ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2021 року, м. Херсон, справа № 923/792/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В., розглянувши у відкритому засіданні справу

за позовом: Керівника Генічеської окружної прокуратури Херсонської області, м.Генічеськ Херсонської області, в інтересах держави в особі

позивача: Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Херсон.

до відповідача-1: Іванівського професійного аграрного ліцею, смт Іванівка Херсонської області,

відповідача-2: Фермерського господарства "Руга-1", с. Шотівка Генічеського району Херсонської області,

про визнання недійсним договору про співпрацю з організації виробничої практики, обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції № 143 від 05.10.2020 та повернення земельної ділянки

за участю секретаря судового засідання Рудченко І.О.,

прокурора Коваленко Т.О., служб. посвідчення № 057481 від 15.10.2020;

представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача-1: не прибув;

від відповідача-2: не прибув.

у с т а н о в и в:

1. Позиції учасників судового процесу

Обґрунтування позову прокурора

Правовими підставами позову вказано ст.ст.1, 2, 17, 20, 29 Закону України "Про професійну (професійно-технічну освіту)", ст.ст.4, 6, 13, 15, 16 Закону України "Про оренду землі", ст.ст.92, 95 Земельного та ст.ст.203, 215, 1130-1132 Цивільного кодексів України, а в якості обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги зазначено, що при вчиненні оспорюваного прокурором договору від 05.10.2020 № 143 про співпрацю з організації виробничої практики, обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції відповідачами не було додержано вимог ст.203 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим цей договір підлягає визнанню недійсним в судовому порядку, як такий, що порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів, через незаконну передачу у користування земельної ділянки за договором про співпрацю, що фактично приховує договір оренди землі. В судовому засіданні 22.09.2021 прокурор підтримав позов в повному обсязі.

Позиція позивача

Згідно з письмовими поясненнями щодо позову прокурора (вх.№5621/21 від 12.07.2021) позивач позов підтримав в повному обсязі, з вказаних у позовній заяві підстав (а.с.84-85). Будь-яких доказів по суті спору позивач не подав.

Позиція відповідачів

Відповідачі свого відношення до позову прокурора не проявили та згідно з поданими до суду заявами від 30.06.2021 (а.с.79, 80) просили розглянути справу без їхньої участі.

Процесуальні дії та рішення суду

Ухвалою суду від 14.06.2021 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 14.07.2021 та встановлено відповідачам строк 06.07.2021 для подання відзивів на позов.

Ухвалою суду від 14.07.2021 підготовче провадження у справі закрито, а розгляд справи по суті призначено на 22.09.2021 об 11-45год. Протокольною ухвалою суду від 22.09.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, з метою забезпечення участі в судовому засіданні по розгляду справи по суті представника позивача. В судовому засіданні 22.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Обставини, які встановлено судом

Відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії Б № 036560 від 1988 року та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії ІІ-ХС № 001955 від 12.12.1995, а також згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-019 від 28.12.2019 Іванівському професійному аграрному ліцею на праві постійного користування належать земельні ділянки площею 331,6871га з кадастровим номером :02:001:0425 та площею 20,1367га з кадастровим номером :02:001:0426 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок загальна вартість вказаних земельних ділянок загальною площею 90,0га, складає 2 656 994,10 грн.

Згідно з п.1.1 Статуту Іванівського професійного аграрного ліцею, затвердженого наказом заступника Міністра освіти і науки України від 14.08.2013 № 1158, даний ліцей є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня, що забезпечує реалізацію права громадян на здобуття професійно-технічної та повної загальної освіти.

Згідно з п.7.8. цього ж статуту для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів Іванівський професійний аграрний ліцей має відповідну навчально-матеріальну базу та земельну ділянку загальною площею 469га (в тому числі, 463га сільськогосподарською призначення, з них орної землі 457га).

Іванівський професійний аграрний ліцей (надалі - відповідач-1) та Фермерське господарство "РУГА-1" (надалі - відповідач-2) уклали 05.10.2020 між собою договір про співпрацю з організації виробничої практики, обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції № 143, на умовах якого зазначені ліцей та фермерське господарство зобов`язалися співпрацювати у використанні земельної ділянки площею 90,0га, яка складається із земельних ділянок площею 20,1367га з кадастровим номером :02:001:0426 та площею 69,8633га, яка є частиною земельної ділянки площею 331,6871га з кадастровим номером :02:001:0425, під вирощування сільськогосподарської продукції з метою забезпечення можливості проведення виробничої практики учнями відповідача-1.

Основними умовами договору, що впливають на взаємовідносини сторін в межах даного судового спору, є наступні:

- предметом договору є створення робочих місць для проведення виробничої практики, вирощування сільськогосподарської продукції з застосуванням інтенсивних технологій, високопродуктивної техніки, ознайомлення учнів відповідача-1 з інтенсивними технологіями вирощування та збирання сільськогосподарських культур, залучення учнів відповідача-1 до роботи на новій техніці сільськогосподарського призначення, реалізація продукції, раціональне та ефективне використання земель, стажування майстрів виробничого навчання, викладачів спецдисципліни (за пунктами 1.1. та 1.2. договору);

- з метою забезпечення вказаної співпраці відповідач-1 зобов`язується: розробити графік проведення виробничої практики, провести обробку сільськогосподарських земель, виділених для спільної діяльності технікою, забезпечити наявність площ для вирощування сільськогосподарських культур по даному договору в кількості 90,0га, забезпечувати, в разі необхідності, зберігання дизпалива, насіння сільськогосподарської продукції на складах відповідача-1 (п.2.1.);

- з метою забезпечення вказаної співпраці відповідач-2 зобов`язується: надавати учням відповідача-1 не менше 10-ти робочих місць для проведення виробничої практики, залучати учнів відповідача-1 до роботи на новій техніці відповідно до навчальних планів га програм, придбати необхідний посівний матеріал, придбати необхідну кількість дизпалива для посіву та збирання визначеної договором кількості гектар землі, провести посів, обробіток збирання сільськогосподарських культур, реалізувати вирощену продукцію провести обробку сільськогосподарських земель, виділених для спільно діяльності технікою, виконати роботу по доведенню вирощено сільськогосподарської продукції до норм стандартизації, в разі необхідності забезпечити охорону і зберігання сільськогосподарської продукції на складах (п.2.2.);

- вирощена сільськогосподарська продукція на земельній ділянці є спільною власністю відповідачів згідно із вкладенням кожного з них у співпрацю, а прибуток, що отриманий від співпраці, розподіляється відповідно до матеріальних витрат сторін, з виплатою податків згідно з законодавством України, а кошти, що залишились після сплати податків, розподіляються пропорційно витратам відповідачів при здійсненні співпраці, оплата проводиться в серпні кожного року (п.3.1.-п.3.3. розділу 3 "Розподіл результатів спільної діяльності");

- термін дії договору - з моменту підписання договору та до 31.08.2021 (п.7.1).

Правові норми, що підлягають застосуванню

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про професійну (професійно-технічну освіту)" заклад професійної (професійно технічної) освіти - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійній (професійно-технічній) освіті, оволодінні робітничими професіями спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Відповідно до ч.1 ст.29 Закону України "Про професійну (професійно-технічну освіту)" підприємства, установи організації незалежно від форм власності надають здобувачам освіти закладі) професійної (професійно-технічної) освіти робочі місця або навчально-виробничі ділянки для проходження виробничого навчання чи виробничої практики відповідно до укладених із закладами професійної (професійно-технічної) освіти договорів про навчально-виробничу практику. Типовий договір про навчально-виробничу практику та порядок надання робочих місць визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 992 від 07.06.1999 "Про затвердження Порядку надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики" затверджено Порядок надання робочих місць для проходження учнями, слухачами професійно-технічних навчальних закладів виробничого навчання та виробничої практики (далі - Порядок) встановлено, що цей Порядок є обов`язковим для всіх професійно-технічних навчальних закладів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування.

Згідно з абз.5 п.2 Порядку встановлено, що виробниче навчання та виробнича практика учнів, слухачів можуть проводитися, як виняток, з дозволу Міністерства освіти і науки Автономної Республіки Крим, управлінь освіти і науки обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій у навчально-виробничих майстернях, на дільницях, полігонах, будівельних об`єктах, полях, фермах, навчальних господарствах, ділянках та інших підрозділах професійно-технічних навчальних закладів (в тому числі у формі стажування на виробництві, у сфер послуг) за умови забезпечення ними виконання у повному обсязі робочих навчальних планів і програм. Згідно з абз.3 п.3 Порядку виробнича практика проводиться з метою вдосконалення набутих знань, практичних навичок для досягнення встановленого рівня кваліфікації з відповідних професій, спеціальностей та спеціалізацій, а також забезпечення соціальної, психологічної і професійної адаптації в трудових колективах.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінськогосподарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Згідно з ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір (двосторонній правочин).

Відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно ж до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами (стороною) вимог зокрема, ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили (за ч.1 цієї статті) та якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами, для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Відповідно до ст.1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до ст.1131 Цивільного кодексу України. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ст.1132 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Згідно з ч.1 ст.92 Земельного Кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

За ст.6 Закону України "Про оренду землі орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з ч.4 ст.4 Закону України "Про оренду землі" орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.2 та ч.3 статті 134 цього Кодексу.

Оцінка судом встановлених обставин, з урахуванням положень правових норм, що підлягають застосуванню при вирішенні спору

Наявність укладеного між відповідачами у даній справі договору від 05.10.2020 №143 про співпрацю з організації виробничої практики, обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції свідчить на користь виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, в силу яких, як-то встановлено приписами ст.ст.173-175 Господарського кодексу України, одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Аналіз умов вказаного договору (пункти 1.1., 2.1.-2.2., 3.1.-3.3. даного договору) свідчить про те, що сторони взяли взаємні зобов`язання спільно діяти з метою одержання прибутку, вказане свідчить про намагання укласти договір про спільну діяльність у формі простого товариства. Поряд з цим, за вказаним договором його сторонами (відповідачами у даній справі) не визначено грошову оцінку вкладів учасників за домовленістю сторін; не передбачено бухгалтерського обліку та обов`язку солідарного відшкодуванню збитків за результатами спільних дій, а також права учасників на інформацію, що суперечить положенням Цивільного кодексу України, за якими істотними умови для договорів про спільну діяльність є, зокрема, визначення грошової оцінки вкладів учасників за домовленістю сторін (ст.1133 Цивільного кодексу України), порядок ведення бухгалтерського обліку спільної діяльності (покладення щодо обов`язку по веденню такого бухгалтерського обліку на одну з сторін спільної діяльності) (ст.1134 Цивільного кодексу України), не визначено, що сторони договору відповідають солідарно за всіма спільними зобов`язаннями незалежно від підстав їх виникнення порядок відшкодування збитків та шкоди (ч.2 ст.1138 Цивільного кодексу України). Тобто, даний укладений між відповідачами договір від 05.10.2020 №143 не є договором про спільну діяльність, оскільки положення даного договору не відповідають вимогам щодо істотних умов договору про спільну діяльність у відповідності до ст.ст.1133, 1134, 1138 Цивільного кодексу України. Також, первинними документами щодо виконання даного договору не підтверджується наявність у відповідачів спільної мети сторін на спільний обробіток земельної ділянки, об`єднання зусиль та майна сторін для досягнення певних господарських цілей, наведених в предметі договору, кінцевої мети та діяльності сторін в досягненні результату співпраці. Так, за інформацією відповідача-1, за листами №34 від 15.04.2021 та № 5 від 15.06.2020, графік проходження виробничої практики у відповідності (на виконання) умов вказаного договору № 143 від 05.10.2020 не був складений, робочі місця для учнів відповідача-1 не надавалися, відповідач-2 учнів відповідача-1 до роботи на новій техніці не залучав, стажування майстрів виробничого навчання і викладачів дисциплін не здійснювалося, грошова оцінка вкладів сторін за вказаним договором не здійснювалася, навчальне господарство в ліцеї не створювалося, а Міністерством освіти і науки України дозвіл на проведення виробничої практики на виробничих площах відповідача-1 у 2020-2021рр не надавався.

Таким чином, положення пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 вказаного договору щодо створення робочих місць для проведення виробничої практики учнів відповідача-1, залучення учнів відповідача-1 до робота на новій техніці с/г призначення, надання відповідачем-2 учням відповідача-1 не менше 10-ти робочих місці для проведення виробничої практики, стажування майстрів виробничого навчання та викладачів спецдисциплін відповідача-1 не спрямовані на настання правових наслідків, оскільки навчальний заклад не отримав необхідний дозвіл від Міністерства освіти і науки України для організації виробничої практики на полях відповідача-1. Отже, спірний договір не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним через невиконання сторонами його умов, а укладення вказаного договору за відсутності відповідного дозволу всвою чергу суперечить положенням ст.29 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту" та абз.5 п.2 Порядку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №992 віл 07.06.1999.

Відповідач-2 фактично в період дії договору самостійно користувався та експлуатував земельну ділянку площею 90,0га, що перебуває у постійному користуванні відповідача-1, за рахунок власної техніки, інвентарю, робочої сили, сплачуючи за її експлуатацію та користування відповідачеві-1. Тобто, вказана земельна ділянка використовується відповідачем-2 для комерційної діяльності на умовах строковості та платності, що є елементом правовідносин оренди землі.

Договір про співпрацю з організації виробничої практики, обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції № 143 від 05.10.2020 за своєю суттю є договором оренди землі, з огляду на наступне.

1. Основною ознакою даного договору є надання за плату земельної ділянки у володіння і користування на певний строк, що відповідає положенням ст.ст.1, 13 та 15 Закону України "Про оренду землі".

2. Відповідно до п.2.1. вказаного договору № 143 від 05.10.2020 визначена площа земельної ділянки, яку сторони зобов`язуються обробляти складає 90,0га та перебуває у постійному користуванні відповідача-1, згідно Державного акту на право постійного користування Б № 036560 від 1988 року та державного акту ІІ-ХС № 001955 від 12.12.1995. Таким чином, між сторонами даного договору фактично узгоджено таку істотну умову договору про оренду землі, як об`єкт оренди, у розумінні ст.15 Закону України "Про оренду землі".

3. З аналізу прав і обов`язків, визначених п.2.1 та п.2.2, за якими визначено зобов`язання сторін в межах (при здійсненні) спільної діяльності слідує, що саме відповідач-2 виконує усі необхідні дії для досягнення поставленої за договором цілі, а отже здійснює використання земельної ділянки.

4. На підтвердження того, що між сторонами виникли саме орендні відносини свідчать п.2.2 та п.3,2 договору, за якими відповідач-2 після реалізації вирощеної продукції весь прибуток, отриманий від співпраці розподіляє пропорційно витратам сторін, оплату проводить у серпні кожного року. Таким чином, вказаними пунктами встановлено зобов`язання відповідача-2 здійснити оплату за договором на користь відповідача-1 та строк виконання такого зобов`язання.

Відповідно до п.14.1.136 ст.1 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

З аналізу вказаних положень чинного законодавства вбачається, що передбачена за п.3.2. договору № 143 від 05.10.2020 між відповідачами щорічна плата є за своєю природою орендною платою, оскільки визначена, як платіж, що отримує відповідач-1 від відповідача-2 фактично за користування земельною ділянкою. Таким чином, вказаними умовами оскаржуваного правочину сторонами фактично узгоджено таку істотну умову договору про оренду землі, як орендна плата, у розумінні ст.15 Закону України "Про оренду землі", оскільки отримання прибутку відповідачем-1 буде здійснюватися за рахунок відповідача-2.

За таких умов оспорюваний договір є прихованим договором оренди землі зміст якого суперечить вимогам передбаченим Цивільним та Земельним кодексами України, Закону України "Про оренду землі", не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнаним: недійсним і зобов`язання за ним мають припинитись на майбутнє.

Відповідно до пункту 5.6 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 51 народного депутата Україні щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) від 22.09.2005 по справі №1-17/2005 встановлено, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені.

Взявши на себе вказані вище права та обов`язки за спірним договором, відповідач-1 здійснив розпорядження вказаною земельною ділянкою, визначивши фактичну долю речі (майна) - земельної ділянки, площею 90,0га, не маючи права на вчинення такого правочину.

Поряд з цим, чинним Земельним кодексом України передбачено, лише 6-ть правових підстав використання земельної ділянки; 1) власником; 2) на правах оренди; 3) на правах постійного користування; 4) на правах земельного сервітуту; 5) на праві емфітевзису (користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб) та 6) на правах суперфіцію (право користування чужою земельною ділянкою для забудови). Тобто, земельне законодавство не передбачає такої підстави, як договір про обробіток земельної ділянки, за яким надається право доступу сільгоспвиробнику до земельної ділянки.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі" та іншими нормативно-правовими актами. Таким чином, земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у платне користування. За спірним договором відбулось розпорядження земельною ділянкою неповноважним суб`єктом, спірний договір не відповідає вимогам ст.ст.92, 93, 96 Земельного кодексу України, ст.ст.1130-1138 Цивільного кодексу України, ст.29 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", що свідчить про його недійсність на підставі ч.ч.1, 2 та 5 ст.203, ст.215 Цивільного кодексу України.

Станом на час прийняття судом рішення за результатами розгляду даної справи відповідачами не надано до справи доказів повернення відповідачем-2 відповідачеві-1 спірної земельної ділянки державної форми власності загальною площею 90,0га.

Власником та розпорядником спірної земельної ділянки, що передана в постійне користування відповідачеві-1, є держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (позивач у даній справі). Відповідно до позовної заяви прокурор обґрунтовує своє звернення до суду твердженням про порушення інтересів держави у сфері контролю за використанням та охороною земель та ефективного використання земельних ресурсів, через незаконну передачу у користування спірної земельної ділянки за договором про співпрацю, що фактично приховує договір оренди землі, та бездіяльність позивача, як повноважного у спірних правовідносинах державного органу, в частині вжиття заходів захисту інтересів держави, шляхом звернення до суду з позовами про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору від 05.10.2020№ 143 про співпрацю з організації виробничої практики, обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції та звільнення (повернення) відповідачем-2 спірної земельної ділянки. Таке обґрунтування здійснення прокурором представництва в суді та, відповідно, захисту законних інтересів держави у справі, відповідає ст.53 Господарського процесуального кодексу України, а також ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Висновки суду

За встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у справі є витрати прокуратури на сплату судового збору за платіжним дорученням від 12.05.2021 № 805 у сумі 4540грн, які відповідно до положень п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, а саме "у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог" підлягають стягненню з відповідачів, по 2270грн з кожного, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.238, 240 Господарського процесуального кодексу України суд,

в и р і ш и в:

1. Визнати недійсним укладений 05.10.2020 між Іванівським професійним аграрним ліцеєм (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02548274) та Фермерським господарством "Руга-1" (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14141715) договір № 143 про співпрацю з організації виробничої практики, обробітку землі та вирощування сільськогосподарської продукції.

2. Зобов`язати Фермерське господарство "Руга-1" (місцезнаходження: 75421, Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Шотівка, вул. Мічуріна,10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14141715) звільнити та передати Іванівському професійному аграрному ліцею (місцезнаходження: 75401, Херсонська обл., смт. Іванівка, вул. Соборна, 4-б; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02548274) відповідачу-1 земельну ділянку державної форми власності площею 90,0га вартістю 2656994,10грн, яка складається з земельних ділянок площею 20,1367га з кадастровим номером :02:001:0426 та площею 69,8633га, яка є частиною земельної ділянки площею 331,6871га з кадастровим номером :02:001:0425.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Руга-1" (місцезнаходження: 75421, Херсонська обл., Генічеський р-н, с. Шотівка, вул. Мічуріна,10; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14141715) на користь Херсонської обласної прокуратури (місцезнаходження:73000, м.Херсон, вул.Михайлівська,33; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04851120) 2270грн. компенсації по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Іванівського професійного аграрного ліцею (місцезнаходження: 75401, Херсонська обл., смт. Іванівка, вул. Соборна, 4-б; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 02548274) на користь Херсонської обласної прокуратури (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул.Михайлівська,33; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 04851120) 2270грн. компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.10.2021

Суддя К.В. Соловйов