ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2547/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АФ-ГРУПП", м. Одеса
до Фізичної особи-підприємця Браташа Олега Леонідовича, м. Харків
про стягнення 184 794,75 грн.
за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "АФ-ГРУПП", м. Одеса звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Браташ Олега Леонідовича, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 184 794,75 грн. коштів за фактично наданих послуг.

Представник позивача в судове засідання 05.10.21р. не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання 05.10.21р. не з`явився.

На час ухвалення рішення в матеріалах справи містяться копії ухвал суду, які направлялись відповідачу на адресу вказану в позовній заяві, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, та повернулись до суду с довідкою Укрпошти про причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до вимог ч. 1,3 ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно із ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 5).

На підставі викладеного, суд вважає відповідача таким, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

В силу частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що норми статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлюють принципи диспозитивності та рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, беручи до уваги приписи статті 129 Конституції України, які визначають одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "АФ-ГРУПП" (позивачем) та Фізичною особою - підприємцем Браташ Олегом Леонідовичем (відповідачем) було укладено усний договір транспортно-експедиторських послуг щодо доставки на територію України вантажу.

На виконання досягнутих домовленостей відповідачем на ім`я позивача було складено довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 15 квітня 2021 року, за реєстровим номером 322.

Згідно даної довіреності Фізична особа - підприємець Браташ Олег Леонідович уповноважив позивача бути його представником в усіх установах, підприємствах і організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування, а також в органах митного контролю виконувати внутрішньо портове експедирування, доставку та отримання контейнеру номер SEGU6979092, за коносаментом BL HLCUDX. (а.с. № 12)

Позивач вказує, що на виконання зазначеного доручення, на підставі укладеного між позивачем та ТОВ "Галаград" (Польща) договору транспортно-експедиторського обслуговування №06/06/19-1SF від 06.06.19, ТОВ "Галаград" здійснював експедирування контейнеру №SEGU6979092, за коносаментом BL HLCUDX, у тому числі надав послуги морського фрахту Джебель Алі, ОАЕ до порту в місті Одеса. Зазначене підтверджується заявкою до Договору транспортно-експедиторського обслуговування №06/06/19-1SF від 06.06.19, інвойсом 05/06/2021 від 09.06.21, актом виконаних робіт від 09.06.21р.

На підставі укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОВЕРСІС ТРАНСПОРТ Україна" договору про надання послуг №Ov-21-0229 від 11 лютого 2021 року, було здійснені навантажувально - розвантажувальні роботи, оформлені необхідні документи щодо вантажів. За твердженнями позивача наведене підтверджується рахунком №003081 від 13 квітня 2021 року, платіжним доручення №43709 від 20 квітня 2021 року з відміткою, актом надання послуг №3081 від 13 квітня 2021 року.

На підставі укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕФАРМОН" договору про надання послуг №18-19 ЕФР від 26 грудня 2019 року надані послуги вантажного митного комплексу з використанням доглядової рампи, навантажувально- розвантажувальних робіт, а також знаходження транспортного засобу на території митного комплексу, що підтверджується актом наданих послуг №2664 від 30 квітня 2021 та додатком до акту надання послуг № 2664 від 30 квітня 2021 року

Позивач вказує, що ним у повному обсязі було відпрацьовано вантажі Фізичної особи-підприємця Браташа Олега Леонідовича та на підставі укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "АФ-ГРУПП" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТП 2020" договору транспортного перевезення №20220/1 від 20 лютого 2020 року, було доставлено відповідачеві, а останнім прийнято вантажі, про що свідчать відповідні рахунок №392 від 19.04.21 року, акт надання послуг №587 від 19.04.21р., CMR-накладна №15638 від 16 квітня 2021 року.

Отже, позивачем було надано Фізичній особі - підприємцю Браташ Олегу Леонідовичу повний комплекс послуг з транспортного експедирування, організації доставки та отримання вказаних вантажів відповідача.

Згідно рахунку №1095 від 10 червня 2021 року відповідач мав оплатити надані послуги на суму 184794,75 грн.

Позивачем були направлені відповідачу вказаний рахунок та акт наданих послуг.

Підписання актів наданих послуг та їх оплати відповідачем не здійснено, мотивів про відмову від підписання актів наданих послуг відповідач не повідомив.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Браташ Олега Леонідовича заборгованості в сумі 184794,75 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт господарювання (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язків.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування вантажів. Клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору вантажів.

Згідно статті 9 Закону України "Про експедиторську діяльність" підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про експедиторську діяльність" клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Довіреність є правочином, згідно якого позивача було уповноважено експедирувати вантажі, породжують господарські зобов`язання сторін, де останній - експедитор, зобов`язаний організувати перевезення, доставку, отримання вантажів, а відповідач - замовник послуг експедирування його вантажів, а отже зобов`язаний оплатити надані послуги, компенсувати витрати, які були понесені експедитором в інтересах замовника.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 184794,75 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 184794,75 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 184794,75 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 598, 612 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Браташ Олега Леонідовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АФ-ГРУПП" (65014, м. Одеса, вул. Віри Інбер, буд. 5, ) 184794,75 грн. за транспортно-експедиційні послуги та 2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено "11" жовтня 2021 р.

Суддя Л.В. Шарко