ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Справа № 916/965/21
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів О.Ю. Аленіна, Л.В. Лавриненко

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство

на рішення Господарського суду Одеської області від 05 липня 2021 року

у справі №916/965/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Видавничий дім Кур`єр

до Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство

про стягнення 60227,20грн.

суддя суду першої інстанції К.Ф. Погребна

час і місце ухвалення рішення: 05.07.2021р., м. Одеса, Господарський суд Одеської області,

зала судових засідань №2,

повний текст рішення складено 12.07.2021р.

встановив:

09.04.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю Видавничий дім Кур`єр (далі позивач, ТОВ «Видавничий дім Кур`єр») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство (далі відповідач, ПрАТ «УДП» ) про стягнення 60 227,20грн. боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №100СП про послуги з друку публікацій в засобах масової інформації в частині оплати наданих ТОВ «Видавничий дім Кур`єр» послуг .

Ухвалою Господарського суду від 05.05.2021р. відкрито провадження по справі №916/965/21. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

31.05.2021р. від відповідача надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги не визнає вважає їх необґрунтованими, безпідставними в зв`язку з чим у задоволенні позову просить суд відмовити повністю.

Зокрема відповідач зазначає, що відповідно до умов договору №100СП послуги сплачуються лише на підставі виставлених рахунків та підписаних сторонами актів виконаних робіт/послуг, однак в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт надання позивачем послуг за договором, оскільки додані до позову акти здачі-прийняття виконаних робіт не відповідають встановленим законодавством вимогам, адже не містять інформації про посади осіб, які від імені ПрАТ «УДП» були відповідальні за здійснення господарських операцій за договором, а також підписи таких посадових осіб, в актах не зазначено на підставі якого документа діяла особа, яка від імені ПрАТ «УДП» повинна була підписати акти.

Також на переконання відповідача не є належним доказом визнання боргу акт звірки взаєморозрахунків, оскільки інформація відображена в ньому не підтверджена первинними документами а саме підписаними уповноваженими особами з обох сторін актами здачі-прийняття виконаних робіт.

14.06.2021р. від ТОВ «Видавничий дім Кур`єр» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач, заперечуючи проти аргументів відповідача, зазначав, що договором про послуги з друку публікацій в засобах масової інформації не встановлено уповноважених осіб, які можуть підписати акт здачі-прийняття виконаних робіт, у зв`язку із чим відповідачу надавалися акти з можливістю самостійно ним вказати повноважних осіб та підписати акти. Позивач вказує, що жодних зауважень щодо обсягу наданих послуг, їх вартості та факту їх надання від ПрАТ «УДП» не надходило, а 03.02.2020 сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого було враховано акти здачі-приймання робіт за договором №100СП.

29.06.2021р. від ПрАТ «УДП» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач наполягає, що надані позивачем рахунки та акти здачі-прийняття робіт не є належними доказами, так як складені з порушенням норм ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а акт звірки взаєморозрахунків містить інформацію, яка не підтверджена первинними документами.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 05.07.2021р. задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Видавничий дім Кур`єр до Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство - стягнуто з ПрАТ Українське дунайське пароплавство на користь ТОВа Видавничий дім Кур`єр основний борг в сумі 60227,20грн. та судовий збір 2270грн.

Рішення обґрунтоване посиланням на норми ст..ст. 15, 16, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 179, ст..193 Господарського кодексу України та вмотивоване наступним:

- у період з березня по листопад (включно) 2019р. позивач надав відповідачу послуги на загальну суму 92 056,20грн, що підтверджується рахунками на оплату, Актами здачі прийняття виконаних робіт (наданих послуг) та витягами з газети Кур`єр тижня, копії яких містяться в матеріалах справи. В той же час, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг в повному обсязі не здійснив, вартість наданих послуг оплатив частково в сумі 31 829грн., внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 60 227,20грн. Наявність у відповідача заборгованості в сумі 60227,20грн. підтверджується підписаним сторонами 03.02.2020р. актом звірки взаємних розрахунків;

-з урахуванням не заперечення відповідачем факту надання йому послуг та обставини часткової їх оплати, посилання відповідача, що Акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) не можуть бути належними доказами оскільки вони оформлені з порушенням ст. 9 ЗУ Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, а Акт звірки не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом, свідчать про намагання останнього ухилитись від виконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг, щодо оплати вартості наданих послуг. Наявний в матеріалах справи Акт звірки складений сторонами станом на 30.11.2019р., та зі сторони відповідача підписаний головним бухгалтером підприємства, що в свою чергу свідчить про підтвердження наявності заборгованості у суб`єкта господарювання відповідача.

26.07.2021р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство на рішення від 05.07.2021р., в якій скаржник просить суд скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

-жодної письмової заявки ПрАТ "УДП" на друк публікацій в газеті "Кур`єр" позивачем надано не було. Тобто, ПрАТ "УДП" взагалі не здійснювалося замовлення послуг з друку публікацій у позивача.

- рахунки, надані позивачем, складені з грубим порушенням норм ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, та не можуть бути належними допустимими доказами в розумінні статтей 76 та 77 ГПК України. Виставлення рахунків не є доказом надання послуг позивачем та первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Жоден рахунок, наданий позивачем, взагалі не містить підстави для здійснення операцій, а саме виконання умов Договору №l00СП від 12.02.2019 року.

-Акти здачі- прийняття виконаних робіт (наданих послуг) не можуть бути належними доказами, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування та не можуть братися судом до уваги при винесенні рішення по суті спору. Додані до позовної заяви Акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) підписані лише зі сторони позивача не є підтвердженням надання послуг· відповідачу . Акти були оформлені з грубим порушенням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік фінансову звітність в Україні» та жодним чином не свідчать про факт надання послуг з друку публікацій в засобах масової інформації за Договором протягом року.

-в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт надання позивачем послуг за договором, оскільки додані до позову акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) не відповідають встановленим законодавством вимогам, оскільки не містять інформації про посади осіб, які від імені ПрАТ «УДП» були відповідальними за здійснення господарських операцій за Договором, а також підписи таких посадових осіб. Позивачем не надано жодного підтвердження отримання ПрАТ "УДП" актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), тобто дані документи зовсім не надсилалися на адресу відповідача. Що також свідчить про ненадання послуг з друку позивачем.

-висновки Господарського суду Одеської області про те, що акт звірки взаємних розрахунків від 03.02.2020 року свідчить про підтвердження наявності заборгованості у відповідача, є необrрунтованими, адже в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази надання послуг позивачем, а також і наявності заборгованості ПрАТ "УДП" (належним чином оформлені рахунки, підписані сторонами акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг)).

- згідно п. 4.1 Договору орієнтовна сума договору складає 40 000,00 грн. без ПДВ. Сума договору може змінюватися в залежності від потреби і виділеного фінансування шляхом підписання додаткової угоди до даного договору сторонами. Позивачем не було надано підписаних сторонами додаткових угод до Договору щодо збільшення суми Договору до 92 053,20 грн. Сума виставлених позивачем рахунків значно перевищує суму Договору, фактично є односторонньою зміною істотних умов Договору, а отже, порушенням ст. 525 України.

- Господарським судом Одеської області не з`ясовані всі обставини, що мають значення для справи, рішення прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. 525 ЦК України) та з порушенням норм процесуального права України (ст.ст. 74, 76, 78 ГПК України), а отже є незаконним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 27.07.2021р. витребувано від Господарського суду Одеської області матеріали справи №916/965/21; відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство на рішення Господарського суду Одеської області від 05 липня 2021 року у справі №916/965/21 до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Одеської області.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство на рішення Господарського суду Одеської області від 05 липня 2021 року у справі №916/965/21; розгляд справи постановлено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено іншим учасникам справи згідно з нормами ст.263 ГПК України строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 01.09.2021р.; роз`яснено іншим учасникам справи їх право в строк до 01.09.2021р. подати до суду разом з відзивом на апеляційну скаргу або окремо будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань.

01.09.2021р. від ТОВ «Видавничий дім Кур`єр» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області без змін.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає наступне:

-у суді першої інстанції відповідач по справі не заперечував факт подачі заявок на друк публікацій в газеті «Кур`єр» та факт друку публікацій, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не повинні прийматися у відповідності до положень ч. 4 ст. 165 ГПК України..

- відповідач не заперечував факт надання послуг, а посилався лише на той факт, що відповідні документи оформлені неналежним чином. Крім того, як встановлено судом першої інстанції, відповідач за надані послуги частково розрахувався, що свідчить про прийняття останнім відповідних актів та рахунків. З урахуванням не заперечення відповідачем факту надання йому послуг та з урахуванням їх часткової оплати, відповідні посилання свідчить про намагання останнього ухилитись від виконання своїх зобов`язань за договором про надання послуг, а саме оплати вартості наданих послуг.

- наявний в матеріалах справи Акт звірки складений сторонами станом на 30.11.2019 р .. та зі сторони відповідача підписаний головним бухгалтером підприємства, що в свою чергу свідчить про підтвердження наявності заборгованості у суб`єкта господарювання - вілповідача. В судовому засіданні представник відповідача визнав той факт, що акт звірки взаємних розрахунків був складений головним бухгалтером ПрАТ «УДП» та наданий в подальшому на узгодження ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр». Також представник відповідача визнав, що в акті містяться відомості про виставленні рахунки та суму наданих послуг, що підтверджує той факт. що на момент складення акту у головного бухгалтера ПрАТ «УДП» були наявні такі рахунки та який відобразив їх у акті звірки.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 12.02.2019р. між Приватним акціонерним товариством Українське дунайське пароплавство (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Видавничий дім Кур`єр (виконавець) був укладений договір про послуги з друку публікацій в засобах масової інформації №100СП, за умовами п.1.1 якого замовник керуючись Законом України Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні, доручає виконавцю друк інформаційних повідомлень замовника на сторінках газет: Кур`єр тижня-регіон, Кур`єр тижня-бізнес.

Згідно п.2.1 договору виконавець за письмовою заявкою замовника зобов`язується друкувати на зазначеній замовником сторінці газети офіційні документи, звернення та привітання, обробляти і поширювати іншу інформацію замовника.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що виконавець зобов`язується надавати замовнику документи на оплату/рахунки та акти виконаних робіт /послуги/виходячи з розцінок вартості газетної площі.

Відповідно до п. 3.3 договору, замовник зобов`язаний проводити оплату за фактично виконані послуги, згідно з письмовою заявкою «замовника» і на підставі наданих документів зазначених в розділі 2, пункту 2.2 даного договору, виходячи з розцінок вартості газетної площі.

В пунктах 4.1., 4.2 договору сторони погодили, що орієнтовна сума договору становить 40 000грн. без ПДВ. Сума договору може змінюватися в залежності від потреби і виділеного фінансування шляхом підписання додаткової угоди сторонами до даного договору.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що оплату за фактично виконані послуги з публікації Замовник здійснює безготівковим розрахунком шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця з моменту отримання документів, зазначених у п. 2.2 (Розділ 2) даного договору протягом 7 (семи) банківських днів.

03.02.2020р. сторонами був підписаний акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 60 227,20грн., сплачено 31829,00грн.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі, надав відповідачу послуги на загальну суму 92 056,20грн, що підтверджується рахунками на оплату, Актами здачі прийняття виконаних робіт (наданих послуг) та витягами з газети Кур`єр тижня, проте, відповідач свої зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг в повному обсязі не здійснив, вартість наданих послуг оплатив частково в сумі 31 829грн., внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 60 227,20грн. .

В листопаді 2020 року ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр» звернулося до ПрАТ «УДП» з претензією №373 від 12.11.2020, в якій вимагало перерахувати на рахунок виконавця 60 227,20 грн. заборгованості за надані позивачем послуги за договором №100СП , несплата якої у добровільному порядку стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Одеської області.

Колегія суддів не може погодитися з висновком господарського суду щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Згідно ст..ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За положеннями ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

На підтвердження факту надання відповідачу послуг за договором №100СП позивачем надано:

Підписані позивачем та скріплені його печаткою копії актів здачі-прийняття робіт : акт по рахунку №7017 на суму 6440грн. (про те, що виконавцем були виконані наступні роботи - публікації в газеті «Кур`єр тижня-Бізнес»), акт по рахунку №7074 від 05.08.2019р. на суму 7964,00грн. (про те, що виконавцем були виконані наступні роботи - публікації в газеті «Кур`єр тижня-Бізнес»), акт по рахунку №7075 від 05.08.2019р. на суму 12625,00грн. (про те, що виконавцем були виконані наступні роботи підписка на газету «КТ-Бізнес»- суботній) ,акт по рахунку №8017 від 02.09.2019р. на суму 700грн. (про те, що виконавцем були виконані наступні роботи інформаційні послуги -серпень), акт по рахунку №8013 від 02.09.2019р. на суму 16755,20грн. (про те, що виконавцем були виконані наступні роботи - публікації в газеті «Кур`єр тижня-Бізнес»);

Копії рахунків на оплату: №5056 від 27.03.2019 на суму 10160,00грн. ( публікація в газеті «Кур`єр тижня» - з 02.03. по 30.03.), № 6019 від 02.05.2019р. на суму 2640,00грн. ( публікація в газеті «Кур`єр тижня» - 10х15;06.04; 32х20; 20.04.), №6061 на суму 3000 ( публікація в газеті «Кур`єр тижня» - 30х26; 18.05.2019р.), №7017 на суму 6440,00грн. ( публікація в газеті «Кур`єр тижня» - 01.06;08.06; 22.06; 27.06.19;) №7074 від 05.08.2019р. на суму 7964,00грн. ( публікація в газеті «Кур`єр тижня» - стаття та блок у липні), №7075 від 05.08.2019р. на суму 12625 грн. ( підписка на газету КН- бізн), №8014 від 02.09.2019р. на суму 700грн. (публікація в газеті «Кур`єр тижня» - інформаційні послуги - серпень), №8013 від 02.09.2019р. на суму 16755,20грн. ( публікація в газеті «Кур`єр тижня» - блоки у серпні), №8056 від 27.06.2019р. на суму 15381,60грн. ( публікація в газеті «Кур`єр тижня» у вересні), №8095 від 29.10.2019р. на суму 14112,00грн. (публікація в газеті «Кур`єр тижня-Бізнес» у жовтні місяці), №9024 від 28.11.2019р. на суму 2278,40грн. (публікація в газеті «Кур`єр тижня -Бізнес» у листопаді місяці);

Копію акту звірки взаємних розрахунків від 03.02.2020р., згідно якого станом на 30.11.2019р. заборгованість ПрАТ «УДП» перед ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр» становить 60227,20грн.

Загальна сума за складеними позивачем актами складає 44484,20грн., за виставленими рахунками - 92056,20грн. За актом звірки заборгованість 60 227,20грн., вирахувана як різниця між сумою за рахунками та сумою сплачених коштів 31829,00грн.

Так, Верховний Суд у своїх постановах, у тому числі і тих, на які посилається скаржник, неодноразово зазначав, що акт звірки розрахунків не є належним доказом саме факту здійснення будь-яких господарських операцій, натомість може підтверджувати наявність заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо.

Разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звірок розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Відсутність в акті звірки підписів перших керівників сторін або інших уповноважених осіб, які мають право представляти інтереси сторін, у тому числі здійснювати дії, направлені на визнання заборгованості підприємства перед іншими суб`єктами господарювання, означає відсутність в акті звірки юридичної сили документа, яким суб`єкт господарської діяльності визнає суму заборгованості. Слід також зазначити, що чинне законодавство не містить вимоги про те, що у акті звірки розрахунків повинно зазначатись формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Отже, відповідно до вимог Закону бухгалтер, який підписав акт звіряння, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до практики Верховного Суду (постанови від 18.09.2019 у справі № 904/5545/18, від 27.07.2018 у справі № 905/1141/16, так і в постановах від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18) акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Тобто, сам лише акт звірки, підписаний уповноваженими на його підписання особами не може бути достатнім доказом заборгованості, якщо інформація, відображена в ньому не підтверджена первинними документами.

Наявний в матеріалах справи акт звірки взаємних розрахунків від 03.02.2020р. підписаний представниками ПрАТ «УДП» та ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр», а також скріплений їх печатками. З боку ПрАТ «УДП» акт підписаний головним бухгалтером.

Згідно вказаного акту заборгованість ПрАТ «УДП» перед ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр» станом на 30.11.2019р. становить 60 227,20грн.

Згаданий акт містить дані щодо рахунків №5056 від 27.03.2019р., № 6019 від 02.05.2019р., №6061, №7017, №7074 від 05.08.2019р., №7075 від 05.08.2019р., №8014 від 02.09.2019р., №9204 від 28.11.2019р, №8013 від 02.09.2019р.., №8056 від 27.06.2019р., №8095 від 29.10.2019р., неоплата яких спричинила наявність боргу.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що рахунок не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за товар, тобто носить інформаційний характер.

Більш того, ані рахунки, ані акт звірки не містять посилань на договір №100СП, первинні документи (акти) тощо, для можливості встановити природу погодженої в акті звірки заборгованості.

Відповідно до п. 3.3 договору №100СП замовник зобов`язаний проводити оплату за фактично виконані послуги, згідно з письмовою заявкою «замовника» і на підставі наданих документів зазначених в розділі 2, пункту 2.2 даного договору, виходячи з розцінок вартості газетної площі.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що виконавець зобов`язується надавати замовнику документи на оплату/рахунки та акти виконаних робіт /послуги/виходячи з розцінок вартості газетної площі.

Отже, за умовами договору первинним документом, який підтверджує факт приймання-передачі наданих послуг, а також є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги, є акти виконаних робіт (послуг).

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Цей перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Так, позивачем надано до матеріалів справи підписані ним та скріплені його печаткою копії актів здачі-прийняття робіт на загальну суму 44 484,20грн.

В той же час, по-перше, акти здачі-прийняття робіт не містять посилань на договір №100СП; по-друге, заявлений позивачем розмір заборгованості становить 60227,20грн., тоді як акти складені лише на 44 484,20 грн., по-третє, навіть наявні акти на загальну суму 44 484,20грн. не містять ані підпису, ані печатки зі сторони замовника послуг (відповідача), доказів направлення вказаних актів на адресу відповідача матеріали справи також не містять.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Згідно ч.2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна позиція, наведена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Відповідно до ч.1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Колегія суддів констатує, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами факт надання ним послуг відповідачеві за договором №100СП.

В матеріалах справи відсутні первинні документи, які б доводили надання послуг саме за вказаним договором та на заявлену до стягнення суму як заборгованість за цим договором.

Відтак висновок господарського суду про те, що акт звірки взаємних розрахунків від 03.02.2020 року свідчить про доведення наявності заборгованості у відповідача є необґрунтованим та зробленим з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права щодо належності доказів.

З приводу посилання позивача на витяги з газет, як на обставину підтвердження, на його думку, факту надання послуг за договором, то колегія суддів зазначає, що з наданих витягів неможливо встановити які оголошення надавалися на замовлення відповідача та на виконання договору №100СП.

Умови договору чітко визначають, що послуги надаються за письмовими заявками Замовника, а оплачуються на підставі рахунків та актів виконаних робіт (послуг).

Позивачем такі докази не надані і в матеріалах справи відсутні як письмові заявки відповідача, так і підписані замовником Акти виконаних робіт (послуг), які за його твердженням фактично надавалися на загальну суму 92 056,20грн., у т.ч. на спірну їх вартість 60 227грн. 20 коп.

Також не є підтвердженою жодними доказами обставина часткової оплати відповідачем наданих за договором №100СП послуг, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які платіжні доручення, тощо, з яких би вбачалося що відповідачем проводилася оплата згідно виставлених позивачем рахунків та саме на підставі поговору №100СП.

У відповідності до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, висновки суду мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

В пунктах 4.1., 4.2 договору сторони погодили, що орієнтовна сума договору становить 40 000грн. без ПДВ. Сума договору може змінюватися в залежності від потреби і виділеного фінансування шляхом підписання додаткової угоди сторонами до даного договору.

В матеріалах справи відсутні докази укладення сторонами додаткових угод щодо збільшення суми договору, а відповідачем така обставина не визнається.

Враховуючи обставини справи та наявні в ній докази, судова колегія приходить до висновку, що позивачем наданими доказами як окремо так і в їх сукупності не доведено факту надання відповідачеві послуг за договором на загальну суму 92056,20грн., а тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку з повної оплати таких послуг та, відповідно, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості 60 227,20грн.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Видавничий дім «Кур`єр».

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази на підтвердження позовних вимог у їх сукупності, судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, відхиливши аргументи відзиву на апеляційну скаргу з вищенаведених мотивів.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції ухвалено рішення за недоведеними обставинами, що мають значення для справи з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.ч. 1,8 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та ухваленням нового рішення про відмову в позові, апеляційним господарським судом здійснюється новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Відповідно витрати по сплаті судового збору (за подання позовної заяви) покладаються на позивача.

За перегляд справи в суді апеляційної інстанції у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги з Товариства з обмеженою відповідальністю Видавничий дім Кур`єр підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство 3405,00рн. судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 05.07.2021р. у справі №916/965/21 скасувати .

У задоволенні позову відмовити.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Видавничий дім Кур`єр.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Видавничий дім Кур`єр на користь Приватного акціонерного товариства Українське дунайське пароплавство 3405,00грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст. ст.286, 287 ГПК України.

Повна постанова складена 12.10.2021р.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко