ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Справа№ 910/6648/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Коротун О.М.

Майданевича А.Г.

за участі секретаря судового засідання Яценко І.В.

представників сторін: згідно з протоколом судового засідання від 28.09.2021

розглянувши матеріали апеляційної скарги Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 (повне рішення 19.04.2021)

у справі № 910/6648/18 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед"

до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс»

про стягнення 42 024 065,07 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (далі - відповідач) про стягнення 42 024 065,07 грн., з яких: 31 028 400,92 грн. основної заборгованості, 4 277 183,03 грн. процентів за користування кредитними коштами, та 6 718 481,12 грн. пені, а також просило в рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на належне відповідачу майно, а саме на об`єкт нерухомого майна - будівлю літ. "К" блок "Б" загальною площею 4 725 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов генерального кредитного договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/G та кредитних договорів від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 № 58-47/1-13, від 26.06.2007 № 40-47/4-07 щодо повернення кредитних коштів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" 31 028 400,92 грн. основного боргу, 455 339,45 грн. судового збору та 36 685,40 грн. витрат з оплати експертизи.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що позивач в розумінні приписів Закону України «Про іпотеку» та Цивільного кодексу України не є іпотекодержателем та його вимоги до відповідача іпотекою не забезпечені, що, в свою чергу, спростовує твердження відповідача про забезпечення зобов`язання за Генеральним договором та Кредитними договорами іпотекою, недійсність переданих ТОВ «ФК «Юнайтед» вимог за кредитними договорами, а також виключає необхідність застосування до решти вимог, які залишились незадоволеними після звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку іпотекодержателем - ТОВ «Офіс сервіс люкс» наслідків, передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» щодо недійсності будь - яких інших вимог за основним зобов`язанням, яке, на переконання відповідача, було повністю погашене за рахунок предмета іпотеки.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що зібраними у справі доказами підтверджується факт невиконання відповідачем зобов`язань за Генеральним договором та Кредитними договорами (із змінами та доповненнями) у встановлений строк, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам, зокрема, підтверджується результатами проведеної судово - економічної експертизи, оскільки матеріалами справи з урахуванням експертного висновку підтверджується факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Генеральним договором та Кредитними договорами, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення основної заборгованості в сумі 31 028 400,92 грн. відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимога позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості підлягає задоволенню в розмірі, встановленому судом, а саме 31 028 400,92 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про стягнення 31 028 400,92 грн. основного боргу, 455 339,45 грн. судового збору та 36 685,40 грн. витрат з оплати експертизи. Відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про стягнення 42 024 065,07 грн. у повному обсязі. Стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір та витрати на правову допомогу.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим, упередженим, постановленим без з`ясування всіх суттєвих обставин справи, без належного дослідження доказів у справі, без надання правової оцінки доказам та доводам сторін.

На думку апелянта Господарський суд міста Києва при новому розгляді справи № 910/6648/18 не в повному обсязі врахував вказівки Верховного суду, викладені у п.п. 37-42 постанови від 25.06.2019 р.

Апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що «зобов`язання відповідача, які за договорами відступлення права вимоги були передані ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та в подальшому передані ТОВ «Фінансова компанія «Юнайтед», іпотекою не забезпечені, оскільки до позивача на підставі договору факторингу № 1/08 від 14.08.2018 року перейшло право вимоги за частиною кредитних договорів, а право вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року та відповідними кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Офіс сервіс люкс» за договором про відступлення частини прав вимоги № 02/10-17/2 від 02.10.2017 року та договором № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року, а, відтак, позивач в розумінні приписів Закону України «Про іпотеку» та Цивільного кодексу України не є іпотекодержателем та його вимоги до відповідача іпотекою не забезпечені», - не відповідає дійсності та суперечить положенням Закону України «Про іпотеку», що призвело до постановления незаконного та необґрунтованого рішення.

Апелянт стверджує, що у 2015 році Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик» (первісний іпотекодержатель) та Вищим навчальним закладом «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» погоджено, що звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю, загальною площею 3 495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корпус 1, реєстраційний номер нерухомого майна: 00, призводить до виконання у повному обсязі зобов`язань, що випливають з наступних кредитних договорів: кредитного договору № 54-47/4-07 від 10.08.2007, кредитного договору № 40-47/4-07 від 26.06.2007, кредитного договору № 24-47/1-08/1 від 04.06.2008р., який укладений в межах Генерального договору № 24-47/1-08/G від 04.06.2008р., № 58-47/1-13 від 24.12.2013р., який укладений в межах Генерального договору № 24-47/1-08/0 від 04.06.2008р.

Державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», м. Київ, в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, за ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» зареєстровано право власності на об`єкт нерухомості: будівля літ. "Н", блок "А , загальною площею 3495 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корн. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00. Зроблено запис про право власності №23311264), то згідно ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, що діяла станом 10.1 1.2017р. Після завершення позасудового врегулювання, тобто після 10.11.2017р. будь-які наступні вимоги первісного іпотекодержателя (ТОВ «ФК «Фактор Плюс») та нового іпотекодержателя (ТОВ «Офіс Сервіс Люкс») щодо виконання боржником основного зобов`язання за кредитними договорами (№54-47/4-07 від 10.08.2007, №40-47/4-07 від 26.06.2007, кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008р., який укладений в межах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008р., кредитний договір №у 58-47/1-13 від 24.12.2013р., який укладений в межах Генерального договору №24-47/1-08/0 від 04.06.2008р.) є недійсними, оскільки відсутня непогашена частина основного зобов`язання.

На думку апелянта, на момент укладення договору факторингу №1/08 від 14.08.2018р. зобов`язання відповідача за основним зобов`язанням за кредитними договорами (№54-47/4-07 від 10.08.2007, №40-47/4-07 від 26.06.2007, кредитним договором №24-47/1-08/1 від 04.06.2008р., який укладений в межах Генерального договору №24-47/1-08/С від 04.06.2008р., кредитним договором №58-47/1-13 від 24.12.2013р., який укладений в межах Генерального договору №24-47/1-08/0 від 04.06.2008р.) в силу ст. 17 Закону України «Про іпотеку» були припиненими. Отже, на момент укладення договору №1/08 у ТОВ «ФК «Фактор плюс» не існувало права кредитора у зобов`язанні за Генеральним договором та кредитними договорами від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 № 58-47/1-13, від 26.06.2007 №40-47/4-07 у розмірі 51 618 432,92 грн., а тому ТОВ «ФК «Юнайтед» не набуло таких прав у визначеному розмірі; відсутні підстави для задоволення позову.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було визначено склад учасників справи, не досліджено жодного оригіналу Договорів та первинних документів, а суд зробив висновки на підставі копій документів, які завірені третіми особами, однак, були подані зі сторони Позивача.

Крім того, помилковим апелянт вважає посилання суду на висновки Верховного Суду у справі № 910/974/18, які мають преюдиційне значення для справи № 910/6648/18, оскільки судами у справі № 910/974/18 не досліджувалось питання, у якій частині вимоги за основним зобов`язанням були припинені - у повному обсязі чи частково, чи відповідає вимогам чинного законодавства за договором відступлення права вимоги частини прав вимог за основним зобов`язанням, яке повністю забезпечене іпотекою.

Апелянт вважає, що при розгляді справи №910/974/18 судами надано правову оцінку лише у розрізі відповідності договорів положенням чинного законодавства на час їх укладення наявності обмежень щодо обсягу та розміру грошової вимоги боржника, які можуть бути відступлені за договором відступлення права вимоги, та не містять заборони щодо передачі лише частини такої вимоги за таким договором. На думку апелянта, такі висновки є відмінними від предмету доказування у справі №910/6648/18 та не можуть мати у цій справі преюдиціальне значення, а отже застосування положень ст. 75 ГПК України у такому випадку є некоректним. Більш того, ТОВ «ФК «Юнайтед» не було стороною у справі №910/974/18.

Апелянт зазначає, що у позивача відсутнє право, на захист якого він звернувся до суду із цим позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

У межах строку, встановленого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Юнайтед» 07.06.2021 подано до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу. Відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України.

Позивач просить суд у задоволенні апеляційної скарги Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18 залишити без змін, оскільки вважає, що Господарським судом міста Києва було повно та всебічно досліджено усі обставини справи та відповідні докази, за результатами чого винесено законне та обґрунтоване рішення, що не спростовано відповідачем.

На думку позивача, Господарським судом міста Києва зроблено вірний та обґрунтований висновок про те, що починаючи з 02.10.2017 року саме ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» набуло право вимоги за кредитними договорами в сумі 26 000 000,00 грн. та статус іпотекодержателя за Договором іпотеки. Зобов`язання відповідача, які за договорами відступлення права вимоги були передані ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та в подальшому передані ТОВ «Фінансова компанія «Юнайтед», іпотекою не забезпечені, оскільки до позивача на підставі договору факторингу №1/08 від 14.08.2018 року перейшло право вимоги за частиною кредитних договорів, а право вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року та відповідними кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» за договором про відступлення частини прав вимоги № 02/10-17/2 від 02.10.2017 року та договором № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року. При цьому, всупереч твердженням Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", реалізація ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» власних прав іпотекодержателя жодним чином не вплинула та не могла вплинути на обсяг прав ТОВ «ФК «Фактор плюс» (та ТОВ «ФК «Юнайтед» як правонаступника за кредитними зобов`язаннями) оскільки за відсутності статусу іпотекодержателя - положення ЗУ «Про іпотеку» на ТОВ «ФК «Фактор плюс» та ТОВ «ФК Юнайтед» розповсюджуватись не можуть.

Крім того, позивач вважає доводи апелянта щодо порушення судом норм процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення надуманими та неогрунтованими.

29.07.2021 до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор плюс» надійшли пояснення, у яких третя особа просить апеляційний суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18 - залишити без змін.

У судове засідання 28.09.2021 з`явились представники позивача та третьої особи. Представники відповідача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином в порядку, передбаченому ст. ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним у матеріалах справи.

28.09.2021 об 11-55 год. представник апелянта подала клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 28.09.2021 о 12-00 годині в зв`язку з тим, що повноважні представники відповідача не можуть бути присутніми в судовому засіданні через прояв ознак коронавірусної інфекції COVID-19 у представника Прушинського В.В., який знаходиться на самоізоляції під наглядом лікарів. Представник Ярук А.І. напередодні перебувала із Прушинським В.В. у контакті 27.09.2021, тому також знаходиться на самоізоляції.

У клопотанні представник відповідача повідомляє, що підтверджуючі документи незадовільного стану здоров`я представників відповідача будуть надані у наступному судовому засіданні.

Представники позивача та третьої особи заперечували проти задоволення клопотання про відкладення розгляду справи та просили апеляційний суд відмовити у його задоволенні.

З приводу підстав відхилення заявленого клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів зазначає, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи. Посилання представника відповідача на перебування на самоізоляції колегія суддів лише частково приймає до уваги, оскільки таке обґрунтування спростовується поведінкою представника відповідача Ярук А.І., яка прибула в приміщення Північного апеляційного господарського суду особисто для подання клопотання про відкладення розгляду справи через канцелярію суду. Колегія суддів приходить до висновку, що, подаючи клопотання про відкладення розгляду справи за п`ять хвилин до початку судового засідання особисто, представник відповідача Ярук А.І. мала змогу бути присутньою в судовому засіданні, однак, проігнорувала своє право.

При цьому, колегія суддів враховує, що представником відповідача не додано до клопотання про відкладення жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та неповажність причин неявки представників сторони, а, відтак, відмовив в його задоволенні.

Представники позивача та третьої особи просили суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача та рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18 - залишити без змін.

Процесуальні дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 апеляційна скарга Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Шапрана В.В., Пашкіної С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/6648/18, відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

06.05.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява апелянта про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій апелянт, додаючи докази сплати судового збору у визначеному чинним законодавством розмірі, просить суд відкрити апеляційне провадження.

06.05.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява відповідача про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, в якій апелянт просить суд залучити до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс».

12.05.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи № 910/6648/18.

24.05.2021 ухвалою Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/6648/18 задоволено клопотання апелянта та поновлено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021, відкрито апеляційне провадження, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 90/6648/18 та призначено судове засідання на 10.06.2021.

Справа розглядалась різними складами колегій суддів.

У судовому засіданні 28.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 року у справі № 910/6648/18 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" про заміну позивача його правонаступником у справі №910/6648/18 задоволено; замінено позивача у справі № 910/6648/18 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор Плюс" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року у справі №910/6648/18 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 31 028 400 грн. 92 коп. основного боргу, у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині вимог про стягнення сум основного боргу, процентів за користування кредитними коштами, пені мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008 року та кредитних договорів №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 року, №58-47/1-13 від 24.12.2013 року, №40-47/4-07 від 26.06.2007 року щодо повернення кредитних коштів та тим, що у позивача наявне лише право на отримання від відповідача 31 028 400,92 грн. заборгованості за вказаними кредитними договорами і відсутнє право на нарахування та стягнення відсотків за користування кредитом, пені за порушення грошових зобов`язань після 22.09.2017 року.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову в частині вимог про звернення стягнення на нерухоме майно відповідача в рахунок часткового погашення боргу мотивовані тим, що були передані права вимоги до відповідача, які не забезпечені іпотекою, отже вирішення питання необхідності вчинення такої дії можливе лише на стадії виконавчого провадження за судовим рішенням і не може бути вирішено під час розгляду даної справи по суті до набуття судовим рішенням законної сили.

Постановою Верховного Суду від 25 червня 2019 року рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 року у справі №910/6648/18 в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" до Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" про стягнення 31 028 400,92 грн. основного боргу скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2018 у справі №910/6648/18 залишено без змін.

Верховний Суд зазначив, що у порушення частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України судами не досліджувався Договір №02/10-17/3, оскільки такий договір відсутній у матеріалах справи, внаслідок чого суди належним чином не встановили чи одночасно з відступленням прав за Договором іпотеки здійснено відступлення права вимоги за основним зобов`язанням в цілому, чи у частині; чи існувало на момент укладення Договору №1/08 у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" права кредитора у зобов`язанні за Генеральним договором та кредитними договорами від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 № 58-47/1-13, від 26.06.2007 № 40-47/4-07 у розмірі 51 618 432,92 грн та, чи набуло Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" таких прав у визначеному розмірі.

У зв`язку з неналежним встановленням зазначених у пунктів 38 цієї постанови обставин, поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій залишились доводи відповідача про застосування до спірних правовідносин приписів частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" (в редакції, чинній станом на 10.11.2017) у зв`язку з тим, що у листопаді 2017 року іпотекодержатель задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом позасудового врегулювання, а саме, набуття права власності на предмет іпотеки.

Верховний Суд зазначив, що судами першої та апеляційної інстанцій належно не досліджено обставини невиконання відповідачем зобов`язань за Генеральним договором та кредитними договорами № 24-47/1-08/1 від 04.06.2008, № 58-47/1-13 від 24.12.2013, № 40-47/4-07 від 26.06.2007 щодо повернення кредитних коштів у встановлений строк, оскільки судами не встановлено у який строк відповідач повинен був виконати свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів. Оскаржувані судові рішення таких обставин не містять.

Відповідно до висновку Верховного Суду, судами першої та апеляційної інстанцій належним чином не встановлено, чи виникло, коли виникло у відповідача зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за Генеральним договором та кредитними договорами від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 № 58-47/1-13, від 26.06.2007 № 40-47/4-07.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частиною 1 статті 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик") (кредитор за договором) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник за договором, відповідач у справі) був укладений Генеральний договір №24-47/1-08/G (далі - Генеральний договір).

За умовами якого п. 1.1 Кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій у розмірі 30 000 000,00 грн. на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 №375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 № 109/109, від 15.07.2004 №373/1783, від 24.11.2005 №425/2886, від 09.03.2006 №165/3256) та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві, (протокол засідання № 3 від 24.04.2008 року) терміном на 36 (тридцять шість) місяців з 04 червня 2008 року до 04 червня 2011 року, в межах якого Кредитор надає кредитні кошти Позичальнику шляхом надання кредитів за окремими кредитними договорами (далі - Договори), що будуть укладені в порядку і на умовах, передбачених цією Угодою. При цьому Договори є невід`ємною частиною цієї Угоди.

Кредитні операції за цією угодою - це операції між кредитором і позичальником з надання та повернення банківських кредитів відповідно до умов окремих договорів.

Розділами 2 - 13 Генерального договору сторонами визначено умови надання та забезпечення кредитних коштів, забезпечення зобов`язань позичальника, плата за кредит та порядок його погашення, гарантії, зобов`язання кредитора та позичальника, права кредитора та позичальника, відповідальність сторін, договірне списання коштів з рахунків позичальника, інші умови тощо.

Відповідно до п. 13.3 Генерального договору ця угода набуває чинності з моменту її підписання всіма сторонами.

Шляхом укладення Договорів про внесення змін до Генерального договору №№ 1- 15 до положень останнього вносились зміни.

Вказані Генеральний договір та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

08.08.2014 року Договором про внесення змін № 15 п.1.1 Генерального договору сторони виклали в новій редакції:

«Кредитор встановлює позичальнику ліміт кредитних операцій (далі - ліміт) у розмірі 29 965 190,00 грн. терміном до 25 серпня 2017 року, в межах якого кредитор: надає позичальнику кредити/кредитні лінії на суму 17 932 190,00 гривень терміном з 04 червня 2008 року до 25 серпня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 21% річних, на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 №375/1351 (зі змінами та доповненнями) та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово - кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві, (протоколи засідання № 3 від 24.04.2008 р., №1 від 03.06.2009 р., №3 від 07.10.2009 р. та № 5 від 25.08.2011 р.) (далі - Положення); відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 033 000 грн. терміном на 1 341 день з 24 грудня 2013 року до 25 серпня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних за окремими кредитними договорами, що укладаються в порядку і на умовах, передбачених цією Угодою. При цьому, Договори є невід`ємною частиною цієї Угоди.»

Згідно із пунктом 1.3 Генерального договору сторони встановили цільове призначення використання коштів - для закінчення реконструкції незавершеного будівництва дитячого санаторію «Перемога» з надбудовою та прибудовою під навчальний заклад по вул. Крамського 10, м. Київ.

Відповідно до п. 1.4 Генерального договору сторони визначили відсоткову ставку з користування кредитними коштами у розмірі 23,5% річних, яка змінювалась шляхом укладання ряду Договорів про внесення змін, та встановили остаточну відсоткову ставку з користування кредитними коштами у розмірі 21% річних та 19% відповідно для відкритої боржнику відновлювальної кредитної лінії з відкличним лімітом користування у сумі 12 033 000,00 грн.

Згідно із п. 1.4 Генерального договору, визначені пунктами 4.1, 4.2 відповідні зобов`язання боржника зі сплати відсотків, кредитор у разі зміни вартості кредитних ресурсів, зміни чинних законодавчих актів та нормативних актів НБУ, що якимось чином впливають на кредитну політику кредитора, має право в односторонньому порядку змінити відсоткову ставку за користування кредитом; відсотки за користування кредитом розраховуються за поточний календарний місяць з урахуванням фактичного періоду користування кредитом на фактичну суму заборгованості із врахуванням фактичної кількості днів у році. При розрахунках враховується перший день видачі кредиту і не враховується день повернення кредиту (його частин). Остання сплата відсотків здійснюється разом з остаточним погашенням заборгованості.

19.12.2008 року Договором про внесення змін № 4 до Генерального договору сторони виклали п. 1.5 в новій редакції: «строки користування кредитними коштами та терміни дії гарантії встановлюються в межах терміну, зазначеному в п.1.1 цієї угоди та визначаються окремими договорами.»

Пунктом 10.1 Генерального договору сторони погодили порядок погашення боргових зобов`язань: прострочені відсотки та комісії за користування кредитом та одночасно штрафні санкції за несвоєчасну сплату відсотків та комісій; строкові відсотки та комісії за користування кредитом; прострочена сума кредиту та одночасно штрафні санкції за несвоєчасне погашення кредиту; строкова сума кредиту; інші видатки, понесені кредитором за Угодою та Договором.

Відповідно до п.4.7 Генерального договору якщо в рахунок погашення зобов`язань позичальника за угодою та Договорами кредитором буде прийнято заставлене майно (майнові права) і його вартість повністю задовольнить вимоги кредитора - кредит вважається погашеним і зобов`язання сторін за угодою та договорами припиняються.

Згідно із п. 8.2 Генерального договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту, сплати нарахованих відсотків та неустойки у випадку порушення позичальником будь - яких умов угоди, договорів застави (іпотеки) та додаткових договорів до них.

Пунктом 8.8 Генерального договору визначено, що при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом та/або відсотками та при відсутності коштів на поточних рахунках позичальника кредитор має право здійснити відшкодування заборгованості за цією угодою та/або договорами шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки згідно з договором застави/іпотеки у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 10.1 Генерального договору за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань за цією Угодою та/або Договорами сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, визначених чинним законодавством України та цією Угодою, зокрема:

- у разі несвоєчасного повернення кредиту (його частин) позичальник зобов`язаний повернути прострочену суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення та сплатою 21% (в редакції Договору про внесення змін № 15 від 08.08.2014 року) річних від простроченої суми кредиту (п. 10.1.1.);

- за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штрафні санкції (неустойку) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочення виконання зобов`язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності, визначених цією Угодою (п. 10.1.2.).

Згідно із пунктом 13.3 Генерального договору Угода набуває чинності з моменту її підписання всіма сторонами.

Вказаний Генеральний договір та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

У рамках Генерального договору, між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик") (далі - кредитор) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник за договором, відповідач у справі) були укладені Кредитні договори від 04.06.2008 року № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 року № 58-47/1-13, від 26.06.2007 № 40-47/4-07, від 10.08.2007 № 54-47/4-07.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору № 24-47/1-08/1 від 04.06.2008 року встановлено, що кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору № 24-47/1-08/0 G від 04 червня 2008 року невідновлювальну кредитну лінію з лімітом 1 500 000,00 гривень, на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.07.2001 року №375/1351 (зі змінами від 11.07.2002 року № 109/109, від 15.07.2004 року №373/1783, від 24.11.2005 року №425/2886, від 09.03.2006 року №165/3256) та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово - кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві (протокол засідання № 3 від 24.04.2008 року) терміном на 36 місяців з 04 червня 2008 року до 04 червня 2011 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 23,5% річних.

Сторонами неодноразово вносились зміни до даного Кредитного договору (договори про внесення змін №№ 1-32), в тому числі до Договору про внесення змін № 32 від 08.08.2014 року до Кредитного договору № 24-47/1-08/1 від 08.08.2014 року сторони виклали пункт 1.1. у наступній редакції: «Кредитор надає позичальнику на умовах Генерального договору № 24-47/1-08/0G від 04 червня 2008р. кредит у сумі 17 932 190,00 грн., на умовах Положення про фінансово-кредитну підтримку суб`єктів господарювання в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 05.07.2001 № 375/1351 (зі змінами та доповненнями) та згідно з рішенням Конкурсної комісії по відбору проектів для фінансово-кредитної підтримки суб`єктів господарювання в м. Києві (протоколи засідання № 3 від 24.04.2008р., № 1 від 03.06.2009р., №3 від 07.10.2009р. та № 5 від 25.08.2011р.) строком на 3 370 днів, терміном повернення до 25 серпня 2017 року з порядком погашення, зазначеним у п.3.2 цього договору зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 21% річних.»

Згідно з пунктом 1.3 Кредитного договору № 24-47/1-08/1 від 08.08.2014 року позичальник зобов`язується сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та порядку, передбаченими Угодою та цим Договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені Угодою та цим Договором.

Пунктом 2.2.2. п. 2 Кредитного договору № 24-47/1-08/1 від 08.08.2014 року визначено, що надання позичальнику кредитних коштів у межах ліміту Кредитної лінії здійснюється шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника, відкритого у ВАТ КБ "Хрещатик" за реквізитами контрагентів, зазначених у контрактах/договорах, рахунках або на поточний рахунок позичальника у ВАТ КБ "Хрещатик" з подальшим перерахуванням згідно поданих документів у відповідності з цільовим використанням кредитних коштів, визначеним цим Договором.

За умовами п. 4.2 Кредитного договору позичальник зобов`язаний своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, сплатити пені, штрафи (неустойки) в порядку та на умовах, передбачених угодою та цим Договором.

Згідно п. 6.3 Кредитний договір № 24-47/1-08/1 набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за угодою та цим договором.

Вказаний Кредитний договір № 24-47/1-08/1 та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

Окрім цього, умовами укладеного між банком та відповідачем п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору № 58-47/1-13 від 24.12.2013 року визначено, що кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04 червня 2008 року відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 283 000 гри. терміном на 245 днів з 24 грудня 2013 року до 25 серпня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних. Позичальник має право отримувати кредитні кошти в межах ліміту Кредитної лінії на умовах Угоди та нього Договору в сумі 12 283 000,00 грн. для поповнення обігових коштів.

Сторонами вносились зміни до умов вказаного Договору договорами про внесення змін №№ 1 - 6. Згідно Договору про внесення змін № 6 від 08.08.2014 року до Кредитного договору № 58-47/1-13 від 24.12.2013 року сторони виклали п.1.1 останнього в новій редакції: «Кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору №24-47/1-08/0G від 04 червня 2008 р. відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 033 000 грн. терміном на 1 341 (одна тисяча триста сорок один) день з 24 грудня 2013 року до 25 серпня 2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних».

Пунктом 1.3 Кредитного договору № 58-47/1-13 від 24.12.2013 року на позичальника покладено обов`язок зі сплати кредитору відсотків за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та порядку, передбаченими Угодою та цим Договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені Угодою та цим Договором.

Відповідно до пункту 4.2 Кредитного договору позичальник зобов`язаний своєчасно сплачувати відсотки за користування кредитом, сплатити пені, штрафи (неустойки) в порядку та на умовах, передбачених угодою та цим Договором.

Кредитний договір № 58-47/1-13 згідно п. 6.3 набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за угодою та цим договором.

Кредитний договір № 58-47/1-13 та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

Пунктом 1.1. Кредитного договору № 40-47/4-07 від 26.06.2007 року визначено, що кредитор відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію в сумі 23 118 380,00 грн. строком користування кредитними коштами 60 місяців з 26 червня 2007 року по 26 червня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 16% річних.

Згідно із п. 1.2 Кредитного договору № 40-47/4-07 від 26.06.2007 року цільове призначення кредитних коштів: для проведення реконструкції з надбудовою та прибудовою допоміжних будівель об`єкту незавершеного будівництва дитячого санаторію "Перемога" по вул. І.Крамського, 10 у м. Києві під навчальний заклад.

Сторонами вносились зміни до умов вказаного Договору, зокрема, договорами про внесення змін №№ 1- 34.

Так, Договором про внесення змін № 32 від 08.08.2014 року до Кредитного договору № 40-47/4-07 від 26.06.2007 року сторони виклали пункт 1.1. останнього наступним чином: «Кредитор надає позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом у сумі 22 347 355,00 грн. строком на 3 714 дні терміном повернення до 25 серпня 2017 року за графіком згідно п.4.8. цього Договору, зі сплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 21% річних.»

Відповідно до пункту 4.2 Кредитного договору № 40-47/4-07 від 26.06.2007 року визначено порядок сплати відсотків за користування, що розраховуються за поточний календарний місяць з урахуванням фактичного періоду користування кредитною лінією на фактичну суму заборгованості із врахуванням фактичної кількості днів у році (методом "факт/факт"). При розрахунках враховується перший день видачі кредиту (його частини) і не враховується день повернення кредиту (його частини).

Згідно із пунктом 1.3 Кредитного договору № 40-47/4-07 від 26.06.2007 року позичальник зобов`язується сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та в порядку, передбачених цим Договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені цим Договором.

Пунктом 4.12 Кредитного договору сторони визначили порядок погашення боргових зобов`язань позичальника: прострочені відсотки та комісії за користування кредитом (у випадку, якщо таке буде мати місце) та одночасно штрафні санкції (неустойку) за несвоєчасну сплату відсотків та комісій (у випадку, якщо таке буде мати місце); строкові відсотки та комісії за користування кредитом; прострочена сума кредиту (у випадку, якщо таке буде мати місце) та одночасно штрафні санкції (неустойку) за несвоєчасне погашення кредиту (у випадку, якщо таке буде мати місце); строкова сума кредиту; інші видатки, понесені кредитором за цим Договором.

Відповідно до п. 6.1. Кредитного договору № 40-47/4-07 у разі несвоєчасного повернення Кредиту (його частини) позичальник зобов`язаний повернути прострочену суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, та сплатою 16% річних від простроченої суми кредиту; за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами Позичальник зобов`язаний сплатити кредитору штрафні санкції (неустойку) в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов`язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності, визначеної цим Договором; за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту, своєчасної сплати відсотків за користування кредитними коштами позичальник зобов`язаний сплатити Кредитору штрафні санкції (неустойку) в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачуються штрафні санкції (неустойка), обчисленої від суми простроченого платежу за кожен день прострочки виконання зобов`язань від дня виникнення відповідної прострочки до повного її погашення, але в межах строків позовної давності, визначеної цим Договором.

Згідно із п. 10.3 Кредитний договір № 40-47/4-07 набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за угодою та цим договором.

Вказаний Кредитний договір № 40-47/4-07 та договори про внесення змін до нього підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

24.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк "Хрещатик", як кредитором, та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (позичальник за договором, відповідач у справі) укладено Кредитний договір № 58-47/1-13.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 Кредитного договору № 58-47/1-13 кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04 червня 2008 р. відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 283 000 грн. терміном на 245 днів з 24.12.2013 року до 25.08.2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних, для поповнення обігових коштів.

Договором про внесення змін № 6 від 08.08.2014 року до Кредитного договору № 58-47/1-13 сторони виклали п.1.1 вказаного договору в новій редакції: «Кредитор відкриває позичальнику на умовах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04 червня 2008 р. відновлювальну кредитну лінію з відкличним лімітом кредитування у сумі 12 033 000 грн. терміном на 1341 день з 24.12.2013 року до 25.08.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 19% річних».

Згідно із пунктом 1.3 Кредитного договору № 58-47/1-13 від 24.12.2013 року позичальник зобов`язується сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, комісії, штрафні санкції (неустойку) та інші видатки у розмірі та в порядку, передбачених цим Договором, та повернути кредитору суму кредиту в порядку і строки, передбачені цим Договором.

Пунктом 6.3 Кредитного договору № 58-47/1-13 визначено, що він набуває чинності з моменту його підписання всіма сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за угодою та цим договором.

Кредитний договір № 58-47/1-13 та договори про внесення змін до нього №№ 1-6 підписані представниками кредитора та позичальника та засвідчені печатками сторін.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з Генерального договору та кредитних договорів, 12.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Хрещатик" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Хрещатик") (іпотекодержатель за договором) та Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (іпотекодавець за договором, відповідач у справі) укладено Договір іпотеки № 24-47/1-08/04 (далі - Договір іпотеки), відповідно до умов якого (зі змінами та доповненнями згідно договорів про внесення змін № 1 від 15.12.2008 року, № 2 від 25.12.2008 року, № 3 від 17.12.2009 року, № 4 від 29.06.2010 року, № 5 від 10.02.2011 року, № 6 від 13.06.2011 року, № 7 від 28.12.2011 року, № 8 від 13.08.2012 року, № 9 від 25.03.2015 року) з метою забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов`язань, що випливають з Генерального договору та Кредитних договорів № 40-47/4-07 від 26.06.2007 року, № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року, № 24-47/1-08/1 від 04.06.2008 року, № 58-47/1-13 від 24.12.2013 року, іпотекодавець передає, а іпотекодержатель приймає в іпотеку нерухоме майно - будівлю літ. "Н", блок "А" загальною площею 3 495 кв. м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 (далі - предмет іпотеки).

Згідно із умовами Договору іпотеки в редакції Договору №9 від 25.03.2015 року про внесення змін до Договору іпотеки іпотекодавець, з метою забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов`язань, що випливають з кредитних договорів №40-47/4-07 від 26.06.2007 року із залишком заборгованості за кредитом у сумі 21 947 355,00 грн. зі сплатою 21% річних терміном повернення до 25.08.2017 року; №54-47/4-07 від 10.08.2007 року із залишком заборгованості за кредитом у сумі 6 283 033,00 грн. зі сплатою 21% річних терміном повернення до 25.08.2017 року; №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 року, який укладений в межах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008 року, із залишком заборгованості за кредитом у сумі 17 532 190,00 грн. зі сплатою 21% річних терміном повернення до 25.08.2017 року; №58-47/1-13 від 24.12.2013 року, який укладений в межах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008 р., з діючим лімітом кредитування у сумі 11 633 000,00 грн. зі сплатою 19% річних терміном повернення до 25.08.2017 року.

Таким чином, станом на 25.03.2015 р., заборгованість відповідача за вказаними вище кредитними договорами, які укладені в межах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008 р., у загальній сумі склала 57 395 578,00 грн.

Договір № 9 від 25.03.2015 року про внесення змін до Договору іпотеки містить підписи сторін, скріплений печатками сторін та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25.03.2015р. за реєстровим номером № 185.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Договору іпотеки, предмет іпотеки передається зі всіма його приналежностями. Згідно експертної оцінки вартість предмета іпотеки складає 113 462 030,00 грн.

Заставна вартість предмета іпотеки за домовленістю сторін становить 57 845 500,00 грн. (п.1.5 Договору іпотеки).

Пунктом 6.1 Договору іпотеки визначено, що вказаний договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання зобов`язань за Кредитними договорами.

Вказаний Договір іпотеки підписаний представниками іпотекодержателя та іпотекодавця та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером №1664.

На підтвердження реєстрації іпотеки та заборони відчуження предмету позивачем надана інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного майна № 176057058, згідно якої існує запис № 5682255 про реєстрацію іпотеки 12.06.2008 року (реєстраційний номер іпотеки до 01.01.2013 року - 7384799), запис про обтяження спірного нерухомого майна № 5682156, на підставі Договору іпотеки від 12.06.2008 року № 24-47/1-08/04 на об`єкт нерухомого майна - будівля літ «Н» блок «А», загальною площею 3 495 кв.м., реєстраційний номер 00, за адресою: м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1.

Укладений між ПАТ КБ «Хрещатик» та відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором іпотеки, який підпадає під правове регулювання § 6 Глави 49 Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку", про що вірно вказав суд першої інстанції.

Відповідно до рішення правління Національного банку України №46-рш від 02.06.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.06.2016 року прийнято рішення №913 про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «ХРЕЩАТИК» та делегування повноважень ліквідатору банку.

Згідно із пунктом 8.2 Генерального договору позичальник зобов`язаний погасити кредит та нараховані відсотки за вимогою кредитора, яка стала наслідком невиконання позичальником зобов`язань по поверненню кредиту та/або невиконання зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у 30-ти денний термін з дати отримання такої вимог кредитора.

ПАТ «КБ «Хрещатик», як кредитором, внаслідок порушення боржником зобов`язань за кредитними договорами 15.05.2017 року було направлено вимогу № 2-2/11/2415 від 15.05.2017 року про погашення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами станом на 12.05.2017 року на загальну суму 78 319 729,42 грн., у тому числі за Кредитним договором № 24-47/1-08/1 у сумі 24 192 280,30 грн., № 58-47/1-13 у сумі 15 556 025,58 грн., № 40-47/4-07 у сумі 30 542 563,57 грн., № 54-47/4-07 у сумі 8 028 889,97 грн., яка згідно копії накладної № 3848573 була одержана відповідачем 17.07.2017 року.

22.09.2017 року за результатами проведення відкритих торгів (аукціону) між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Костенко І.В. (банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (новий кредитор за договором) був укладений Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 2017/2-Ю (далі - Договір №2017/2-Ю), відповідно до умов якого банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених Договором, права вимоги Банку до Позичальника - Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (боржник) за кредитними договорами від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, що укладені в рамках Генерального договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/G, кредитними договорами від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2007 №54-47/4-07, та/або договором іпотеки від 12.06.2008 №24-47/1-08/04 та/або Договором застави рухомого майна (у т.ч. основних засобів) від 25.03.2015 №58-47/1-13/02, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору (далі - Основні договори).

Відповідно до пункту 2.1 Договору №2017/2-Ю та Додатком №1 до нього розмір переданих Новому кредитору грошових вимог складає 60 600 353,56 грн., у тому числі 49 731 715,95 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 10 266 229,14 грн. простроченої заборгованості зі сплати процентів, 589 408,47 грн. нарахованих процентів, 12 000,00 грн. простроченої комісії та 1 000,00 грн. нарахованої комісії.

Згідно із пунктом 4.1 Договору №2017/2-Ю від 22.09.2017 ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" сплачує первісному кредитору за відступлені права 31 013 111,00 грн.

Ціна договору сплачується новим кредитором банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим Договором, відповідно до пункту 6.5 цього Договору, на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор, згідно пункту 4.1 Договору.

Платіжним дорученням № від 22.09.2017 року підтверджується факт сплати ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» у відповідності до строку, вказаного у пункті 4.1 Договору № 2017/2-Ю, грошових коштів у сумі 31 013 111,00 грн. як ціни договору за відступлення права вимоги за основними договорами.

Відповідно до п. 2.1. Договору № 2017/2-Ю відступлення банком новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки/застави, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за Основними Договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між Сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із п. 2.2 Договору № 2017/2-Ю Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь - якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів відповідно до п. 4.1 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись, право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати боржником грошових коштів, сплати процентів, комісій, вказаних у додатку № 1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань. Розмір права вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього Договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку /рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що банк та новий кредитор зобов`язані повідомити боржника про відступлення права вимоги за основними договорами протягом 5 календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором у порядку, передбаченому чинним законодавством, відповідним основним договором, в тому числі із використанням форми повідомлення, яка наведена у Додатку №2 до цього Договору.

Відповідно до п. 6.5 Договору №2017/2-Ю останній набуває чинності з дати підписання сторонами і скріплення печатками сторін.

Також сторонами підписано Додаток № 1 до вказаного договору №2017/2-Ю, в якому міститься Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та реєстр боржників за такими договорами.

Вказаний Договір №2017/2-Ю підписаний представниками банку та нового кредитора та засвідчений печатками сторін.

Відповідно до акту приймання - передачі документів від 22.09.2017 року до Договору №2017/2-Ю ПАТ «КБ «Хрещатик» передано ТОВ «ФК «Фактор Плюс» наступні документи: Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008 року, кредитні договори №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 року, №58-47/1-13 від 24.12.2013 року, що укладені в рамках Генерального договору №24-47/1-08/0 від 04.06.2008 року; кредитні договори №40-47/4-07 від 26.06.2007 року, №54-47/4-07 від 10.08.2007 року; договір іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року; договір №58-47/1-13/02 застави рухомого майна (у т.ч. основних засобів) від 25.03.2015 року, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них; матеріали кредитних справ та проведеної банком претензійно-позовної роботи; виписки по рахунках.

Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", як боржника, було повідомлено про укладення між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик", як первісним кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс", як новим кредитором, Договору № 2017/2-Ю про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги 22.09.2017 року шляхом надсилання на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги № 2-1/4333 від 25.09.2017 року, факт надсилання якого підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списку поштових відправлень від 25.09.2017 року, опису вкладення від 25.09.2017 року та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 694, згідно якого повідомлення отримане відповідачем 10.10.2017 року.

Крім того, на виконання п. 2.1 Договору № 2017/2-Ю одночасно із його укладенням 22.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик" (первісний іпотекодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (новий іпотекодержатель за договором) був укладений Договір про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 2017/2-Ю-І (далі - Договір № 2017/2-Ю-І), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664, відповідно до умов якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права вимоги за Договором іпотеки, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

Пунктом 1.2. Договору № 2017/2-Ю-І визначено, що новому іпотекодержателю відступаються права вимоги за Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року, що укладений між юридичною особою - Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" () та ПАТ «КБ «Хрещатик», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером №1664, з усіма додатковими угодами та додатковими договорами до нього, що є його невід`ємною частиною, відповідно до якого іпотекодавець передав первісному іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: будівлю літ. «Н», блок «А», загальною площею 3495 кв. м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд.23, корп.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Новий іпотекодержатель набуває у повному обсязі права іпотекодержателя за іпотечним договором з моменту укладення цього Договору (п. 1.5 Договору №2017/2-Ю-І).

Відповідно до пункту 7.3 Договору № 2017/2-Ю-І цей Договір є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що вносяться за рахунок та на підставі заяви нового іпотекодержателя в день підписання цього Договору сторонами. Змістом вказаних Заяв про реєстрацію змін обтяжень є заміна обтяжувача, згідно яких первісний іпотекодержатель вилучається з реєстраційних записів, а новий іпотекодержатель додається до записів та стає єдиним обтяжувачем об`єкту обтяження, що є предметом іпотеки Договор іпотеки.

Згідно із п. 7.5 Договору № 2017/2-Ю-І, він набуває чинності (вважається укладеним) з моменту його нотаріального посвідчення.

Вказаний Договір №2017/2-Ю-І підписаний представниками нового та первісного іпотекодержателя та скріплений печатками сторін, а також посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. 22.09.2017 р. за реєстровим номером №2005.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки №98225971 від 22.09.2017 року, іпотекодержателем об`єкту нерухомого майна - будівля літ. «Н», блок «А», загальною площею 3 495 кв. м, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд.23, корп.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, зазначено іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Фактор Плюс» (), боржник - Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (), а також зазначено інформацію про державну реєстрацію іпотеки: номер запису про іпотеку - 5682225; дата державної реєстрації - 12.06.2008 року; реєстрацій номер іпотеки - 7384799; підстава виникнення іпотеки - додатковий договір №8 до договору іпотеки №24-47/1-08/04 від 12 червня 2008 р., серія та номер 1333, виданий 30.08.2012 р.; договір №9 про внесення змін до договору іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 р., серія та номер 185, виданий 25.03.2015 р.

При цьому, розмір зобов`язань боржника за основними договорами, в Договорі №2017/2-Ю-І не зазначено.

Згідно Договору про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги №2017/2-Ю від 22.09.2017 року, зобов`язання ВНЗ «ВМУРЛ «Україна» за кредитними договорами №40-47/4-07 від 26.06.2007 р., №54-47/4-07 від 10.08.2007 р., а також №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 р. та №58-47/1-13 від 24.12.2013 р., які укладені в межах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008 р., складають всього 60 600 353,56 грн.

Отже, відповідно до Договору №2017/2-Ю-І, ПАТ «КБ «Хрещатик» одночасно із відступленням права вимоги за основними зобов`язаннями, було відступлено ТОВ «ФК «Фактор Плюс» право вимоги за Договором іпотеки з урахуванням додаткових договорів та Договору про внесення змін до Договору іпотеки, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань відповідача за кредитними договорами №40-47/4-07 від 26.06.2007 р., №54-47/4-07 від 10.08.2007 р., №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 р., №58-47/1-13 від 24.12.2013 р., які укладені в межах Генерального договору №24-47/1-08/G від 04.06.2008 р., у сумі 60 600 353,56 грн. згідно Договору №2017/2-Ю.

02.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (первісний кредитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Офіс Сервіс Люкс" (новий кредитор за договором) був укладений Договір про відступлення частини прав вимоги №02/10-17/2 (далі - Договір №02/10-17/2), відповідно до умов якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває частину права вимоги первісного кредитора до позичальника - Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" (боржник), в розмірі, зазначеному у додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за кредитними договорами: Генеральним договором та кредитними договорами в рамках Генерального Договору від 04.06.2008 №24-47/1-08/1, від 24.12.2013 №58-47/1-13, а також за кредитними договорами від 26.06.2007 №40-47/4-07, від 10.08.2907 №54-47/4-07, Договором іпотеки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до договору (Основні договори), що були укладені між боржником та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Хрещатик".

Сторони домовились, що відступлення первісним кредитором новому кредитору прав вимоги за договором іпотеки, що було укладено в забезпечення виконання зобов`язань боржника за основними договорами та було посвідчено нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 2 вказаного Договору № 02/10-17/2 новий кредитор в день укладення цього договору набуває частину прав кредитора за основними договорами згідно умов цього Договору, включаючи: право вимагати належного виконання боржником зобов`язання за основним договором, сплати боржником коштів за основною заборгованістю, сплати процентів, вказаних у Додатку № 1 до цього договору, передачі боржником забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за основним договором. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку № 1 до цього договору, який підписується сторонами в день підписання цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора виключно в розмірі, вказаному згідно умов цього договору (Додатку № 1 до цього договору) та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

Додатком № 1 до Договору №02/10-17/2 визначено, що первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги кредитора за основними договорами (Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008 року, кредитні договори №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 року, №58-47/1-13 від 24.12.2013 року, №24-47/1-08/0 від 04.06.2008 року; №40-47/4-07 від 26.06.2007 року, №54-47/4-07 від 10.08.2007 року; договір іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року та договори про внесення змін та доповнень) в загальному розмірі 26 000 000,00 грн., в тому числі, сплати грошових коштів за прострочену заборгованість у розмірі 15 143 362,39 грн., прострочені відсотки у розмірі 10 266 229,14 грн., нараховані відсотки станом на 22.09.2017 року у розмірі 589 408,47 грн., прострочені комісії у розмірі 12 000,00 грн., нараховані комісії у розмірі 1 000,00 грн.

Згідно із пунктом 3 Договору №02/10-17/2 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами відповідно до цього Договору, новий кредитор зобов`язаний сплатити первісному кредитору кошти в розмірі 25 000 000,00 грн. без ПДВ.

Вказаний Договір підписаний представниками первісного кредитора та нового кредитора та засвідчений печатками сторін.

02.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (первісний іпотекодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс" (новий іпотекодержатель за договором) був укладений Договір № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664 (далі - Договір відступлення №02/10-17/3), за умовами якого первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю частину права вимоги за Договором іпотеки, визначену в пункті 1.2 договору, а новий іпотекодержатель приймає це відступлення.

Згідно із пунктом 1.2 вказаного Договору відступлення №02/10-17/3 новому іпотекодержателю відступаються права вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року, укладеним між Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельником Р.П. за реєстровим номером № 1664, з усіма додатковими угодами та додатковими договорами до нього, відповідно до якого іпотекодавець передав первісному іпотекодержателю і потемку нерухоме майно, а саме: будівлю літ. «Н» блок «А», загальною площею 3 495 кв.м., реєстраційний номер 00, за адресою м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1.

До прав, які є предметом даного договору і відступаються за ним, включаються, зокрема, право вимагати від іпотекодавця своєчасного виконання всіх зобов`язань за Договором іпотеки (п.1.3 Договору відступлення №02/10-17/3).

Відповідно до п. 1.4 вказаного Договору його укладення є підставою для заміни сторони іпотекодержателя за Договором іпотеки та переходу (відступлення) від первісного іпотекодержателя до нового іпотекодержателя всього комплексу прав та обов`язків іпотекодержателя за іпотечним договором.

Новий іпотекодержатель набуває у повному обсязі прав іпотекодержателя за Договором іпотеки з моменту укладення цього Договору (п.1.5 Договору відступлення №02/10-17/3).

Вказаний Договір відступлення №02/10-17/3 підписаний представниками первісного іпотекодержателя та нового іпотекодержателя, засвідчений печатками сторін та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Джуринською Л.В. за реєстровим № 2051.

10.11.2017 року у відповідності до приписів чинного законодавства умов Договору іпотеки та за наслідками набуття прав вимоги за Договором іпотеки Товариством з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс" було звернено стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі Договору іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на предмет іпотеки, а саме державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Дідичук І.А. 10.11.2017 року було внесено реєстраційний запис № 23311264 про право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс" на об`єкт нерухомого майна: будівлю літ. «Н» блок «А», загальною площею 3495 кв.м.,реєстраційний номер 00, за адресою м. Київ, вул. Львівська, 23, корп. 1.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, інша частина прав вимоги, яка не була передана Товариству з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс" за договором №02/10-17/2 від 02.10.2017 року, у свою чергу була передана Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" на підставі Договору факторингу №1/08 від 14.08.2018 року (далі - Договір факторингу) Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед".

14.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" (клієнт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" (фактор за договором, позивач у справі) було укладено Договір факторингу №1/08 (далі - Договір факторингу № 1/08), за умовами п. 2.1 якого Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту суму фінансування за плату згідно п. 3.4 цього Договору, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові права вимоги за Кредитним договором у повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги у розмірі 51 618 432,92 грн.

Згідно п.п. 1 п. 1 договору "Кредитний договір" означає у сукупності наступні договори (разом з усіма додатковими угодами до них та/або договорами забезпечення) укладені між Банком та Позичальником: Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008 та кредитні договори в рамках Генерального договору, а саме: Кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 та Кредитний договір №58-47/1-13 від 24.12.2013; Кредитний договір №40-47/4-07 від 26.06.2007; Кредитний договір №54-47/4-07 від 10.08.2007.

Відповідно до умов вказаного договору «Права вимоги» за цим договором означає всі права вимоги клієнта до позичальника за кредитним договором як існуючі на дату відступлення прав вимоги, так і ті, що можуть виникнути за кредитним договором в майбутньому, включаючи всі права вимоги (щодо погашення основної заборгованості (кредиту), сплати нарахованих та неоплачених процентів за користування кредитними коштами, сплати нарахованих та несплачених штрафних санкцій та інших платежів, відшкодування витрат (збитків),а також сплати процентів, штрафних санкцій та інших платежів за кредитним договором у майбутньому (якщо це не суперечитиме чинному законодавству України) тощо) та засоби захисту прав, які доступні клієнту у якості кредитора, щодо виплати суми боргу, за винятком частини прав, що були відступлені клієнтом на користь ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» на підставі Договору № 02/10-17/2 від 01.10.2017 року.

«Дата відступлення прав вимоги» - означає день укладення цього Договору.

«Розрахунок заборгованості» - означає письмовий документ, що підписаний уповноваженою особою клієнта та скріплений печаткою клієнта, який містить детальні відомості про розмір боргу у позичальника перед клієнтом, підтверджує суму прав вимоги та складається за формою, вказаною в Додатку №4 до Договору. Розрахунок заборгованості складається клієнтом на суму всього боргу, визначеного станом на Дату відступлення прав вимоги.

Пунктом 2.1 Договору факторингу № 1/08 визначено, що фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування за плату згідно п. 3.4 даного договору, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитним договором в повному обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги у розмірі 51 618 432,92 грн.

Відповідно до п. 2.2 Договору факторингу № 1/08 з дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною кредитного договору, а фактор стає виключним та єдиними кредитором за кредитним договором та набуває всіх прав за ним. У момент переходу прав вимоги до фактора клієнт втрачає будь - які майнові вимоги за кредитним договором та у зв`язку з ним.

Вказаний Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін і залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 10.1 Договору факторингу № 1/08).

З наявної в матеріалах справи копії Акту прийому - передачі документів від 14.08.2018 року, вбачається, що клієнт передав Фактору наступні кредитні договори, а також договори про внесення змін до них: Кредитний договір №54-47/4-07 від 10.08.2007, Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008, Кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, Кредитний договір №40-47/4-07 від 26.06.2007 та Кредитний договір №58-47/1-13 від 24.12.2013.

Згідно Акту прийому - передачі документів від 14.08.2018 року Клієнт передав Фактору наступні кредитні договори, а також договори про внесення змін до них: Кредитний договір №54-47/4-07 від 10.08.2007, Генеральний договір №24-47/1-08/G від 04.06.2008, Кредитний договір №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, Кредитний договір №40-47/4-07 від 26.06.2007 та Кредитний договір №58-47/1-13 від 24.12.2013.

При цьому, згідно підписаного обома сторонами договору Додатку до Договору факторингу - Розрахунок заборгованості за кредитними договорами Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фактор Плюс» станом на 14.08.2018 року складає всього 51 618 432,92грн., а саме:

1. За Кредитним договором від 04.06.2008 року №24-47/1-08/1 всього в сумі 16 059 163,13грн., у тому числі: заборгованість за договором - 10 732 839,65грн.; заборгованість за процентами - 2 028 959,82грн.; заборгованість за пенею - 3 297 363,66грн.;

2. За Кредитним договором від 24.12.2013 року №58-47/1-13 всього в сумі 9 961 073,27 грн., у тому числі: заборгованість за договором - 6 747 445,77 грн.; заборгованість за процентами - 1 155 565,03 грн.; заборгованість за пенею - 2 058 062,47 грн.;

3. За Кредитним договором від 26.06.2007 року №40-47/4-07 всього у сумі 20 271 567,04 грн., у тому числі: заборгованість за договором - 13 548 115,50 грн.; заборгованість за процентами - 2 561 165,81 грн.; заборгованість за пеню - 4 162 285,72грн.;

4. За Кредитним договором від 10.08.2007 року №54-47/4-07 всього в сумі 5 326 629,48грн., у тому числі: заборгованість за договором - 3 559 952,64грн.; заборгованість за процентами - 672 981,35грн.; заборгованість за пеню - 1 093 695,50грн.

З урахуванням вищевикладеного, умов Договору факторингу № 1/08 та фактично вчинених клієнтом та фактором дій, позивач набув права кредитора по відношенню до боржника на належній правовій підставі.

В зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання щодо погашення заборгованості, позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 42 024 065,07 грн., з яких: 31 028 400,92 грн. основної заборгованості, 4 277 183,03 грн. процентів за користування кредитними коштами, та 6 718 481,12 грн. пені, а також просило в рахунок часткового погашення заборгованості звернути стягнення на належне відповідачу майно, а саме на об`єкт нерухомого майна - будівлю літ. "К" блок "Б" загальною площею 4 725 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Львівська, буд. 23, корп. 2, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 00.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною.

Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до статті 1052 Цивільного кодексу України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 546 та статті 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, заставою.

Статтею 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ст. 574 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Якщо предметом застави є нерухоме майно, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 577 ЦК України).

Статтею 576 Цивільного кодексу України визначено, що предметом застави може бути будь - яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права тощо), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України з припиненням основного зобов`язання, забезпеченого заставою, припиняється право застави. Згідно з ч.3 ст. 593 Цивільного кодексу України, у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносять відповідні дані.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Згідно із статтею 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, статтею 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з укладенням договорів та інших правочинів (п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Згідно із статтею 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статтей 513, 514 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно із статтею 517 Цивільного кодексу України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Таким чином, внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у зобов`язанні, внаслідок чого первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому, зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним, а отже до нового кредитора переходить весь обсяг прав первісного кредитора, якщо інше не передбачено договором або законом. Обсяг прав, які передаються у випадку відступлення (сума заборгованості, право на стягнення штрафних санкцій тощо) визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора.

Враховуючи приписи ст.ст. 512 - 516 Цивільного кодексу України судом першої інстанції вірно встановлено факт заміни в основному зобов`язанні, обумовленому Генеральним договором та укладеними у рамках останнього Кредитними договорами № 24-47/1-08/1, №58-47/1-13, №40-47/4-07, №54-47/4-07, та Договором іпотеки від 12.06.2008 №24-47/1-08/04, первісного кредитора ТОВ «ФК «Фактор Плюс» новим кредитором - ТОВ «Офіс Сервіс Люкс», у результаті якого новий кредитор отримав право замість первісного кредитора вимагати від боржника - Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" належного виконання зобов`язань за основними договорами у загальному розмірі 26 000 000,00 грн., у тому числі частину простроченої заборгованості за кредитом сумі 15 143 362,39 грн., 10 266 229,14 грн. простроченої заборгованості зі сплати процентів, 589 408,47 грн. нарахованих процентів та 1 000,00 грн. нарахованої комісії.

Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із п. 3.4.5 Договору іпотеки у випадку невиконання іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених цією іпотекою, а також в інших випадках, визначених цим Договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимог за рахунок предмета іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством та у відповідності до умов договору.

Відповідно до п. 1.7 Договору іпотеки при невиконанні іпотекодавцем зобов`язань, забезпечених цією іпотекою, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у відповідності з Законами України «Про заставу», «Про іпотеку» тощо, а також у відповідності з цим Договором.

Пунктом 4.1 Договору іпотеки визначено, що іпотекодержатель набуває право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки у випадку, якщо на момент настання строку виконання зобов`язань, забезпечених цією іпотекою, вони не будуть виконані, а також у разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, передбачених цим Договором, та у випадку, якщо інформація або документи, надані іпотекодавцем при укладенні договору, виявляться недостовірними та (або) недійсними.

Одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом здійснення позасудового врегулювання є перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Згідно із статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Пунктом 4.4. Договору іпотеки визначено, що у випадку прийняття іпотекодержателем предмету іпотеки у власність чи реалізації його третім особам, це застереження вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя і є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя чи третіх осіб на нерухоме майно , яке складає предмет іпотеки.

Згідно постанови Великої Палати Верхового Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку», отже зазначений договір є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від наявності згоди іпотекодавця.

У свою чергу, посилаючись на те, що оспорювані договори укладені з порушенням приписів статей 203, 215, 1077 Цивільного кодексу України, статей 17, 24 Закону України "Про іпотеку", Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Офіс Сервіс Люкс» про визнання Договору № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимог від 02.10.2017 та Договору № 02/10-17/3 від 02.10.2017 про відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 недійсними.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2018 року у справі № 910/974/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 року та постановою Верховного Суду від 31.07.2019 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

При цьому, судами встановлено, що за умовами пунктів 1, 2 договору № 02/10-17/2 від 02.10.2017 первісний кредитор відступив новому кредитору частину права вимоги первісного кредитора до позичальника - Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна", в розмірі, зазначеному у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника за Кредитними договорами: №24-47/1-08/G - Генеральний договір та Кредитними договорами в рамках Генерального №24-47/1-08/1 від 04.06.2008 та №58-47/1-13 від 24.12.2013, а також №40-47/4-07 від 26.06.2007 та №54-47/4-07 від 10.08.2907, Договором іпотеки №24-47/1-08/04 від 12.06.2008 з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору (основні договори), що були укладені між боржником та ПАТ КБ "Хрещатик". Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора виключно в розмірі, вказаному згідно умов цього договору (Додатку № 1 до цього договору) та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів.

За висновками Верховного Суду у справі № 910/974/18, укладений між сторонами договір № 02/10-17/2 від 02.10.2017 року не є договором факторингу, оскільки відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у розмірі вартості відступленого права вимоги до боржників, тобто, факт отримання прибутку новим кредитором за даною угодою відсутній, також не вбачається і факту фінансування клієнта, або обов`язок такого за плату. До відповідача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, що відповідає вимогам статті 514 ЦК України. При цьому, умови спірного договору не передбачають для нового кредитора будь-якої плати чи винагороди за відступлення права вимоги, в той же час відступлення частини прав вимоги за основними договорами не суперечить положенням статей 512-514, 516-518 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачі, відповідачі, треті особи, тощо.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 31.07.2019 року справі № 910/974/18, якщо положення чинного законодавства на час укладення спірних договорів не містять обмежень щодо обсягу та розміру грошової вимоги до боржника, які можуть бути відступлені за договором про відступлення права вимоги, та не містять заборони щодо передачі лише частини такої вимоги за таким договором, то відсутні і правові підстави вважати, що такі умови договору суперечать Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Посилання апелянта на те, що при розгляді справи № 910/974/18 не досліджувалось питання, у якій частині вимоги за основним зобов`язанням були припинені - у повному обсязі чи частково, чи відповідає вимогам чинного законодавства за договором відступлення права вимоги відступити частину прав вимог за основним зобов`язанням, яке повністю забезпечене іпотекою є помилковим, оскільки, за висновками суду касаційної інстанції положення чинного законодавства не містять обмежень щодо можливості відступлення частини права вимоги за основним зобов`язанням. Касаційний суд зазначив, що, якщо судами буде встановлено, що одночасно із відступленням прав за іпотечним договором здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням чи його частини, та не буде встановлено, що за наслідками укладення таких правочинів збільшився обсяг відповідальності іпотекодавця, відсутні правові підстави вважати, що такими правочинами порушено особисті немайнові або майнові права чи інтереси останнього.

Таким чином, вищезазначеними судовими рішеннями встановлено обставини правомірності укладення сторонами спірного Договору № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги від 02.10.2017 року та відповідність останнього нормам ст. ст. 512, 514 ЦК України та положенням Закону України "Про іпотеку", які мають преюдиціальне значення для даної справи в силу імперативних вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

А, відтак, ТОВ «ФК «Фактор Плюс», реалізуючи набуті права кредитора у зобов`язанні за вказаними кредитними договорами, відступило частину набутого права вимоги ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» шляхом укладення Договору № 02/10-17/2 про відступлення частини прав вимоги від 02.10.2017 року та Договору № 02/10-17/3 про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 02.10.2017 року в загальній сумі 26 000 000,00 грн.

Керуючись приписами статтей 512- 516 ЦК України щодо переходу прав кредитора у зобов`язанні та ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку», згідно якої відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, за висновками суду з 02.10.2017 року ТОВ «ФК «Фактор Плюс» втратив статус іпотекодержателя за Договором іпотеки та право вимоги за кредитними договорами у розмірі 26 000 000,00 грн.

Тобто, починаючи з 02.10.2017 року саме ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» набуто право вимоги за кредитними договорами в сумі 26 000 000,00 грн. та статус іпотекодержателя за Договором іпотеки.

А, відтак, зобов`язання відповідача, які за договорами відступлення права вимоги були передані ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» та в подальшому передані ТОВ «Фінансова компанія «Юнайтед», іпотекою не забезпечені, оскільки до позивача на підставі договору факторингу № 1/08 від 14.08.2018 року перейшло право вимоги за частиною кредитних договорів, а право вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року та відповідними кредитними договорами ТОВ «Фінансова компанія «Фактор Плюс» було передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Офіс Сервіс Люкс» за договором про відступлення частини прав вимоги № 02/10-17/2 від 02.10.2017 року та договором № 02/10-17/3 про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що з урахуванням викладеного позивач в розумінні приписів Закону України «Про іпотеку» та Цивільного кодексу України не є іпотекодержателем та його вимоги до відповідача іпотекою не забезпечені, що, в свою чергу, спростовує твердження апелянта про забезпечення зобов`язання за Генеральним договором та Кредитними договорами іпотекою, недійсність переданих ТОВ «ФК «Юнайтед» вимог за кредитними договорами, а також виключає необхідність застосування до решти вимог, які залишились незадоволеними після звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку іпотекодержателем - ТОВ «Офіс Сервіс Люкс» наслідків, передбачених ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» щодо недійсності будь - яких інших вимог за основним зобов`язанням, яке, на його переконання, було повністю погашене за рахунок предмета іпотеки.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції, предметом поданого позивачем позову є вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" (з урахуванням заміни позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" його правонаступником) про стягнення з відповідача 31 028 400,92 грн. заборгованості за кредитними договорами №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013 та №40-47/4-07 від 26.06.2007; 4 277 183,03 грн. нарахованих за період з 23.09.2017 по 21.05.2018 процентів за користування кредитними коштами та 6 718 481,12 грн. пені за прострочення виконання зобов`язання за період з 23.09.2017 по 21.05.2018.

При цьому, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму заборгованості тільки за кредитними договорами №24-47/1-08/1 від 04.06.2008, №58-47/1-13 від 24.12.2013 та №40-47/4-07 від 26.06.2007, що складає 31 028 400,92 грн., заборгованість за кредитним договором № 54-47/4-07 від 10.08.2007 року до складу позовних вимог не включена.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Генерального кредитного договору від 04.06.2008 року №24-47/1-08/G та Кредитних договорів від 04.06.2008 року № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 року № 58-47/1-13, від 26.06.2007 року № 40-47/4-07, а також договору іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року, договору № 2017/2-Ю про відступлення (купівля - продаж) при вимоги від 22.09.2017 року, договору про відступлення частини прав вимоги №02/10-17/2 від 02.10.2017 року, договору № 02/10-17/3 від 02.10.2017 року про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 24-47/1-08/04 від 12.06.2008 року, та договорів про внесення змін до них та/або їх окремих положень матеріали справи не містять.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.

Враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25.06.2019 року у справі № 910/6648/18 судом першої інстанції об`єктивно визначено, що до предмету доказування даної справи входить, в тому числі, обставина існування на момент укладення Договору № 1/08 у ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" права кредитора у зобов`язанні за генеральним договором та кредитними договорами від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 № 58-47/1-13, від 26.06.2007 № 40-47/4-07; набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед" таких прав та в якому розмірі; обставини невиконання/виконання Вищим навчальним закладом "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" зобов`язання за генеральним договором та кредитними договорами від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 № 58-47/1-13, від 26.06.2007 № 40-47/4-07 щодо повернення кредитних коштів у встановлений період; виникнення в Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за генеральним договором та кредитними договорами від 04.06.2008 № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013 № 58-47/1-13, від 26.06.2007 № 40-47/4-07.

Висновком експертів № 11569/11570/20-71/26861/26864/20-71 від 30.10.2020 року після проведення комісійної судової економічної експертизи по справі № 910/6648/18 встановлено набуття прав кредитора ТОВ "ФК "Фактор Плюс" на підставі договору про відступлення права вимоги від 22.09.2017р. № 2017/2-Ю розрахунково та документально підтверджується в розмірі 60 600 353, 56 грн., в тому числі у зобов`язанні за Генеральним кредитним договором від 04.06.2008 р. № 24-47/1-08/G та кредитними договорами від 04.06.2008 р., № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013р. № 58-47/1-13, від 26.06.2007р. № 40-47/4-07, підтверджується в розмірі 54 373 008,22 грн.

Право кредитора на момент укладення Договору № 1/08 у ТОВ "Фінансова компанія "Фактор Плюс" у зобов`язанні за Генеральним договором від 04.06.2008р. № 24-47/1-08/G та кредитними договорами від 04.06.2008 р. № 24-47/1-08/G та кредитними договорами від 04.06.2008 р., № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013р. № 58-47/1-13, від 26.06.2007р. № 40-47/4-07 документально підтверджується в розмірі 31 028 400, 92 грн., відповідно, набуття таких прав Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Юнайтед", підтверджується у розмірі 31 028 400, 92 грн.

Висновком експертів не підтверджено розмір погашення Університетом "Україна" заборгованості за Генеральним кредитним договором від 04.06.2008р. № 24-47/1-08/G та кредитними договорами від 04.06.2008 р. № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013р. № 58-47/1-13, від 26.06.2007р. № 40-47/4-07 (зі змінами та доповненнями) за період кредитування з 04.06.2008 р. по 25.08.2017 р.

В той же час, розмір заборгованості Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" станом на момент подання позову (25.05.2018р.) перед ТОВ "ФК "Юнайтед" (правонаступником ТОВ "ФК "Фактор Плюс"), відповідно до умов Генерального кредитного договору від 04.06.2008 р. № 24-47/1-08/G та кредитних договорів від 04.06.2008 р. № 24-47/1-08/1, від 24.12.2013р. № 58-47/1-13, від 26.06.2007р. № 40-47/4-07 (зі змінами і доповненнями), документально підтверджено в сумі 31 028 400, 92 грн.

Згідно із ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні будь-які обставини, які б дозволяли стверджувати про необґрунтованість, неправильність наданого Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз Міністерства юстиції України висновку чи суперечливість його іншим матеріалам справи.

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, судом першої інстанції враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 25.06.2019, а, відтак, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно із статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, на підставі ст.ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 76-79, 86, 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вищого навчального закладу "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18 - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18 - залишити без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2021 у справі № 910/6648/18.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Вищий навчальний заклад "Відкритий міжнародний університет розвитку людини "Україна".

4. Матеріали справи № 910/6648/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у строки та порядку, визначеному ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана суддями 08.10.2021.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді О.М. Коротун

А.Г. Майданевич