ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"20" жовтня 2021 р. Cправа № 902/1008/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

за участю представників

заявника (ФГ "Бондарук") не з`явився

майбутнього відповідача ("Інтер Агро") не з`явився

присутні (ТОВ "ЗЕРНОФАРТ") Мартинюк Я.С., ордер ВН №186519 від 19.10.2021, Чернявський В.М., довіреність №1 від 10.02.2021, наказ №1-к від 04.02.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали

заяви: Фермерського господарства "Бондарук" (вул. Гонти, буд. 30А, м. Вінниця, 21000)

до: Фермерського господарства "Інтер Агро" (вул. Героїв Майдану, 31, смт. Муровані Курилівці, Могилів-Подільский р-н., Вінницька обл)

про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

07 жовтня 2021 до Господарського суду Вінницької області із заявою про забезпечення позову звернулось Фермерське господарство "Бондарук". Заява подана в порядку передбаченому ст. 136, 137, 138 ГПК України.

Як вбачається з поданої заяви про забезпечення позову, заявник просить суд, забезпечити позовні вимоги за майбутнім позовом Фермерського господарства "Бондарук" до Фермерського господарства "Інтер Агро" про звернення стягнення на предмет застави з наданням права Фермерському господарству "Бондарук" на продаж предмета застави від свого імені шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою-особою покупцем або на публічних торгах, а саме шляхом накладення арешту на урожай зерна соняшника врожаю 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках загальною площею 78,7551 га з періодом збору урожаю жовтень 2021 року та на уражай зерна кукурудзи 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках загальною площею 18,7550 га та передати його на зберігання Фермерському господарству "Інтер Агро" або нашому господарству з правом вилучення (збирання) дозрілого урожаю зерна кукурудзи та соняшнику 2021 року за допомогою власної або залученої спеціалізованої сільськогосподарської техніки та подальшого переміщення до визначеного сторонами місця зберігання - на елеватор ТОВ "Агроград В" за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського, 11.

Дана заява, вмотивована тим, що відповідно до договору про надання послуг від 29 березня 2021 року зі змінами від 25 травня 2021 року Фермерське господарство "Бондарук" як Виконавець зобов`язалося за завданням Фермерського господарства «Інтер Агро» як Замовника надати за власний рахунок (з придбанням за власний рахунок необхідної агрохімічної продукції, насіння, добрив, паливно - мастильних матеріалів та інших товарів (робіт, послуг), запасних частин та з використанням власної сільськогосподарської техніки та обладнання) послуги з виконання польових робіт, пов`язаних з посівом сільськогосподарських культур, обробітком ґрунту і посівів, доглядом та збиранням вирощеної продукції (код згідно національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник"- Послуги, пов`язані з виробництвом сільськогосподарської продукції) а Замовник (майбутній відповідач) зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги.

Відповідно до п.3.1 вищевказаного договору зі змінами його ціну було визначено сторонами в розмірі 3 090 000,00 грн.

21 червня 2021 року між Фермерським господарством "Бондарук" та Фермерським господарством «Інтер Агро» було укладено договір застави, відповідно до умов якої Фермерське господарство «Інтер Агро» в якості забезпечення виконання своїх зобов`язань за основним договором передав в заставу Фермерському господарству "Бондарук" майбутній урожай зерна сільськогосподарських культур кукурудзи та соняшника, який знаходяться на орендованих ним земельних ділянках, згідно з переліком, наведеним в п.1.2 договору застави. Вартість предмета застави оцінена сторонами рівноцінно із ціною основного договору в сумі 3 090 000,00 грн.

На виконання своїх зобов`язань за основним договором Фермерським господарством "Бондарук" за власний рахунок та з використанням власної сільськогосподарської техніки і обладнання було виконано сільськогосподарські роботи на загальну суму 2 639 510,26 грн.

22 вересня 2021 року у відповідності до п. 4.1 основного договору від 29.03.2021 року зі змінами від 25.05.2021 року між ФГ "Бондарук" та ФГ «Інтер Агро» було підписано Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) № ФГ-1, відповідно до якого ФГ "Бондарук" передало, а ФГ «Інтер Агро» прийняло сільськогосподарські роботи на суму 2639510,26 грн.

ФГ "Бондарук" свої зобов`язання за основним договором виконало належним чином і в строк, встановлений договором.

ФГ «Інтер Агро» мав здійснити розрахунок за надані послуги протягом 3 трьох (календарних) днів після підписання сторонами Акту приймання - передачі виконаних робіт, тобто в строк до 25 вересня 2021 року включно, свого обов`язку до цього часу не виконав, а письмову вимогу ФГ "Бондарук" від 26 вересня 2021 року залишив без задоволення.

У зв`язку з цим ФГ "Бондарук" планує звернутись до господарського суду із позовними вимогами до ФГ «інтер Агро» про звернення стягнення на предмет застави, а саме урожай зерна соняшника врожаю 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках загальною площею 78,7551 га з періодом збору урожаю жовтень 2021 року та урожаю зерна кукурудзи 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках загальною площею: 18, 7550 га з періодом збору урожаю жовтень - листопад 2021 року з наданням права ФГ "Бондарук" на продаж предмета застави від свого імені шляхом укладення договору купівлі - продажу з іншою - особою покупцем або на публічних торгах.

Разом з тим, відповідно до загальнодоступної інформації, розміщеної на офіційному веб сайті Міністерства юстиції України Фермерське господарство «Інтер Агро» значиться в Єдиному реєстрі боржників, зокрема:

- в провадженні Приватного виконавця Турського О.В. знаходиться виконавче провадження № 65640650, відкрите 01.06.2021 року на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 08 квітня 2021 року по справі №902/203/21, щодо стягнення з ФГ «Інтер Агро» на користь ПП «Поділля - Агрохімсервіс» суму основного боргу в розмірі 683 599,78 грн та відшкодування судового збору в розмірі 10254,00 грн;

- в провадженні Мурованокуриловецького відділу державної виконавчої служби у Могилів - Подільському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавче провадження № 66677519, відкрите 03.09.2021 року на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 01.07.2021 року № 902/1163/20, щодо стягнення з ФГ "Інтер Агро" на користь АТ КБ "Приватбанк" 343 489,67 грн заборгованості та судові витрати в розмірі 5 152,35 грн;

- в провадженні Мурованокуриловецького відділу державної виконавчої служби у Могилів - Подільському районі Вінницької області Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) знаходиться виконавче провадження № 66837496, відкрите 15.09.2021 року на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 02 липня 2021 року по справі № 902/282/21, щодо стягнення з ФГ "Інтер-Агро" на користь ТОВ "Воларі" 42915,97 грн.- пені; 7363,55 грн- інфляційних втрат; 2168,57 грн.- 3% річних та 786,72 грн. - витрат на сплату судового збору;

- в провадженні Приватного виконавця Солонька М.М. знаходиться виконавче провадження № 66965562, відкрите 28.09.2021 року на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 29 липня 2021 року по справі №902/295/21, щодо стягнення з ФГ "Інтер Агро" на користь АТ "Перший Український міжнародний банк" 1 335 277,59 грн заборгованості за простроченою сумою кредиту; 68 963,60 грн - заборгованості за процентами річних та 21 063,62 грн - відшкодування судового збору;

У власності ФГ "Інтер Агро" не перебуває будь-яке нерухоме майно, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а рухоме майно яке є власністю ФГ "Інтер Агро" перебувало в заставі АТ «ПУМБ» та було арештовано за ухвалою Господарського суду Вінницької області від 13 квітня 2021 року про забезпечення позову у справі №902/295/21.

В даний час рухоме майно арештоване та описане приватним виконавцем в рамках вищевказаного виконавчого провадження, що стверджується постановами приватного виконавця від 01.10.2021 року та від 05.10.2021 року, а іншого майна, належного ФГ «Інтер Агро» не виявлено.

Разом з тим, із інформаційної довідки вбачається, що орендовані ФГ "Інтер Агро" земельні ділянки (у тому числі і ті, на яких знаходиться урожай кукурудзи та соняшника 2021 року і який є предметом застави) передані в суборенду ТОВ «Зернофарт» та права суборенди даних земельних ділянок з 12-14 липня 2021 року зареєстровані за вказаним товариством.

При цьому ФГ "Інтер Агро" в порушення п. 3.3.10 договору застави не повідомив ФГ "Бондарук" про факт реєстрації права суборенди на земельні ділянки, на яких знаходиться предмет застави за іншим господарським товариством, що розцінюється як спроба ухилитись від виконання своїх зобов`язань за договором застави та таким чином приховати дане майно, шляхом його збирання та розпорядження ним іншим господарським товариством на підставі договорів суборенди.

Тобто фінансове становище ФГ «Інтер Агро» викликає серйозні сумніви, будь -яке інше рухоме та нерухоме майно, крім урожаю зерна кукурудзи та соняшника 2021 року, в даного фермерського господарства відсутнє, що створює загрозу опису та реалізації вказаного майна державними чи приватними виконавцями в рамках відкритих виконавчих проваджень для погашення інших боргових зобов`язань ФГ «Інтер Агро» перед іншими юридичними особами, а також загрозу збору вищевказаного урожаю суборендарем земельних ділянок - ТОВ «Зернофарт» на підставі укладених між ним та ФГ «Інтер Агро» договорів суборенди землі.

У зв`язку з вищевикладеним, заявник просить господарський суд вжити такий захід забезпечення майбутнього позову, як накладення арешту на майно ФГ «Інтер Агро», яке становить предмет застави в межах ціни позову, що не позбавлятиме майбутнього відповідача права на дане майно, а лише тимчасово обмежить можливість йому чи іншим особам (у тому числі і на виконання інших боргових зобов`язань майбутнього відповідача) ним розпоряджатися. Накладення арешту на майно буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а отже ні права нашого господарства як майбутнього позивача, ні права Фермерського господарства «Інтер Агро» як майбутнього відповідача, ні права його кредиторів, чи суборендаря не будуть порушені. Водночас, невжиття таких заходів, очевидно, може привести до того, що захист прав, свобод та інтересів нашого господарства, на захист яких буде подано майбутній позов, стане неможливим.

Враховуючи, що наданих заявником пояснень та доказів було недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, ухвалою суду від 08.10.2021 на підставі ч.4 ст.140 ГПК України призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 20.10.2021 на 11 год. 30 хв. з викликом сторін та ТОВ "ЗЕРНОФАРТ".

20.10.2021 на електронну адресу суду від заявника надійшла заява про відкладення розгляду справи, в якій останній просить перенести розгляд справи на іншу дату, оскільки заявник має намір скористатись правовою допомогою адвоката.

На визначену судом дату і час в судове засідання з`явились представники ТОВ "ЗЕРНОФАРТ", заявник та ФГ «Інтер Агро» правом участі своїх представників в судовому засіданні не скористались, про дату, час та місце були повідомлені належним чином, що стверджується доказами направлення ухвали суду на їх електронні адреси.

В судовому засіданні судом повідомлено присутнім представникам про надходження від заявника заяви про відкладення розгляду справи.

Суд дослідивши подану ФГ "Бондарук" заяву про відкладення розгляду справи встановив, що вона не відповідає вимогам ч. 8 ст. 42 ГПК України, оскільки відповідно до довідки відповідального працівника суду дана заява не містить електронно цифрового підпису, а тому на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України суд залишає дану заяву без розгляду.

Представники Товариства з обмеженою відповідальністю ЗЕРНОФАРТ проти заяви про забезпечення позову заперечили та подали до суду письмові пояснення щодо заяви про забезпечення позову, в яких зазначено, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Заявник вказує, що між ФГ «Інтер Агро» та ФГ «Бондарук» 21.06.2021 укладено договір застави майбутнього урожаю за яким майбутній відповідач зобов`язався передати заявнику майбутній урожай соняшнику та кукурудзи.

В січні 2021 року ТОВ «Зернофарт» зареєструвало право суборенди земельних ділянок визначених в заяві, відповідно до договорів суборенди, які були укладені між ФГ «Інтер Агро» та ТОВ «Зернофарт» у листопаді 2020 року.

В липні 2021 року ТОВ «Зернофарт» зареєструвало повторно право суборенди земельними ділянками, визначеними в заяві.

Станом на сьогодні, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за ТОВ «Зернофарт» зареєстровано право суборенди земельних ділянок.

ТОВ «Зернофарт» як дійсний суборендар земельних ділянок зазначених у заяві стверджує, що майбутній урожай належить ТОВ «Зернофарт» відповідно до норм чинного законодавства.

На сьогоднішній день, правомірність набуття права власності ТОВ «Зернофарт» на урожай не є предметом судового дослідження під час розгляду заяви про забезпечення позову. Таке дослідження суд може провести під час розгляду справи по суті, якщо заявником буде пред`явлено позов до ФГ «Інтер Агро».

Тому при вирішенні заяви про забезпечення позову, слід виходити із наявних, тобто актуальних та не спростованих, а зареєстрованих у встановленому порядку речових прав.

Заявник не надав суду доказів, що права суборендаря на земельні ділянки за ТОВ «Зернофарт» є не чинними.

Вжиття заходів забезпечення позову за відсутності достатньо обґрунтованого припущення, підтвердженого належними та допустимим доказами, стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу' забезпечення позову, буде мати наслідком безпідставне втручання у право мирного володіння майном, тобто порушенням ст.1 Конвенції.

Крім того, ТОВ «Зернофарт» окремо звертає увагу суду, на обставини підписання договорів, які надані заявником в якості доказів, а саме.

Заявник стверджує, що відповідно до договору про надання послуг від 29 березня 2021 року зі змінами від 25 травня 2021 року ФГ «Бондарук» зобов`язалося за завданням ФГ «Інтер Агро» виконати сільськогосподарські роботи.

Відповідно до договору про надання послуг віл 29 березня 2021 року повноваження Станківської Аліни Володимирівни на укладення договору підтверджувалися договором про управління спадщиною від 25 березня 2021 року укладеним між Державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевичем О.І. та Станківською А.В. та Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Однак, як слідує із Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №71 станом на 29 березня 2021 року у розділі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо», значяться відомості тільки про ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, станом на день укладення договору, відомості про право ОСОБА_2 підписувати договори було відсутнє.

Якщо на день укладення договору про надання послуг заявник ознайомлювався із Витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, він мав побачити, що ОСОБА_2 не має повноважень на укладення відповідного договору.

Даний факт підтверджується листом Завідувача Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карассвича О.І. від 03 серпня 2021 у якому вказано, що 05 квітня 2021 року державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області Карасевич О.І. на рішенні №1 управителя спадщиною ФГ «Інтер-Агро» код ЄДРГЮУ 39551109, яке викладено на бланку нотаріальних документів засвідчено справжність підпису ОСОБА_2 , як представника ФГ «Інтер-Агро», реєстровий №291.

Дана обставина також підтверджується інформацією із Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №37 у якому вказано, що 06.04.2021 відбулася реєстрація змін до відомостей про юридичну особу та були внесені зміни щодо фізичних осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. У цьому ж Витязі у розділі «Керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо», значаться відомості як про ОСОБА_1 так і про ОСОБА_2 із повноваженнями вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо, представляти фермерське господарство до моменту прийняття спадщини новим власником.

Таким чином право на укладення договорів від імені ФГ «Інтер Агро» виникло у ОСОБА_2 тільки з 06.04.2021, а саме з моменту внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та на підставі двох юридично значущих фактів, а саме діючого договору про управління спадщиною від 25 березня 2021 року та факту реєстрації права вчиняти дії від імені юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Крім того, відповідно до листа Завідувача Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевича О.І. від 03 серпня 2021 року 18 травня 2021 року ним було в односторонньому порядку припинено договір на управління спадщиною від 25 березня 2021 року.

Таким чином ОСОБА_2 , станом на 25 травня 2021 року та 21 червня 2021 року, втратила право діяти від імені ФГ «Інтер Агро» та не мала права укладати Зміни до договору про надання послуг від 25 травня 2021 року та Договір застави майбутнього урожаю від 21 червня 2021 року. Оскільки, таке право було нею втрачено разом із припиненням договору управління спадщиною.

Виходячи з викладеного, у ОСОБА_2 на момент укладення вказаних вище договорів були відсутні відповідні повноваження, що робить укладені договори недійсними.

ТОВ «Зернофарт» розуміє, що дійсність чи недійсність вказаних правочинів не являється предметом розгляду заяви про забезпечення позову, але привертає увагу суду на дані факти задля об`єктивності ситуації, що склалися навколо взаємовідносин ФГ «Інтер Агро», ФГ «Бондарук» та ТОВ «Зернофарт».

У зв`язку з викладеним, ТОВ «Зернофарт» просить суд відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову поданої Фермерським господарством «Бондарук».

Розглянувши заяву про забезпечення позову та пояснення ТОВ «Зернофарт», суд відзначає наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частина 3 статті 137 ГПК України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

У п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 зазначено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17 грудня 2018 року в справі №914/970/18.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову у разі, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 червня 2020 року в справі №904/5876/19.

Згідно з частиною 4 статті 137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18.

Оцінивши в сукупності усі матеріали заяви, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на урожай зерна соняшника врожаю 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках загальною площею 78,7551 га з періодом збору урожаю жовтень 2021 року та на уражай зерна кукурудзи 2021 року, який знаходиться на земельних ділянках загальною площею 18,7550 га, з одночасною передачею врожаю на зберігання відповідачу чи позивачу з правом вилучення (збирання) дозрілого урожаю зерна кукурудзи та соняшнику 2021 року за допомогою власної або залученої спеціалізованої сільськогосподарської техніки та подальшого переміщення до визначеного сторонами місця зберігання - на елеватор ТОВ "Агроград-В" за адресою: м. Вінниця, вул. Лебединського, 11.

Суд наголошує, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як слідує із заяви про забезпечення позову, Фермерське господарств "Бондарук" має намір подати позов до Фермерського господарства "Інтер Агро" про звернення стягнення на предмет застави з наданням права Фермерському господарству "Бондарук" на продаж предмета застави від свого імені шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою-особою покупцем або на публічних торгах.

При цьому забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Позовні вимоги, з якими позивач має намір звернутися з позовом до суду, є матеріально-правова вимога щодо урожаю в розмірі визначеному в договорах укладених між майбутнім позивачем та майбутнім відповідачем. Разом з тим, заявником не було визначено навіть приблизну вартість вирощеного врожаю, що унеможливлює вирішення питання щодо співмірності накладання арешту із майбутніми позовними вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням зокрема - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з інформацією по земельним ділянкам з врожаєм, на який заявник просить накласти арешт, крім орендаря Фермерського господарства "Інтер Агро" зазначено ще суборендаря ТОВ "ЗЕРНОФАРТ", а з наданих заявником доказів не можливо встановити кому належать дані посіви орендарю чи суборендарю.

Враховуючи предмет арешту, вжиття заходів забезпечення позову, про які просить заявник, може порушити права та охоронювані законом інтереси суборендаря, який не є учасником майбутнього судового процесу.

Крім того, слід зазначити, що в класифікації об`єктів права власності посіви та врожай є речами, а по відношенню до земельної ділянки вони є плодами. Як вбачається зі статті 189 Цивільного кодексу України, продукцією, плодами та доходами є все, що виробляється, добувається, одержується з речі або приносяться річчю. Відповідно до статті 775 Цивільного кодексу України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою в найм.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 95 Земельного кодексу України, землекористувач має право на посіви та насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

На час розгляду заяви, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" зареєстровано право суборенди земельних ділянок.

Відповідно до статті 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно статтей 316, 321, 328 Цивільного кодексу України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правомірність набуття такого права не є предметом судового дослідження під час розгляду заяви про забезпечення позову, а може бути досліджено судом у разі подачі відповідного позову.

Тому при вирішенні заяви про забезпечення позову, слід виходити із наявних, тобто актуальних та не спростованих, а зареєстрованих у встановленому порядку речових прав.

В той же час, заявник не надав суду доказів, що права суборендаря на земельні ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" є не чинними.

Також, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі № 902/752/21, яка залишена в силі постановою Півнчно-Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2021 було відмовлено в задоволенні заяви Фермерського господарства "Інтер Агро" про забезпечення майбутнього позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за відповідачем, шляхом накладення арешту на урожай 2021 року, що знаходиться на земельних ділянках, згідно визначеного в заяві переліку, з одночасною передачею врожаю на зберігання позивачу та забороною відповідачу здійснювати на них господарську діяльність.

Окрім того, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.09.2021 у справі № 902/955/21 позовну заяву Фермерського господарства "Інтер Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за відповідачем залишено без руху та надано позивачу 10 днів для усунення даних недоліків. Дана ухвала направлена на електронні адреси позивача та його представника зазначені останнім в позовній заяві.

Разом з тим, станом на день розгляду даної заяви, Фермерським господарством "Інтер Агро" не усунуто недоліки позовної заяви у справі №902/955/21.

Поруч з наведеним суд бере до уваги, що за змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації певного блага у внутрішньому праві країни. Згідно з Конвенцією, інші права та інтереси є активами, тому можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, "Кривенький проти України" від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б один із зазначених критеріїв сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

За наведеного суд констатує, що вжиття заходів забезпечення позову за відсутності достатньо обґрунтованого припущення, підтвердженого належними та допустимим доказами, стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, буде мати наслідком безпідставне втручання у право мирного володіння майном, тобто порушенням ст. 1 Конвенції.

Згідно приписів ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Господарський суд дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, у розумінні приписів ст.76 Господарського процесуального кодексу України, не вбачає належних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову, визначених позивачем, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

З огляду на наявні матеріали, заява про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню.

За встановлених обставин відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову жодним чином не може призвести до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Фермерського господарства "Бондарук" про вжиття заходів забезпечення позову від 06.10.2021 (вхід. 01-40/12/21 від 07.10.2021) відмовити.

Ухвалу надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: , , .

Згідно ч.1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена відповідно до приписів ст.ст.255,256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 20.10.2021

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - заявнику (вул. Гонти, буд. 30А, м. Вінниця, 21000)

3 - ФГ "Інтер Агро" (вул. Героїв Майдану, 31, смт. Муровані Курилівці, Могилів-Подільский р-н., Вінницька обл)

4 - ТОВ "ЗЕРНОФАРТ" (вул. Острозького, 39, м. Вінниця, 21009)