ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

13.10.2021 Справа № 905/1965/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Зекунова Е.В., за участю секретаря судового засідання Бутенко П.Є., розглянув у відкритому засіданні справу за заявою Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" до боржника Акціонерного товариства "К.Енерго" про банкрутство,-

За участю представників сторін:

від кредиторів: не з`явилися;

від боржника: не з`явився;

ліквідатор: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 08.11.2019 прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства Науково-виробнича компанія Гірничі машини () до боржника Акціонерного товариства К.Енерго () про відкриття провадження у справі про банкрутство; проведення підготовчого засідання призначити на 18.11.19 року.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 18.11.2019 відкрито провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства К.Енерго; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Акціонерного товариства К.Енерго строком на сто сімдесят календарних днів до 06.05.2020 року; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Драліна Андрія Володимировича; встановлено дату попереднього засідання суду на 23.01.2020 року.

21.11.2019 за номером 64202 на офіційному веб-сайті Вищого Господарського суду України в мережі Інтернет оприлюднено оголошення (повідомлення) про відкриття провадження у справі про банкрутство Акціонерного товариства К.Енерго ().

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.08.2020 затверджено реєстр вимог кредиторів Акціонерного товариства К.Енерго (); призначено дату підсумкового засідання суду на 24.09.2020 року та призначено дату проведення зборів кредиторів та комітету кредиторів на 21.08.2020 року відповідно до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства.

Постановою Господарського суду Донецької області від 24.09.2020 визнано банкрутом боржника - Акціонерне товариство К.Енерго, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором боржника - Акціонерного товариства К.Енерго арбітражного керуючого Паркулаба Володимира Григоровича.

Після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом до суду звернулися: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «УКРГАЗБАНК», Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №1 філії «Центр охорони здоров`я» Акціонерне товариство «Українська залізниця», Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-ІНВЕСТ-2», Дочірнє підприємство «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Ухвалами Господарського суду Донецької області заяви кредиторів з грошовими вимогами до боржника призначені до розгляду на 13.10.2021 року.

Розглянувши у судовому засіданні 13.10.2021 заяви кредиторів, суд встановив наступне:

-24.09.2021 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Юкрейніан сіті сервіс» про визнання грошових вимог до боржника, в якій Товариство просить суд визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 1 238 360,99 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, заявник посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі №910/13847/18 за яким стягнуто з боржника грошові кошти в розмірі 1 220 060,09 грн та суму судового збору в розмірі 18 300,90 грн.

На виконання вказаного рішення був виданий наказ Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 року.

Станом на дату подання заяви вищезазначене рішення суду не виконане.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, виходячи з вищевикладеного, рішення, які набрали законної сили, мають преюдиціальне значення для справи №905/1965/19, а встановлені в них обставини повторного доведення не потребують.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд дійшов висновку, що кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Юкрейніан сіті сервіс» підлягають визнанню у розмірі 1 238 360,99 грн.

-21.07.2021 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Житлово-будівельний кооператив «АКАДЕМІЧНИЙ -14» про визнання грошових вимог до боржника, в якій останній просить суд визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 38861,38 грн, з яких:

28961,38 грн основний борг;

4540,00 грн судовий збір;

5360,00 грн послуги з підготовки до розгляду та безпосереднього розгляду даної заяви в суді.

Обґрунтовуючи вимоги, заявник посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2019 у справі №910/23692/16 за яким стягнуто з боржника витрати по оплаті вартості проведення експертиз в сумі 28961,38 грн.

Станом на дату подання заяви вищезазначене рішення суду не виконане.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд дійшов висновку, що кредиторські вимоги ЖБК «АКАДЕМІЧНИЙ -14» в силу ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України є обґрунтованими та правомірними, тому підлягають визнанню у розмірі 28961,38 грн.

Також підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів, витрати кредитора, понесені при сплаті судового збору за подання кредиторської заяви у розмірі 4540,00грн.

Щодо послуг з підготовки до розгляду та безпосереднього розгляду даної заяви в суді, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

У статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства наведено визначення кредитора, яким є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсних кредиторів, якими є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточних кредиторів - кредиторів за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Статтею 64 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Згідно із частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною третьою-п`ятою статті 126 зазначеного Кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

У наведених постановах зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Велика Палата Верховного Суду в п.21 додаткової постанови від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

В той же час, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» наголошено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження відшкодування витрат на професійну правничу допомогу ЖБК «АКАДЕМІЧНИЙ -14» надано, зокрема, договір про надання правничих послуг №3 від 27.08.2018 укладений між ЖБК «АКАДЕМІЧНИЙ-14» та ТОВ «Київський центр права», акт прийому передачі виконаних робіт (надання послуг) від 09.08.2021, платіжне доручення №107 від 09.08.2021.

З акту прийому передачі виконаних робіт (надання послуг) від 09.08.2021 вбачається, що ТОВ «Київський центр права» надано наступні послуги:

- складання заяви про визнання грошових вимог кредитора до боржника, вартість якої становить 1 787,04 грн;

- складання клопотання про розгляд заяви у відсутність заявника, вартість якої становить 817,28 грн;

- формування матеріалів справи та подача заяви до суду, вартість якої становить 595,68 грн;

- участь у судовому засіданні, вартість якої становить 2 160,00 грн.

Загальна сума витрат на послуги з підготовки до розгляду та розгляду справи в суді склала 5 360 грн.

Як уже зазначалось судом вище, Велика Палата Верховного Суду в п.21 додаткової постанови від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення) їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дослідивши наданий представником ЖБК «АКАДЕМІЧНИЙ-14» акт прийому передачі виконаних робіт (надання послуг) від 09.08.2021, суд дійшов висновку, що заявником підтверджено надання послуг на погоджених у договорі №3 від 27.08.2018 умовах; проте, в окремих випадках, вчинення таких робіт ТОВ «Київський центр права» не відповідає критерію розумної необхідності у межах розглянутої судом заяви.

Так, з згідно вищезазначеного акту, ТОВ «Київський центр права» склало заяву про визнання грошових вимог кредитора до боржника, вартість якої становить 1 787,04 грн та сформувало матеріали справи з подачею заяви до суду, вартість якої становить 595,68 грн.

Суд не вважає обґрунтованим, розумним та необхідним виокремлювати такі послуги як - складання заяви про визнання грошових вимог кредитора до боржника, - формування матеріалів справи, - подача заяви до суду, оскільки вказані складові фактично охоплюються однією послугою.

Крім того, з акту прийому передачі виконаних робіт (надання послуг) вбачається, що Товариство оцінило послугу - участь у судовому засіданні сумою у розмірі 2160,00 грн.

Проте, у жодному з судових засідань по розгляду заяви кредитора, представник ЖБК «АКАДЕМІЧНИЙ-14» участі не приймав.

Таким чином, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає обгунтованими витрати на правову допомогу у сумі 2604,32 грн.

-07.09.2021 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» про визнання грошових вимог до боржника, в якій останній просить суд визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 285 285,76 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, заявник посилається на рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі №910/11777/18 за яким стягнуто з боржника основний борг - 209 340,50 грн, пеню - 46 633,63 грн, 3% річних - 7169,73 грн, інфляційні втрати - 17 925,86 грн та судовий збір - 4216,04 грн.

На виконання вказаного рішення був виданий наказ Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 року.

Станом на дату подання заяви вищезазначене рішення суду не виконане.

Таким чином, обставини встановлені у судовому рішенні у справі №910/11777/18, мають преюдиціальне значення для справи №905/1965/19.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд дійшов висновку, що кредиторські вимоги КП «Київжитлоспецексплуатація» в силу ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України є обґрунтованими та правомірними, тому підлягають визнанню у розмірі 285 285,76 грн.

-06.09.2021 до Господарського суду Донецької області надійшла заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі виробничого підрозділу Український центр по обслуговуванню пасажирів на залізничному транспорті філії «Пасажирська компанія» про визнання грошових вимог до боржника, в якій останній просить суд визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 25 576, 12 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, заявник посилається на рішення Господарського суду Донецької області від 03.03.2021 у справі № 905/1965/19 (910/17183/19) за яким стягнуто з боржника грошові кошти в розмірі 25756,12 грн.

На виконання вказаного рішення був виданий наказ Господарського суду міста Києва від 14.08.2020 року.

Станом на дату подання заяви вищезазначене рішення суду не виконане.

Таким чином, обставини встановлені у справі №905/1965/19 (910/17183/19), мають преюдиціальне значення для справи №905/1965/19 та повторного доведення не потребують.

Враховуючи вищевикладене, Господарський суд дійшов висновку, що кредиторські вимоги АК «Українська залізниця» в силу ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України є обґрунтованими та правомірними, тому підлягають визнанню у розмірі 25 576, 12 грн.

Керуючись ст.2, 9, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд -

УХВАЛИВ:

Визнати вимоги наступних кредиторів, що підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів Акціонерного товариства К.Енерго (), без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів:

- Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Юкрейніан сіті сервіс на суму 1 238 360,99 грн - четверта черга.

- Комунального підприємства Київжитлоспецексплуатація на суму 285 285,76 грн - четверта черга.

- Акціонерного товариства Українська залізниця в особі виробничого підрозділу Український центр по обслуговуванню пасажирів на залізничному транспорті філії Пасажирська компанія на суму 25 576, 12 грн - четверта черга.

- Житлово-будівельний кооператив АКАДЕМІЧНИЙ -14 на суму 7144,42 грн перша черга, 28961,38 грн четверта черга.

Ухвалу прийнято у нарадчій кімнаті, її вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 13 жовтня 2021 року.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.10.2021 року.

Ухвала набирає чинності у строк та порядку, визначеному ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвала може бути оскаржена протягом строку, встановленого ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Е.В. Зекунов