РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2021Справа № 910/839/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мані Флоу, м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина Трейд", м. Київ

2. Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод", Донецька область, м. Покровськ

про розірвання договору, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Шалашова В.І. (адвокат за довіреністю №14/01/2020 від 11.01.2021);

від відповідача-1: не з`явились;

від відповідача-2: Михайлов В.П. (адвокат за довіреністю №20/21 від 30.12.2020).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

20.01.2021 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Мані Флоу" (позивач) із позовною заявою про розірвання Договору про переведення боргу №17112014 від 07.11.2014 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "БГ Банк" (правонаступником якого є позивач), Товариством з обмеженою відповідальністю "Калина Трейд" (відповідач-1) та Приватним акціонерним товариством "Донецьсталь" - Металургійний завод" (відповідач-2).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-1 зобов`язання по Кредитному договору №8/L-0213/978 від 20.02.2013 року не виконуються, що є істотним порушенням умов Договору про переведення боргу №17112014 від 07.11.2014 року, та є підставою для розірвання вказаного договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23.03.2021.

23.03.2021 року відповідачем-2 подано до суду заяву про застосування до вимог позивача строк позовної давності, у зв`язку з тим, що за договором від 17.11.2014 року сплив строк виконання.

В підготовчому засіданні 23.03.2021 судом було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено засідання до 18.05.2021.

05.05.2021 року відповідачем-2 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що умовами спірного договору передбачено виконання єдиного зобов`язання - передати новому боржнику протягом двох днів документи, що підтверджують дійсність вимог кредитора за основним договором, і вказане зобов`язання виконане, що підтверджено рішеннями №№ 904/5035/15 та 910/20585/14, тому строк дії договору є завершеним і передбачений час на розірвання договору вичерпано. Також відповідачем-2 зазначено, що вимогу про розірвання договору позивач мотивує порушенням умов іншого договору, а саме кредитного. Окрім того, позивач не може порушувати питання про розірвання договору, який не встановлює його прав і обов`язків. У відзиві також зазначено, що в момент надання згоди на зміну боржника, кредитор повинен врахувати всі ризики. Більше того, відповідачем-2 у відзиві заявлено про застосування до вимог позивача спливу строку позовної давності, у зв`язку з тим, що загальна позовна давність тривалістю в три роки від дати укладення договору вже закінчилась.

11.05.2021 року позивачем подано до суду відповідь на відзив відповідача-2, в якій вказано, що оскільки зобов`язання із повернення коштів не виконане, спірний договір не припинив свою дію. Щодо строку позовної давності, то позивач вважає, що його відлік починається з дня направлення ним вимоги відповідачу-1 про розірвання договору.

В підготовчому засіданні 18.05.2021 судом було оголошено перерву до 20.07.2021.

24.06.2021 року відповідачем-2 подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що спірний договір є виконаним, внаслідок чого є припиненим. Також відповідачем-2 зазначено, що права позивача, як сторони кредитного договору, були порушені ще в 2015 році і вимога про розірвання договору не спростовує факту порушення прав кредитора до моменту такого надіслання.

Ухвалою від 20.07.2021 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 05.10.2021 року.

В засіданні 05.10.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі протоколу кредитного комітету №46/2 від 15.02.13р. та затвердженого протоколу №10 від 15.02.13р. Спостережної ради ПАТ "БГ Банк" 20.02.13р. між Публічним акціонерним товариством "БГ Банк" (Банк) та Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - Металургійний завод" (Позичальник) укладено Кредитний договір №8/L-0213/978 (про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії).

Згідно умов договору (п.1.1) банк на умовах передбачених цим договором, відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію, в межах якої надає позичальнику в користування грошові кошти на наступних умовах:

1.1.1. загальний ліміт кредитування за кредитною лінією - 10 000 000,00 євро;

1.1.2. кредитна лінія відкривається з 20.02.13р. по 19.08.13р.

1.1.6. строк остаточного повернення (повного погашення) кредиту - 19.08.13р.

Сторонами підписаний договір №5 від 30.07.2014 про внесення змін та доповнень до договору №8/L-0213/978 (про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії) від 20.02.13р., яким п 1.1.1. договору викладений в новій редакції:

„1.1.1. Загальний ліміт кредитування за кредитною лінією - 4 245 241,65 євро.

1.1.2. кредитна лінія відкривається з 20.02.2013р. по 28.01.2015р.

Строк остаточного повернення (повного погашення) кредиту - 28.01.15р."

01.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інекс Ріал Істейт» (далі - поручитель) було укладено договір поруки № 24, відповідно до умов якого (п. 1.1. договору поруки) в порядку та на умовах, передбачених договором та/або законодавством, поручитель зобов`язується солідарно з ПАТ «ДОНЕЦЬКСТАЛЬ» - МЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД» (), позичальник, відповідати в повному обсязі перед кредитором за виконання усіх зобов`язань позичальника за кредитним договором № 8/L-0213/978 від 20.02.2013р., зі всіма змії доповненнями до нього, що укладені та/або можуть бути внесені/укладені протягом й далі - кредитний договір, укладеного між кредитором та позичальником, щодо вчасне повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшень суми, яке прямо передбачене умовами кредитного договору, сплати процентів у строки, в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, сплати не (штрафу, пені) у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором, відшкодування збитків та витрат, іншої заборгованості, що можуть виникнути у кредитора в зв укладенням та виконанням кредитного договору та цього договору.

За умовами п. 2.1. договору поруки в порядку та на умовах, передбачених договором, порукою забезпечуються вимоги кредитора, що випливають з кредитного договору, зокрема зобов`язання позичальника:

а) повернути в термін до 28 січня 2015р. кредит у розмірі 4 245 241,65 (чотири мільйони юті сорок п`ять тисяч двісті сорок одна) євро 65 євро центів, в порядку та на умовах, передбачених кредитним договором, далі - кредит, безготівковим шляхом на рахунок № НОМЕР_1 ПАТ «БАНК ПЕРШИЙ», код банку: 320995, ;

б) сплачувати щомісячно відсотки за користування кредитом у розмірі -11,5% (одинадцять цілих п`ять десятих) відсотків річних;

в) використати грошові кошти на поповнення обігових коштів;

г) у разі порушення умов кредитного договору сплатити неустойку, штраф, пеню в строки, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором;

д) відшкодувати збитки та витрати, іншу заборгованість, що можуть виникнути у кредитора в зв`язку з укладенням та виконанням кредитного договору;

е) достроково повернути заборгованість за кредитним договором у разі настання обставин, передбачених кредитним договором;

е) інші права та обов`язки які випливають з кредитного договору.

07.08.2014 року кредитним комітетом позивача прийнято рішення про зобов`язання відповідача-1 достроково повернути в строк до 14.08.2014 кредит у повному обсязі, сплатити нараховані та несплачені проценти.

Позивачем було надіслано відповідачу-1 лист № 08-1841 від 08.08.2014 з вимогою про дострокове погашення кредиту в строк до 14.08.2014 року.

17.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» (далі - кредитор) та Приватним акціонерним товариством «Донецьксталь» (далі - первісний боржник) Металургійний завод» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Калина Трейд» (далі - новий боржник) укладено Договір про переведення боргу №17112014 (надалі також - спірний правочин), відповідно до умов п. 1.1. якого первісний боржник переводить свій борг (обов`язки) за кредитним договором №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року, зі всіма його додатками, додатковими угодами тощо, укладеним між первісним боржником та кредитором та зобов`язується сплатити новому боржникові за прийняття боргу визначену договором плату, а новий боржник заміняє первісного боржника у зобов`язанні, що виникає із зазначеного вище кредитного договору, зі всіма його додатками, додатковими угодами і тощо (надалі іменується - основний договір), і приймає на себе обов`язки первісного боржника за основним договором.

Пунктом 2.1. договору про переведення боргу визначено, що первісний боржник сплачує новому боржнику плату за прийняття боргу у розмірі 4 383 565,77 євро (чотири мільйони триста вісімдесят три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять євро і 77 євроцентів), що складається з:

а) заборгованості по основній сумі кредиту: 4 245 241,65 євро;

б) заборгованості по нарахованим відсоткам/процентам: 13 561,19 євро (станом на 10.11.2014р.);

в) заборгованості по несплаченим, простроченим відсоткам/процентам: 124 762,93 євро (станом на 11.11.2014), на умовах, визначених окремим договором про сплату боргу, який буде підписано між первісним боржником та новим боржником.

Відповідно до п. 3.3 договору про переведення боргу сторони обізнані з тим, що порука або застава, встановлена як поручителем, так і іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

27.11.2014 Правлінням національного банку України прийнято рішення про віднесення ПАТ "БГ БАНК" до категорії неплатоспроможних, про що винесено Постанову №745 від 27.11.2014.

27.11.2014 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №131 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "БГ БАНК" та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ "БГ БАНК" Новікову М.М.

26.02.2014 Правління НБУ прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "БГ БАНК", про що винесено Постанову №134 від 26.02.2015.

На підставі вищевказаної Постанови Правління НБУ Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.02.2015 року прийнято Рішення №43 про початок процедури ліквідації ПАТ "БГ БАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "БГ БАНК".

В подальшому, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2016 року у справі №904/5035/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина Трейд" та Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - металургійний завод" про визнання договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року недійсним, що залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28 липня 2017 року, постановою Вищого господарського суду України від 28 листопада 2017 року та постановою Верховного суду від 28 лютого 2018 року, в позові відмовлено в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 року, залишеним без змін Постановою Верховного Суду від 27.08.19, у справі №910/20585/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «БГ Банк» до Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» Металургійний завод», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інекс Ріал Істейт», третя особа-1 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа-2 Товариство з обмеженою відповідальністю "Калина Трейд" про солідарне стягнення 74 639 603,97 грн в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі з підстав того, що належним боржником за кредитним договором № 8/L-0213/978 від 20.02.2013 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Калина Трейд» з огляду на положення Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року.

03.12.2019 року між Публічним акціонерним товариством «БГ Банк» (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» (новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №11/2019-32 (надалі також - Договору №11/2019-32 від 03.12.2019 року), відповідно до п. 2.1. якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору належну банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги банку до позичальника та заставодавців та/або іпотекодавців, поручителів зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитним договором та договорами іпотеки, застави, поруки з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - основні договори, надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. Сторони домовились, що відступлення банком новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремим договором, який укладається між сторонами одночасно із укладенням цього Договору та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до п. 2.2. Договору №11/2019-32 від 03.12.2019 року Новий кредитор в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1. цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах, визначених договорами (документами, що мають силу договору), сплати інфляційних втрат та 3% річних передбачених ст. 625 ЦК України вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін. (п. 6.5. Договору №11/2019-32 від 03.12.2019 року).

В Додатку №1 до Договору №11/2019-32 від 03.12.2019 року вказано договори, права вимоги за якими відступаються і боржників за такими договорами, а саме, зокрема: боржник ПАТ "Донецьксталь" - металургійний завод" за Кредитним договором №8/L-0213/978 від 20.02.2013 року - заборгованість станом на 01.12.2019 року 4 489 343,04 євро.

Листом №06/909 від 11.12.2019 року ПАТ «БГ Банк» повідомив відповідачів про відступлення права вимоги ТОВ «Мані Флоу».

05.06.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Калина Трейд» вимогу №129 про сплату існуючої заборгованості в розмірі 4 489 343,04 євро.

У зв`язку з непроведенням відповідачем-1 розрахунку з позивачем по зобов`язанням за кредитним договором, позивачем було надіслано відповідачам вимогу від 17.07.2020 року про розірвання Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року.

Звертаючи до суду з даним позовом позивач вказує, що несплата відповідачем-1 заборгованості в розмірі 4 489 343,04 євро є істотним порушенням умов Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014, у зв`язку з чим він підлягає розірванню.

Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог, відповідач-2 просив суд застосувати до позовних вимог сплив позовної давності та вказував, що Договір про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 припинив свою дію.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За загальним правилом, закріпленим у статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оцінка порушення договору як істотного має здійснюватися відповідно до критерію, встановленого ч. 2 ст. 651 ЦК України. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і взагалі для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Також критерієм істотного порушення закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване під час укладення договору. При цьому, мається на увазі не лише грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а і випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Відтак, заявляючи вимоги про розірвання договору позивач згідно вимог ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зобов`язаний надати докази, що підтверджують факт істотного порушення відповідачем договору, докази, що підтверджують завдання шкоди позивачу (позбавлення "значною міри" сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору), надати докази, що підтверджують розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Так, Судом встановлено, що 20.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "БГ Банк" (Банк) та Приватним акціонерним товариством "Донецьксталь" - Металургійний завод" (Позичальник) укладено Кредитний договір (про надання відновлювальної відкличної кредитної лінії) №8/L-0213/978, за яким ПАТ «БГ Банк» видано ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» суму кредитних коштів в розмірі 4 245 241,65 євро.

Вказану суму кредитних коштів ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» ПАТ «БГ Банк» в повному обсязі повернуто не було.

17.11.2014 року між ПАТ «БГ Банк» (кредитор), ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод» (первісний боржник) та ТОВ «Калина Трейд» (новий боржник) укладено Договір про переведення боргу №17112014, за яким первісний боржник переводить свій борг (обов`язки) за Кредитним договором №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року в розмірі 4 383 565,77 євро (з урахуванням заборгованості по нарахованим та простроченим відсоткам), а новий боржник заміняє первісного боржника у зобов`язанні за кредитним договором і приймає на себе обов`язки первісного боржника за кредитним договором.

Надалі, у зв`язку з ліквідацією ПАТ «БГ Банк», між останнім та позивачем (ТОВ «Мані Флоу») укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №11/2019-32 від 03.12.2019 року, за яким позивач став новим кредитором за Кредитним договором №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року.

Отже, після укладення Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №11/2019-32 від 03.12.2019 року позивач набув права вимоги за Кредитним договором №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року до боржника, а саме ТОВ «Калина Трейд», з огляду на укладення Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року.

Зазначені обставини встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 14.11.2018 року №910/20585/14, залишеному без змін Постановою Верховного Суду від 27.08.2019 року, та, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не доводяться знову.

Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «Мані Флоу» наголошує на тому, що відповідачем-1 не виконуються умови Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року в частині повернення суми кредитних коштів в розмірі 4 383 565,77 євро (з урахуванням заборгованості по нарахованим та простроченим відсоткам), що є істотним порушення, відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України, умов договору та є підставою для розірвання правочину судом, у зв`язку з недосягненням сторонами згоди про це в досудовому порядку.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Позиція зазначена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 №910/2861/18.

За матеріалами справи спірний договір укладався з метою переведення існуючого боргу за Кредитним договором №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року від первісного боржника (ПАТ «Донецьксталь» - Металургійний завод») до нового боржника (ТОВ «Калина Трейд»).

При цьому, Суд зазначає, що позивач, як новий кредитор, звертаючись до суду з даним позовом вказує про існування боргу за основним зобов`язанням по Кредитному договору №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року, посилаючись, при цьому, на обставини істотного порушення відповідачем-1 умов Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року, що саме по собі суперечить доказовій базі наведеній позивачем у позовній заяві.

За критеріями істотного порушення умов договору, наведеними позивачем в позовній заяві, ним наголошується на обставині несплати існуючої заборгованості, що є істотним порушенням умов договору.

При цьому, позивачем залишається поза увагою обставина того, що існуюча заборгованість зі сплати 4 383 565,77 євро виникла саме з основного зобов`язання (Кредитного договору №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року), а не з Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року, за яким це зобов`язання (за згодою первісного кредитора - ПАТ «БГ Банк») було переведено на нового боржника - ТОВ «Калина Трейд»,

Отже, зобов`язання з повернення кредитних коштів не виникло лише за спірним договором, оскільки за спірним договором виникло зобов`язання зі сплати вже існуючої заборгованості проте не первісним боржником, а новим боржником.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним у частині 1 цієї статті, зміна або розірвання договору допускаються лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом із тим, згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів" від 27.10.1993).

Частиною 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (ч.2 ст.164 Господарського процесуального кодексу України). Відтак, саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Всупереч викладеним вимогам процесуального закону позивачем не будо доведено суду, за допомогою належних та допустимих доказів, обставин істотного порушення відповідачами саме Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року, а відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо його розірвання.

Суд також зазначає, що доводи відповідача-2 про припинення дії Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки пов`язаний зі спірним правочином Кредитний договір №8/L-0213/978 від 20 лютого 2013 року (основний договір) є невиконаним, а пунктом 6.2. Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року сторони передбачили, що строк дії цього договору визначається часом, достатнім для реального та належного виконання його сторонами.

Поряд з цим, у своєму відзиві відповідач-2 просив суд застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності та на цій підставі відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При розгляді цього спору, суд виходить з того, що позовна давність не є інститутом процесуального права.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. ч. 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено суду обґрунтованості заявлених позовних вимог, у задоволенні заяви відповідача про застосування строку позовної давності слід відмовити.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

З огляду на встановлені судом обставини, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вище наведене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калина Трейд" та Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь" - Металургійний завод" про розірвання Договору про переведення боргу №17112014 від 17.11.2014 року.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, покладається на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Мані Флоу» судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 18.10.2021 року.

Суддя С.М. Морозов