ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
18.10.2021р. Справа № 905/943/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,
секретар судового засідання Золіна П.І.,
розглянувши справу за позовом Фізичної особи-підприємця Комишанської Олесі Володимирівни, м.Бахмут, Донецька область,
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю БАХМУТБУДІНВЕСТ, м.Бахмут, Донецька область,
за участю представників сторін:
від позивача - не з`явився,
від відповідача - не з`явився,
Ухвалою суду від 04.10.2021 поновлено ТОВ БАХМУТБУДІНВЕСТ строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат; заяву про розподіл судових витрат призначено в судовому засіданні на 18.10.2021 року.
У судове засідання 19.10.2021 представники сторін не з`явилися.
Дослідивши заяву відповідача про стягнення з позивача судових витрат, інші документи, суд встановив наступне.
22.06.2021 між Адвокатом Деменковою Є.С. та Товариством з обмеженою відповідальністю БАХМУТБУДІНВЕСТ укладено договір №93 від 22.06.2021 про надання правничої допомоги, предметом якого є забезпечення прав, свобод і законних інтересів клієнта при розгляді справи №905/943/21; надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі; складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, інше.
Згідно п.2.2 Договору Клієнт відшкодовує адвокату фактичні витрати, необхідні для виконання Договору; своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість отриманих послуг за Договором.
Договір №93 від 22.06.2021 про надання правової допомоги підписаний уповноваженими особами без зауважень та скріплений печатками.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За ч.ч. 1, 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч.5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Аналізуючи положення ч.5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України, стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу у разі залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.
Аналіз статей 129-130 Господарського процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду, суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана норма є спеціальною.
У постанові від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17 Верховний Суд дійшов висновку, що сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави для висновку, що у разі залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини 5 статті 130 зазначеного Кодексу, оскільки вказана норма є спеціальною. У разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Отже, відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і залишенням його у подальшому без розгляду.
У постанові від 09.07.2019 у справі № 922/592/17 Верховний Суд зазначив, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідачу слід було довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо (пункт 4.2.3 постанови).
Пункт 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України передбачає обов`язок, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Отже, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України позивач скористався своїм правом на звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду.
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
В резолютивній частині рішення №9-зп від 25.12.1997 Конституційний Суд України зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
Частинами 1-2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали.
Таким чином, суд не вбачає, що дії позивача щодо подання позову до суду, та щодо подання заяви про залишення цього позову без розгляду, є необґрунтованими.
Також, судом не виявлено зловживання процесуальними правами позивачем, а тому підстави для задоволення клопотання відповідача із застосуванням ч.5 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України відсутні.
На підставі зазначеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача №651/09 від 15.09.2021 про стягнення судових витрат.
Керуючись ст.ст. 4, 14, 129-130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
У задоволенні заяви ТОВ БАХМУТБУДІНВЕСТ про стягнення з Комишанської О.В. судових витрат відмовити.
В судовому засіданні складено та підписано вступну та резолютивну частини додаткового рішення.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 23.10.2021.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.
Суддя К.С. Харакоз