ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 Справа № 917/2206/19(917/1042/21)

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 917/2206/19(917/1042/21)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі", вул. Леваневського 91, м.Біла Церква, Київська область, 09100;

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз" вул.Київська, 62, м.Кременчук, Полтавська область, 39631;

про стягнення 646 232,00грн.

В судовому засіданні 12.10.2021р., відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України, судом ухвалено вступну та резолютивну частини рішення, повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня ухвалення вступної і резолютивної частин рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Преміорі" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою (вх. № 1135/21 від 29.06.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз" про стягнення 646 232,00грн. заборгованості за Договором №351 купівлі-продажу від 31.03.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за Договором №351 купівлі-продажу від 31.03.2016, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність у останнього заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021р. даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О. (а.с.50).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 12.07.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі №917/1042/21. Справу №917/1042/21 постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження в межах справи №917/2206/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз". Підготовче засідання з розгляду справи призначено на 07.09.2021, сторонам встановлені строки подання заяв по суті справи. Зокрема, було встановлено відповідачу строк у 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов.

Ухвалу суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 12.07.2021 отримано відповідачем 16.07.2021, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, тому останнім днем строку для подання відзиву є 02.08.2021 (31.07.2021 - вихідний).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав

07.09.2021 на адресу суду від позивача надійшло повідомлення (вх.№9982 від 07.09.2021) яким останній підтверджує суду про відсутність будь-яких судових рішень та судових проваджень в інших судах, щодо Договору №351 від 31.03.2016 відповідно до якого у сторін виникли спірні правовідносини та спірні правовідносини у зв`язку з невиконанням умов вищевказаного договору відповідачем.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.09.2021 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.10.2021.

В судове засідання 12.10.2021р. представники позивача та відповідача не з"явились ( явка обов"язковою судом не визнавалась), про дату, час та місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи ( а.с.60, 62).

Відповідно до ч.9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

31.03.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Преміорі" (Продавець; Позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз" (Покупець; Відповідач по справі) був укладений договір купівлі-продажу № 35 1 (на далі - Договір; а.с.5-8).

За умовами Договору в порядку та на умовах зазначених у цьому Договорі, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця шини для вантажних автомобілів в комплекті (покришка та камера з вентилем) та обідні стрічки (надалі - "товар"), згідно доповнень до договору (Специфікації), а Покупець прийняти й оплатити товар (п.1.1. Договору).

Додатковими угодами №1 від 30.12.2016, №4 від 01.12.2017, №7 від 30.11.2018 (а.с.12-14) сторонами було продовжено строк дії договору до 31.12.2019.

Згідно з п. 1.2 Договору Поставка товару здійснюється окремими партіями. Кількість, строк поставки номенклатура, ціна продажу товару, загальна вартість партії товару визначається в специфікаціях, що є невід`ємними частинами Договору.

Поставка товару здійснюється автотранспортом Покупця на мовах: FСА - м. Біла Церква, відповідно до міжнародних правил Інкотермс - 2010. Замовлення на поставку кожної продукції, узгоджується обома сторонами за асортиментом, кількістю та строками поставки (п. 3.1. Договору).

Оплата проводиться на умовах 100% попередньої оплати партії товару в національній валюті України по банківським реквізитам продавця вказаним в рахунку Продавця, протягом 5-ти банківських днів з дати надання рахунку (п. 5.1. Договору).

Специфікацією №28 від 01.07.2019 (Доповнення №28 до Договору) сторонами було погоджено поставку товару на липень-серпень 2019, його кількість та ціну (а.с.15).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була здійснена поставка Продукції відповідачу на загальну суму 716 232,00 грн. Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи накладної №7840 від 30.10.2019 на відвантаження готової продукції та товарно-транспортною накладною (а.с. 10-11).

Однак, відповідач всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням, за поставлений товар розрахувався частково. Позивачем в тексті позовної заяви допущено описку, а саме: вказуючи про часткову оплату за поставлений товар позивач вказує суму 7 000,00грн. Однак, при дослідженні матеріалів справи, судом встановлено, що згідно платіжного доручення №1309 від 08.01.2020 (а.с.16) відповідачем було здійснено оплату товару позивачу в сумі 70 000,00грн.

Оскільки сума заборгованості за поставлений товар відповідачем в повному обсязі сплачена не була, позивач звернувся до суду з даним позовом. Зокрема, позивач просить суд стягнути з відповідача 646 323,00грн заборгованості за поставлений товар за Договором №351 купівлі-продажу від 31.03.2016.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України за отриманий товар не розрахувався. Доказів в спростування вищевикладеного чи доказів сплати боргу відповідач суду не надав.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.11 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 646 323,00грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №351 від 31.03.2016 підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Згідно ч.4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в повному обсязі покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "АвтоКраз" (вул. Київська, 62, м. Кременчук, Полтавська область, 39631; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміорі" (вул. Леваневського 91, м.Біла Церква, Київська область, 09100; ) 646 232,00грн заборгованості за Договором №351 від 31.03.2016 року та 9 694,00грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення підписано 20.10.2021

Суддя Ореховська О.О.