07.05.2020 прийому-передачі автомобіля до договору прокату автомобіля №10105 від 08.05.2020, акту №2 від 06.02.2020 приймання-передачі (повернення) транспортного засобу до договору найму (оренди) транспортного засобу від 06.01.2020 №1, договору №07/02 про спільну діяльність від 07.02.2020, укладеного між фізичною особою ОСОБА_3 та ФОП Набока А.Е.

Неможливість подання вказаних доказів представник відповідача обґрунтовує тим, що Набока А.Е. не була повідомлена судом належним чином про наявність даного спору.

З матеріалів справи убачається, що копія ухвали господарського суду Харківської області від 18.12.2020 у справі №9922/4029/20 про відкриття провадження у справі повернулась до господарського суду з відміткою АТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання» (а.с.29-31).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Верховний Суд у постанові від 17.12.2019 у справі №296/3851/16-ц зазначив, що повернення повістки про виклик до суду із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи.

Вказаний правовий висновок викладений у пункті 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17-ц (провадження № 14-507цс18). Окрім того, у цій справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повернення повістки про виклик до суду із вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Обов`язок надати достатні докази покладений на сторони в силу приписів частин 1, 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Крім того, відповідно до частин 1 та 3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ураховуючи вимоги частини 3 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, скаржник довів неможливість подання відповідних документів до суду першої інстанції, з підстав, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, подані відповідачем нові докази підлягають дослідженню судом апеляційної інстанції та урахуванню при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Так, 07.02.2020 між фізичною особою ОСОБА_3 (сторона 1) та ФОП Набока А.Е. (сторона 2) укладено договір №07/02 про спільну діяльність, за умовами якого сторони зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи з метою отримання прибутку для досягнення господарської цілі шляхом надання у найм (прокат) третім особам транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.2.1 договору обов`язком сторони 1 є надати визначеним стороною 2 особам належні стороні 1 на праві власності чи інших речових правах транспортні засоби у найм (прокат) за плату на певний строк.

Відповідно до пункту 2.3.2 обов`язком сторони 2 є організувати надання транспортного засобу у найм (прокат) третім особам, в тому числі шляхом укладення договорів найму (оренди/прокату тощо) з третіми особами від імені і в інтересах сторони 1 та/або від власного імені.

Сторона 2 має право приймати платежі від третіх осіб за користування транспортними засобами (пункт 2.4 договору).

Видача транспортних засобів третім особам може здійснюватися будь-якою із сторін за їх згодою або уповноваженими представниками (пункт 2.8 договору).

Договір містить підписи сторін.

На підставі акту №2 від 06.02.2020 приймання-передачі (повернення) транспортного засобу до договору найму (оренди) транспортного засобу від 06.01.2020 №1 ФОП Набока А.Е., ФО ОСОБА_3 на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу уклали цей акт про таке: 1.Наймач повернув, а наймодавець прийняв автомобіль марки RAVON, моделі R2, 2018 року, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 . 2.Сторони претензій та вимог один до одного, пов`язаних із зазначеним автомобілем не мають. 3. З моменту підписання цього акту плата за користування наймачем автомобілем не нараховується. Нарахування плати за користування наймачем автомобілем відновлюється з моменту передачі наймодавцем наймачу автомобіля за новим актом.

Даний акт підписаний сторонами (а.с.74).

08.05.2020 між ФОП Набока А.Е. (наймодавець) і ОСОБА_1 (наймач) укладено договір №10105 прокату автомобіля з терміном дії договору до 09:00 год. 10.05.2020. Згідно з пунктом 1 даного договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, наймодавець передає, а наймач приймає у строкове платне користування автомобіль марки RAVON R2, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , колір Белый, тип палива бензин, технічний паспорт НОМЕР_4 . Наймач зобов`язується своєчасно оплатити вартість прокату автомобіля і після закінчення строку прокату особисто повернути його наймодавцеві, за винятком примусового вилучення автомобіля у порядку, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 4 договору цей договір укладається на підставі договору оренди транспортного засобу, який дає право наймодавцю за цим договором передавати транспортний засіб у користування третім особам на умовах прокату.

Право користування автомобілем у наймача настає після підписання договору, замовлення-зобов`язання (додаток №1 до договору) та акту прийому-передачі автомобіля (додаток №2 до договору), які є невід`ємною частиною цього договору, а також після внесення оплати за весь період прокату і застави, як забезпечення виконання зобов`язань по договору (пункт 5 договору).

У випадку настання ДТП, крадіжки та/або протиправних дій третіх осіб щодо автомобіля, наймач повинен негайно (протягом однієї години) повідомити про це наймодавця та у строк не пізніше 24 годин з моменту настання такої події надати наймодавцю оригінали отриманих у відповідних державних органах документів, що підтверджують настання такої події, які є необхідними для отримання наймодавцем страхового відшкодування, та заповнити заяву із зазначенням обставин, що відбулися (пункт 43 договору).

Наймач несе відповідальність за порушення правил дорожнього руху та сплачує відповідні штрафи. Наймач протягом п`яти днів з дня винесення постанови про накладання адміністративного стягнення на власника транспортного засобу в період дії договору повинен звернутися до органів Національної поліції з відповідною заявою про визнання факту скоєння ним адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. В іншому випадку наймодавець має право на вилучення автомобіля з прокату та розірвання договору без повернення коштів наймача та компенсаційних виплат. Обов`язок по сплаті адміністративних штрафів залишається за наймачем протягом 20 календарних днів з дня винесення відповідної постанови. У разі відмови наймача від сплати адміністративних штрафів наймодавець має право на звернення до суду з вимогами про стягнення цих коштів з наймача. Також наймодавець залишає за собою право зняти з банківської карти наймача (або іншим можливим способом) суму, яка дорівнює сумі штрафу, і додатково 10% суми штрафу за його обслуговування (пункт 44 договору).

Даний договір містить підписи його сторін - ФОП Набока А.Е. та ОСОБА_1

До договору надано додаток № 1 замовлення-зобов`язання від 07.05.2020 до договору прокату автомобіля №10105 від 08.05.2020, який також підписаний сторонами (а.с.72).

Додатком №2 до договору є акт прийому-передачі від 07.05.2020 автомобіля до договору прокату автомобіля №10105 від 08.05.2020, згідно з яким наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове оплатне користування за договором №10105 від 08.05.2020 автомобіль марки RAVON R2, державний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_3 , колір Белый, рік випуску 2018, тип палива бензин, технічний паспорт НОМЕР_4 . Відповідно до пункту 2 акту наймодавець ознайомив наймача з правилами користування переданим автомобілем. У пункті 3 сторони погодили, що наймодавець передає наймачеві комплект документів, передбачений пунктами Б і Г пункту 2.1 розділу 2 Правил дорожнього руху України. Акт підписаний сторонами (а.с.73).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт керування спірним транспортним засобом ОСОБА_1 в момент скоєння ДТП 08.05.2020 на підставі договору найму цього авто, і саме ОСОБА_1 був визнаний винною особою судом у справі №645/2733/20.

Господарський суд, проаналізувавши приписи чинного законодавства дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини виникли на підставі регресного зобов`язання, при цьому помилково застосував висновки Верховного Суду, вкладені у постанові від 05.12.2018 у справі №426/16825/16-ц, предметом якої був регресний позов страховика до винуватця та його роботодавця у зв`язку з неподанням заяви про настання страхового випадку та невідповідним технічним станом транспортного засобу вимогам Правил дорожнього руху.

Предметом позову у цій справі є вимога позивача як страховика до ФОП Набока А.Е. (відповідальної особи за завдані збитки) про відшкодування збитків, понесених у результаті здійснення виплат з настанням страхової події «ДТП» відповідності до Договору добровільного страхування наземного транспортну засобів №006-479126/01НТ від 08.05.2019 (укладеного між ПрАТ СК «Брокбізнес» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник)), на підставі страхового акту №88428/1 від 20.07.2020 у порядку статей 993, 1166, 1191, 1192 Цивільного кодексу України, статті 27 Закону України «Про страхування» та ст.22, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем у зв`язку із виплатою на користь потерпілого страхового відшкодування, засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої сторони у деліктному зобов`язанні.

Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статті 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону).

Положеннями статті 979 Цивільного кодексу України визначено правову природу договору страхування як договору, за яким страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (стаття 17 Закону).

Договір добровільного страхування наземного транспорту від 08.05.2019 містить посилання на Правила добровільного страхування наземного транспорту у новій редакції від 24.02.2011, при цьому, як правильно стверджує апелянт, господарський суд помилково посилається на норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які не поширюються на спірні правовідносини, адже пов`язані саме з добровільним страхуванням майна, а не обов`язковим страхуванням цивільної відповідальності за шкоду, завдану третім особам.

Статтею 5 Закону України «Про страхування» передбачено, що залежно від вольового характеру страхування може бути добровільним або обов`язковим. Суд зауважує, що саме залежно від виду укладеного договору страхування потерпілою стороною страховик і набуде можливості застосувати право вимоги в порядку суброгації чи регресу.

Поняття добровільного майнового страхування розкривають положення статті 6 Закону України «Про страхування» та статей 979, 982 Цивільного кодексу України. Добровільне страхування здійснюється на основі договору між страховиком і страхувальником.

Основним призначенням добровільного страхування є майновий захист інтересів страхувальника, що покликаний зменшити шкідливі для власника (володільця) наслідки пошкодження чи знищення його майна.

У процесі реалізації прав та обов`язків, які виникають з таких договорів, також має місце делікт (деліктна відповідальність), внаслідок настання якого і виникає страховий випадок, коли страхувальник зазнає майнової шкоди, а в подальшому можуть виникнути і відносини суброгації.

Статтями 512, 514 Цивільного кодексу України передбачено, що в установлених законом випадках кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою. Ці норми кореспондуються з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Статтею 993 Цивільного кодексу України та статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. В таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора, а саме потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

Таким чином, за суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобов`язанні (зміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов`язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Господарським судом встановлено, що ПрАТ СК «Брокбізнес» виплатило суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування від 08.05.2019 на користь фізичної особи ОСОБА_3 в розмірі 80520,36 грн, відтак має право на компенсацію виплаченої суми страхового відшкодування на підставі статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» з осіб, відповідальних за завдані збитки.

При цьому відповідачем (особою, відповідальною за завдані збитки) за позовом ПрАТ СК «Брокбізнес» визначено у даному випадку ФОП Набока А.Е. як орендаря спірного транспортного засобу.

Разом з тим, Фрунзенським районним судом м.Харкова у постанові від 21.05.2020 у справі №645/2733/20 встановлено, що ОСОБА_1 , 08.05.2020 о 20 год. 15 хв. у м.Харкові по вул.Харківських Дивізій, 11/2, керував автомобілем Ravon R2, державний номерний знак НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції, не урахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з транспортним засобом Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який зупинився попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим спричинена матеріальна шкода. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України. Судом визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Для правильного вирішення питання щодо стягнення у порядку суброгації (відповідно до положень статті 27 Закону України «Про страхування», статті 993 Цивільного кодексу України) суми шкоди, завданої внаслідок ДТП, важливим є встановлення особи, відповідальної за заподіяння шкоди.

За приписами пункту 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди містяться у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування завданої шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому відсутність своєї вини доводить особа, яка завдала шкоди (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Так, відповідачем у цій справі, а відтак й особою, відповідальною за заподіяння шкоди, ПрАТ СК «Брокбізнес» визначено ФОП Набока А.Е. з тих підстав, що між ОСОБА_3 та ФОП Набока А.Е. укладено договір найму оренди транспортного засобу від 06.01.2020. У подальшому ФОП Набока А.Е. передала орендований транспортний засіб у користування ОСОБА_1 , який потрапив у ДТП.

Господарський суд зазначив: оскільки договору оренди спірного транспортного засобу між ОСОБА_1 та ФОП Набока А.Е. не укладено, доказів протилежного господарському суду не надано, то до орендаря транспортного засобу страховою компанією пред`явлено даний позов.

Відповідно до частини 2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Як убачається з матеріалів справи, особою, яка отримала спірний транспортний засіб в прокат за договором прокату автомобіля від 08.05.2020, є ОСОБА_1 , який у силу приписів ст.1166 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати власнику транспортного засобу, у даному випадку страховику, який виплатив страхове відшкодування, збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу.

Отже, доводи апелянта про те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача є обґрунтованими, адже відповідач не є володільцем джерела підвищеної небезпеки, ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджуються вищезазначеним та матеріалами справи.

Щодо твердження апелянта про те, що у супереч вимог частини 2 ст.50 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не встановив, що рішення у цій справі може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 та не залучив його до участі у праві у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, колегія суддів виходить з такого.

Згідно із частинами 1, 2, 4-6 ст.50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов`язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу. Вступ у справу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не тягне за собою розгляду справи спочатку.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість участі у судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов`язки цієї особи щодо однієї із сторін, тобто які обов`язки можуть виникнути або який вплив зазнають права третьої особи у майбутньому у відносинах зі сторонами справи в разі задоволення або відмови у задоволенні позову. Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Відповідно до положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції при розгляді даної справи безпідставно у порушення вимог ст.50 Господарського процесуального кодексу України не залучив до участі у справі ОСОБА_1 , в той час як розгляд даної справи може вплинути на права та обов`язки останнього, адже предметом даної справи є стягнення страховою компанією з ФОП Набока А.Е. шкоди за пошкодження автомобіля Ravon R2 у результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди на вказаному автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , та якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення Фрунзенським районним судом м.Харкова у постанові від 21.05.2020 у справі №645/2733/20.

Встановивши такі обставини, суд апеляційної інстанції ухвалою від 17.08.2021 залучив ОСОБА_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

З огляду на вищезазначені обставини справи та норми чинного законознавства, колегія суддів дійшла висновку про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення за результатами розгляду справи нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, як необгрунтованих.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пунктом 2 частини 1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до частини 1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на позивача.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Набока Анжеліки Едуардівни задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2021 у справі №922/4029/20 скасувати.

Прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (адреса: 04050, м.Київ, вул.Білоруська, буд.3; ; р/р НОМЕР_5 в АТ "Ощадбанк") на користь фізичної особи-підприємця Набока Анжеліки Едуардівни (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) 3153,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.10.2021.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова