ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2417/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовом приватного підприємства ВЄХ-4000, м. Київ.

до відповідача комунального підприємства Комунальне унітарне підприємство Пристоличної сільської ради Олександрівкажитлобудсервіс, с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області,

про стягнення 65 516,63 грн.

без виклику представників сторін;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - приватне підприємство «ВЄХ-4000», м. Київ (далі по тексту ПП «ВЄХ-4000»), звернулось до господарського суду Київської області з позовом від 11.08.2021 до відповідача - комунального підприємства «Комунальне унітарне підприємство Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс», с. Велика Олександрівка Бориспільського району Київської області (далі по тексту КП «КУП «Олександрівкажитлобудсервіс»), в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 65 516,63, з яких: 44 868,85 грн. основного боргу за договором від 24.12.2018 № 12/18-2 (за період листопад 2019 січень 2020), 11 643,92 грн. пені, 3 740,01 грн. 5% річних, 5 263,85 грн. інфляційних втрат, а також покласти на відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору від 24.12.2018 № 12/18-2 (із змінами) в частині оплати наданих позивачем послуг з охорони, внаслідок чого за відповідачем обліковується прострочена заборгованість у розмірі 44 868,85 грн., за наявності якої позивачем також нараховано 5% річних, інфляційні втрати та пеню.

Також позивачем заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін.

Як вбачається з даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, комунальне підприємство «Комунальне унітарне підприємство Великоолександрівської сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» (код 34812778) змінило назву на комунальне підприємство «Комунальне унітарне підприємство Пристоличної сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» (код 34812778).

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.08.2021 відкрито провадження у справі № 911/2417/21, постановлено справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи). Цією ж ухвалою зобов`язано відповідача подати у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі документи (платіжні документи, банківські виписки), що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів згідно від 24.12.2018 №12/18-2 (із змінами) за спірний період.

Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Копію ухвали господарського суду від 16.08.2021 про відкриття провадження суд направляв рекомендованим листом з повідомленням на адресу відповідача, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Гагаріна, буд. 11. Як вбачається із залученого до матеріалів справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач копію ухвали від 16.08.2021 отримав 25.08.2021, відтак, відповідач був належним чином завчасно повідомлений про судовий розгляд, а гарантований ст. 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву сплив 09.09.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Станом на 13.10.2021 відповідач, який належно повідомлявся судом про судовий розгляд, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, не заявив клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, відтак, суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для ухвалення обґрунтованого рішення.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи за позовом ПП «ВЄХ-4000» до КП «КУП «Олександрівкажитлобудсервіс» про стягнення 65516,63 грн., дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

24.12.2018 між ПП «ВЄХ-4000» (виконавець) та КП «КУП «Олександрівкажитлобудсервіс» (замовник) було укладено Договір № 12/18-2 (далі - Договір), відповідно до умов якого:

- виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з охорони об`єкту, що визначений цим Договором, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу на умовах цього Договору (п. 1.1 Договору);

- виконавець надає замовнику послуги з охорони щодо майна замовника, а саме здійснює охорону та пропускний режим до гаражу за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, вул. Соборна, 65 (КОД ДК 021:20-4 Охоронні послуги) (п. 1.2 Договору);

- періодом надання охоронних послуг за який проводиться замовником оплата, вважається час з моменту початку надання охоронних послуг, згідно акта початку надання послуг з охорони, що є невід`ємною частиною цього Договору до моменту припинення надання послуг з охорони у зв`язку з закінченням дії цього Договору у порядку, встановленому цим Договором та чинним законодавством (п. 1.4 Договору);

- за прострочення терміну розрахунків з виконавцем, передбачених цим Договором, замовник за весь період прострочки платежів сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (п. 5.8 Договору);

- замовник, у разі прострочення строків розрахунків, що встановлені цим Договором зобов`язаний сплатити виконавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ять процентів річних від простроченої суми (п. 5.8.1 Договору);

- вартість послуг за Договором визначається «Протоколом узгодження договірної ціни на надання послуг охорони» (додаток № 1), який є невід`ємною частиною Договору (п. 6.1 Договору);

- оплата вартості охоронних послуг, яку визначено Протоколом узгодження договірної ціни, здійснюється замовником на розрахунковий рахунок виконавця згідно цього Договору, щомісячно до 5-го числа місяця, в якому надаються охоронні послуги (п. 6.3 Договору);

- фактичне надання виконавцем послуг згідно Договору фіксується сторонами у двосторонньому «Акті здачі-прийняття робіт (надання послуг)», який складається не пізніше 5-го числа наступного місяця, що слідує за звітним. У разі, якщо на протязі 5 (п`яти) діб після вказаного у цьому пункті Договору терміну, замовник не підпише такого акта, або не надасть аргументованої відмови від його підписання, послуги вважаються наданими за відповідний період у повному обсязі та належним чином (п. 6.4 Договору);

- цей Договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019 (п. 8.1 Договору);

- якщо за десять днів до закінчення строку дії даного Договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, сторони будуть вважати, що Договір продовжений на тих же умовах терміном на 1 (один) календарний рік (п. 8.2 Договору).

Додатком № 1 до Договору (Протокол узгодження договірної ціни) сторонами узгоджено розмір договірної ціни за місяць, що складає 18 000,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 3000,00 грн.

Також, сторонами узгоджено додаток № 1 до Договору (Інструкція щодо організації охорони об`єкту).

Додатковою угодою № 1 від 31.01.2020 до Договору (далі Додаткова угода) сторони дійшли згоди про нижченаведене:

- відповідно до п. 8.6 Договору сторони прийшли згоди розірвати Договір № 12/18-2 на надання послуг з охорони об`єкту за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Велика Олександрівка, вул. Соборна, 65 (п.1 Додаткової угоди);

- на момент розірвання Договору за Замовником виникла заборгованість по оплаті за надані послуги по Договору в сумі 67 868,85 грн. (п 2. Додаткової угоди);

- замовник зобов`язується виконати перед Виконавцем всі фінансові зобов`язання, що виникли на момент укладання Додаткової угоди в термін до 01.08.2020 (п.3. Додаткової угоди).

Договір, додаткові угоди до нього та додатки до нього підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Укладений Договір за правовим змістом сторін є договором надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 905 Цивільного кодексу України передбачено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до акту початку надання послуг з охорони від 24.12.2018 вбачається, що виконавець розпочав надання послуг з охорони об`єкту нежитлових будівель за адресою: с. Велика Олександрівка, вул. Соборна, 65, з 09 год. 00 хв. 24.12.2018.

Позивач додав до позову підписані обома сторонами Акти надання послуг за період грудень 2018 - січень 2020 , а саме:

від 31.12.2018 № 20 на суму 4 131,15 грн.,

від 31.01.2019 № 3 на суму 18 000,00 грн.,

від 28.02.2019 № 7 на суму 18 000,00 грн.,

від 30.04.2019 № 14 на суму 18.000,00 грн.,

від 31.05.2019 № 18 на суму 18 000,00 грн.,

від 30.06.2019 № 22 на суму 18 000,00 грн.,

від 31.07.2019 № 26 на суму 18 000,00 грн.,

від 31.08.2019 № 29 на суму 18 000,00 грн.,

від 30.09.2019 № 33 на суму 18 000.00 грн.,

від 31.10.2019 № 37 на суму 18 000,00 грн.,

від 30.11.2019 № 41 на суму 18 000,00 грн.,

від 31.12.2019 № 45 на суму 18 000,00 грн.,

від 31.01.2020 № 2 на суму 18 000,00 грн.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно із частиною 1 ст. 651, статтею 654 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до пунктів 8.4, 8.5, 8.6 Договору, якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством, зміни у цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору. Зміни у цей договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді. Якщо інше прямо не передбачено цим договором, або чинним законодавством, цей договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою.

Відповідно до Додаткової угоди 31.01.2020 № 1 до Договору сторони домовились вважати Договір розірваним з 31.01.2020. Отже, відносини сторін та надання позивачем охоронних послуг припинились з 31.01.2020 за взаємною згодою сторін.

При цьому, за текстом вказаної додаткової угоди №1 сторони погодились, що розмір існуючої заборгованості станом на дату розірвання договору 67868,85 грн. та за взаємною згодою встановили строк її оплати до 01.08.2020, у зв`язку з чим у період з 01.02.2020 по 01.08.2020 відсутні правові підстави вважати грошові зобов`язання відповідача за вказаним договором в узгодженому сторонами розмірі 67 868,85 грн. простроченими.

Як вбачається із поданих виписок АТ «Укрсиббанк» по рахунку позивача за період 01.12.2018 по 30.11.2019, з 01.12.2019 по 30.11.2020, після укладення Додаткової угоди №1 від 31.01.2020 відповідач сплатив грошові кошти за охоронні послуги: 20.02.2020 5 000,00 грн., 21.02.2020 3 000,00 грн., 16.03.2020 5 000,00 грн., 20.03.2020 10 000,00 грн., а всього 23 000,00 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Доказів перерахування коштів на користь позивача у розмірі, більшому, ніж визнає позивач, відповідач суду не представив, у тому числі на вимогу ухвали суду від 16.08.2021 про відкриття провадження у справі, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України, копію якої відповідач отримав 25.08.2021.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 44 868,85 грн. (67 868,85 грн. згідно додаткової угоди №1 мінус 23 000,00 грн. сума оплати) є документально підтвердженою та належить до задоволення.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача за прострочення грошового зобов`язання передбачену Договором пеню у сумі 11 643,92 грн., 5% річних (на підставі п. 5.8.1. Договору) у сумі 3 740,01 грн. та на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат у сумі 5 263,85 грн., нараховані за прострочення зобов`язань з оплати послуг за листопад, грудень 2019 та січень 2020 (за сукупний період з 05.11.2019 по 11.08.2021). Щодо заявлених вимог суд встановив таке.

Пунктом 5.8. Договору сторони погодили, що за прострочення терміну розрахунків з виконавцем, передбачених цим Договором, замовник за весь період прострочки платежів сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Вимогами пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання з оплати мало бути виконано. Згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Інший строк встановлено пунктом 5.8 Договору, відповідно до якого пеня нараховується за весь період прострочки.

З огляду на викладене, пеня за договором підлягає нарахуванню з наступного для після спливу строку оплати і за весь період прострочення до переддня фактичного виконання грошового зобов`язання, оскільки день оплати не включається до періоду нарахування пені.

Позивач невірно визначив період нарахування пені, не врахувавши зміну строку виконання грошових зобов`язань за умовами Додаткової угоди №1 вд 31.01.2020.

Строк оплати за послуги договором встановлений до 5 числа поточного місяця, відтак:

прострочення оплати за послуги, надані у листопаді 2019, настало 06.11.2019;

прострочення оплати за послуги, надані у грудні 2019, настало 06.12.2019;

прострочення оплати за послуги, надані у січні 2020, настало 09.01.2021, оскільки 05.01.2020 припадає на вихідний, відтак строк оплати за послуги, надані у січні 2020, настав у перший за ним робочий день (частина 5 ст. 254 ЦК України), а саме 08.01.2020, а прострочення настало 09.01.2020.

З огляду на вимоги частин 1 та 2 статті 2, частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

За таких обставин, вірно визначивши строк оплати та дату прострочення, здійснивши власний розрахунок пені по дату укладення додаткової угоди №1 від 31.01.2020, врахувавши, що станом на 31.01.2020 неоплаченою була вся сума зобов`язань за листопад 2019:

Підстава Сума боргу, грн. Період простроченняПеня, грн.
Акт надання послуг від 30.11.2019 № 4118 000,0006.11.2019 31.01.20201 231,40
Акт надання послуг від 31.12.2019 № 4518 000,0006.12.2019 31.01.2020772,77
Акт надання послуг від 31.01.2020 № 218 000,0009.01.2020 31.01.2020305,41
всього 2 309,58
суд встановив, що вірно розрахований розмір належної до стягнення з відповідача на користь позивача пені станом по дату укладення додаткової угоди №1 від 31.01.2020 становить 2 309,58 грн.

Укладенням додаткової угоди №1 від 31.01.2020 сторони за взаємною згодою узгодили розмір основного грошового зобов`язання (67 868,85 грн.) та змінили строк його оплати (до 01.08.2020), у зв`язку з чим у період з 01.02.2020 (тобто з наступного дня після укладення додаткової угоди згідно ст. 253 ЦК України) по 01.08.2020 відсутні підстави вважати грошові зобов`язання відповідача простроченими.

За цей період відповідачем сплачено 23 000,00 грн., відтак з 02.08.2020 настало прострочення грошового зобов`язання на суму 44 868,85 грн., а відтак і право позивача на нарахування пені, яка за умовами пункту 5.8 Договору розраховується за весь час прострочення.

Відтак, здійснивши розрахунок пені на розрахункову дату 11.08.2021 включно, суд встановив таке:

Сума боргу, грн.Період простроченняПеня, грн.
44 868,8502.08.2020 11.08.20216 036,19
Відтак, загальний розмір пені, що належить до стягнення з відповідача на користь позивача за заявлений період, становить 8 345,77 грн. (2309,58 грн. плюс 6036,19 грн.), у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача пені належить до задоволення частково.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Інший розмір процентів річних, а саме п`ять процентів, встановлений пунктом 5.8.1 договору.

Формулювання статті 625 Цивільного кодексу України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 5 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 Цивільного кодексу України і ст. 230 Господарського кодексу України, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України до 5% річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 5% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

За таких обставин, вірно визначивши строк оплати та дату прострочення, здійснивши власний розрахунок 5% річних та інфляційних втрат по дату укладення додаткової угоди №1 від 31.01.2020,

ПідставаСума боргу, грн.Період прострочення5 % річних, грн.Інфляційні втрати, грн.
Акт надання послуг від 30.11.2019 № 4118 000,00 06.11.2019 31.01.2020214,3117,93 (листопад 2019 - січень 2020)
Акт надання послуг від 31.12.2019 № 45 18 000,00 06.12.2019 31.01.2020140,34- 0,07 (грудень 2019 - січень 2020)
Акт надання послуг від 31.01.2020 № 218 000,00 09.01.2020 31.01.202056,5636,00 (січень 2020)
Всього 411,2153,86
суд встановив, що станом по дату укладення додаткової угоди №1 від 31.01.2020 з відповідача на користь позивача належить до стягнення 411,21 грн. 5% річних та 53,86 грн. інфляційних втрат.

Окрім того, здійснивши розрахунок 5% річних та інфляційних втрат за період з 02.08.2021 по розрахункову дату 11.08.2021 включно, суд встановив таке:

Сума боргу, грн.Період прострочення5% річних, грн.Інфляційні втрати, грн.
44 868,8502.08.2020 11.08.20212 302,354 541,96 (серпень 2020 по червень 2021)
Відтак, за заявлений період до стягнення належить 2 713,56 грн. 5% річних (411,21 грн. плюс 2302,35 грн.) та 4 595,82 грн. інфляційних втрат (53,89 грн. плюс 4541,96 грн.), у зв`язку з чим вказані вимоги слід задовольнити частково.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов приватного підприємства «ВЄХ-4000» частково, ухвалює рішення про стягнення з комунального підприємства «Комунальне унітарне підприємство Пристоличної сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» 44 868,85 грн. основного боргу, 8 345,77 грн. пені, 2 713,56 грн. 5% річних та 4 595,82 грн. інфляційних втрат.

Оскільки спір у справі виник у результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному встановленому законом розмірі повністю.

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного підприємства «ВЄХ-4000» задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Комунальне унітарне підприємство Пристоличної сільської ради «Олександрівкажитлобудсервіс» (08320, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Велика Олександрівка, вул. Гагаріна, буд. 11, ідентифікаційний код 34812778) на користь приватного підприємства «ВЄХ-4000» (02150, м. Київ, вул.. Тампере, буд. 12, ідентифікаційний код 41233628)

44 868,85 грн. (сорок чотири тисячі вісімсот шістдесят вісім гривень вісімдесят п`ять копійок) основного боргу,

8 345,77 грн. (вісім тисяч триста сорок п`ять гривень сімдесят сім копійок) пені,

2 713,56 грн. (дві тисячі сімсот тринадцять гривень п`ятдесят шість копійок) 5 % річних,

4 595,82 грн. (чотири тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять гривень вісімдесят дві копійки) інфляційних втрат,

2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх