СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 905/829/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Пуль О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургічний комбінат імені Ілліча, м. Маріуполь (вх. № 2487 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 13.07.2021, ухвалене суддею Кротіновою О.В. в приміщенні господарського суду Донецької області (повний текст рішення складено 13.07.2021) у справі № 905/829/21

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області

до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь Донецької області

про стягнення 192 815,06 грн

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою №2022/493 від 09.04.2021 до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення на підставі положень Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, Закону України Про залізничний транспорт, Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999 додаткових зборів і плати в сумі 192 815,06 грн., у тому числі:

- 53 494,56 грн. - плата за користування вагонами (без урахування вагонів ЦТЛ);

- 125 390,52 грн. - збір за зберігання вантажу,

-13 929,98 грн. плата за охорону вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на затримку відповідачем вагонів з вини відповідача на коліях ст.Маріуполь-Сортувальний у кількості 53 вагони з 19.30год 17.01.2021 по 23:25год. 20.01.2021 та 1 вагону з 20:15год. 17.01.2021 по 23:25год. 20.01.2021, у зв`язку з чим виникли підстави для нарахування додаткових зборів і плат, а саме плати за користування вагонами (без урахування вагонів ЦТЛ), збору за зберігання вантажу та плати за охорону вантажу.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі № 905/829/21 позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях, а також плати за охорону вантажу в сумі 192815,06грн. задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця 192117,32грн., а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 2881,76грн.У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В обгрунтування висновку про часткове задоволення позову суд послався,зокрема на підтвердження складеними у відповідності до нормативно-правових актів у сфері залізничних перевезень первинними та іншими документами (пам`ятками про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, відомостями плати за користування вагонами форми ГУ-46, акту про затримку вагонів форми ГУ 23-а, акту загальної форми ГУ-23, натурним листом вантажного потягу форми ДУ-1) обставин щодо затримки відповідачем вагонів з вини останнього на коліях ст.Маріуполь-Сортувальний у кількості 53 вагони з 19.30год 17.01.2021 по 23:25год. 20.01.2021 та 1 вагону з 20:15год. 17.01.2021 по 23:25год. 20.01.2021, у зв`язку з чим наявні передбачені чинним законодавством підстави для нарахування додаткових зборів і плат, а саме плати за користування вагонами (без урахування вагонів ЦТЛ), збору за зберігання вантажу та плати за охорону вантажу, здійснений позивачем розрахунок яких відповідає чинному законодавству.Щодо наданих позивачем розрахунків розміру плати за користування вагонами та збору за охорону вантажу, суд послався на допущені арифметичні помилки у розрахунку плати за користування вагонами та невірне визначення початку перебігу часу, за який справляється збір за охорону вантажів та здійснив власний розрахунок відповідних сум ,Щодо наданого позивачем до позову розрахунку розміру плати за зберігання вантажу в сумі 125390,52грн., суд послався на його відповідність чинному законодавству.

При цьому суд відхилив твердження відповідача щодо того, що термін безоплатного зберігання ватажу обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача, а тому позивачем термін зберігання вантажу у потягу №3317 завищено на добу, пославшись на те, що Статутом залізниць України, визначено загальний порядок обчислення терміну безкоштовного зберігання, поряд з чим положення Правил, які містять спеціальні норми по відношенню до норм Статуту залізниць України, не суперечать йому, конкретизують його зміст, з положень п. 8 яких слідує, що обчислення терміну з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження може мати місце у загальному порядку, за відсутності встановлення сторонами строків, зі спливом яких настає факт затримки, а за наявності факту затримки, обчислення терміну безоплатного зберігання рахується з моменту затримки, яке має місце у даному випадку.

Відповідач - Приватне акціонерне товариствоМаріупольський металургійний комбінат імені Ілліча із зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодився та подав на нього до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що вказане рішення суду в частині стягнення у повному обсязі збору за зберігання вантажу постановлене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає обов`язковому скасуванню. У апеляційній скарзі заявник просить оскаржуване рішення скасувати в частині стягнення у повному обсязі збору за зберігання вантажів в сумі 125 390,52 грн., та розподілу судових витрат, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні стягнення збору за зберігання вантажів у розмірі 41 796,84 грн.(з ПДВ).

Також заявник просить здійснити перерозподіл судових витрат за результатом розгляду апеляційної скарги.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на те, що суд першої інстанції, досліджуючи наявні у справі докази в їх сукупності, внаслідок неправильного застосування положень Статуту Залізниць України та Правил перевезення вантажів, не надав належної оцінки доводам та доказам відповідача, щодо здійснення позивачем розрахунку збору за зберігання вантажу всупереч вимог статті 46 Статуту залізниць та п. 8 розділу 7 Правил перевезення вантажів, в результаті чого термін зберігання вантажу у потягу № 3317 позивачем було завищено на добу, й за відповідний період безпідставно нараховано збір за зберігання вантажів у розмірі 41796,84 грн.(з ПДВ). За відповідним розрахунком відповідача розмір збору за зберігання вантажів в даному випадку повинен становити 83593,68 грн.(з ПДВ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2021 для розгляду справи № 905/829/21 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А.

Ухвалою Східного апеляційного гсоподарського суду від 18.08.2021 у справі № 905/829/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургічний комбінат імені Ілліча,м. Маріуполь (вх. № 2487 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі № 905/829/21 та ухвалено здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом, згідно зі статтею 263 Господарського процесуального кодексу України на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця (залізниця) та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (власник колії) укладено договір №1/28 (з додатковими угодами до нього від 17.07.2018, від 19.11.2019) про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний та станції Асланове регіональної філії Донецька залізниця (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018).

Строк дії Договору до 31.12.2020 включно (п.19 Договору в редакції додаткової угоди від 19.11.2019).

Відповідно до п.1 вказаного Договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику і примикає, зокрема, станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці:

- до колії насуву на непарну гірку власника колії через стрілку №4 залізниці;

- до колії розпуску на парну гірку залізниці через стрілку №18 залізниці;

- до колії №30 залізниці через стрілку №103 залізниці;

- до парної горловини парка прибуття залізниці через стрілку №2 залізниці.

Під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

Межею під`їзної колії по станції Маріуполь-Сортувальний є:

- по колії насуву на непарну гірку горочний світлофор Нг, який знаходиться у створі стику рамної рейки стрілки примикання №4;

- по колії розпуску на парну гірку горочний світлофор Чг, який встановлено на відстані 126 м. відносно рамної рейки стрілки примикання №18;

- по колії №30 парного сортувально відправочного парку ст.Маріуполь Сортувальний граничний стовпчик стрікли №103;

- по колії №31 непарного сортувально відправочного парку ст.Сартана-ІІ власника колії маневровий світлофор М2, який знаходиться в створі стика рамної рейки стрілки примикання №2.

У п.2 Договору передбачено, що розгорнута довжина під`їзної колії складає 441775 метрів.

Пунктом 3 договору №1/28 визначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

За визначенням п.4 Договору подача вагонів на під`їзну колію і зарахування їх в користування власнику колії здійснюється після виконання передавальних операції з певними інтервалами.

Пунктом 5 Договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) визначено номери колій непарного парку приймання по станції Маріуполь Сортувальний на які подається вагони для під`їзної колії локомотивом залізниці.

У відповідності до п.6 Договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) кількість вагонів в кожній передачі, яка здається власнику колії встановлюється:

- в маршрутах з доменним коксом окатишами залізорудними, порожніми хоперами під навантаження в кількості, що прибули;

- в поїздах з різними вантажами по станції Маріуполь Сортувальний не більше 228

осей (57 вагонів).

Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Пунктами 7 та 8 Договору передбачено інтервали повернення вагонів та порядок здійснення.

Згідно з п.10 Договору (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018), на під`їзній колії встановлюється загальний (єдиний) термін знаходження вагонів 36,0 годин.

Згідно з п.14 Договору власник колії сплачує залізниці плату, у тому числі:

- за користування вагонами (контейнерами) згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва №1 (пп. б);

- інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, Тарифного керівництва №1 (пп. в).

Збори і плати вносяться залізниці згідно з чинним законодавством.

У п.п.16.3, 16.4 Договору передбачено, що зарахування вагонів в користування власнику колії і виключення їх із користування провадиться по пам`яткам про подачу/забирання вагонів (контейнерів) з підписами представників залізниці і власника колії.

Термін виконання передавальних операції з урахуванням визначення придатності вагонів для виконання подвійних операцій встановлюється 1,5 хвилини на вагон та обліковується з моменту вручення власнику колії паперових перевізних документів або надання електронних документів на прибулі вагони поїзду.

30.06.2020 Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (замовник) направило Акціонерному товариству Українська залізниця (перевізник) заяву №00191129/2020-0001 від 30.06.2020 про прийняття в цілому пропозиції (акцепту) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом.

30.06.2020 Акціонерне товариство Українська залізниця надало Приватному акціонерному товариству Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча повідомлення №40-00191129/2020-0001 від 30.06.2020 про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, яким засвідчив прийняття від відповідача заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, повідомив про присвоєння відповідачу кодів відправника/одержувача 3134 та платника 8119897 з відкриттям особового рахунку 8119897.

Згідно з цим повідомленням код платника 3134 використовується для ідентифікації договірних відносин між замовником та перевізником як номер Договору.

За даними натурного листа потягу (ф.ДУ-1) 17.01.2021 о 13:15год. на станцію призначення Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці зі станції формування (відправлення) Волноваха Донецької залізниці прибув потяг №3317. У складі потягу знаходилось 54 вагони.

Пам`ятками про подавання вагонів №166 та №168 підтверджується подача на станцію Маріуполь Сортувальний Донецької залізниці 54 вагонів потягу №3317 на під`їзну колію з зазначенням її коду та найменування: 3134 ПрАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, код і найменування вантажовласника визначено як: 3134 ПрАТ ММК ім.Ілліча, .

Згідно з пам`яткою №166 місце подавання 53 вагонів потягу №3317 (04)4 17.01.21 13:15год., час передачі вагонів при подаванні 17.01.2021 о 15:30год.

За відомостями, що містить пам`ятка №168, місце подавання 1 вагону потягу №3317 (04)4 17.01.21 13:15год., час передачі вагонів при подаванні 17.01.2021 о 16:15год.

Пам`ятки підписано представниками позивача та відповідача без зауважень.

Обставини, зафіксовані у пам`ятках, відповідачем не заперечуються.

21.01.2021 позивачем у присутності представників вантажоодержувача складено акт про затримку вагонів №1-09 (ф. ГУ-23а), у якому зазначено наступне: 17.01.2021 прибув поїзд №3317 о 13:15год. на 5-у колію парка прибуття. Віднесення на відповідальність вантажоодержувача згідно договору 1/28 53 вагонів на 15:30год., 1 вагон на 16:15год. 17.01.2021. У кількості 54 вагонів були прибрані з 5-ої колії з парка прибуття ст.Маріуполь-Сортувальний 20.01.2021 в 23:25год. Залізницею зазначено, що вагони простоювали з вини вантажоодержувача.

Зазначений акт представником вантажоодержувача підписано із зауваженням такого змісту: Провини одержувача у зазначених обставинах немає.

Згідно з актом ф. ГУ-23а №1-09 від 21.01.2021 на 5-ій колії ст.Маріуполь Сортувальний Донецької залізниці з вини вантажоотримувача ПрАТ ММК ім.Ілліча простоював поїзд №3317 в кількості 54 вагони. Вагони з 5-ї колії ст..Маріуполь-Сортувальний забирались локомотивом вантажовласником колії 23год. 25хв. 20.01.2021; термін затримки склав: 53 вагони (11 ЦТЛ, 42вл.) з 19год. 30хв. 17.01.2021 по 23год. 25хв. 20.01.2021; 1 вагон (ЦТЛ) з 20год. 15хв. 17.01.2021 по 23год. 25хв. 20.01.2021. За затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі: плата за користування: 75год. 55хв. (42 власних вагони) 44578грн. 80коп., плата за користування 12 вагонів власності філії ЦТЛ буде нарахована по закінченню відповідальності вантажоотримувача, збір за зберігання вантажів (2879т., 3 доби) 104438грн. 60коп., збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (1 вагон, 3 доби) 53грн. 50коп. Термін затримки стрілка склав з 15год. 30хв. 17.01.2021 по 23год. 25.хв. 79год. 55хв. = 80год. За затримку вантажу в вагонах (63870984, 65232712), що охороняється, нараховано тариф за охорону: 80 годин = 11608грн. 32коп. Загальна сума 160679грн. 22коп. (ПДВ 32135грн. 84коп.) 192315грн. 06коп.

Щодо наведених обставин позивачем у присутності комерційних агентів станції Маріуполь-Сортувальний Примак О.А. та ОСОБА_1 складено акт загальної форми (ф. ГУ-23) №6-52 від 21.01.2021.

Дійсність даного Акта відповідачем не заперечується.

За час простою залізницею Приватному акціонерному товариству Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (код платника 8213334) нарахована плата за користування 42 власними вагонами та внесена до відомості плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №24019030р у розмірі 44578.80грн. без ПДВ (53494.56грн. з ПДВ), а також нарахований збір за зберігання вантажів у вагонах (загальна вага 2879т., 3 доби) в сумі 104438,60грн. без ПДВ та збір за зберігання вантажів власного (орендованого) рухомого складу (1од., 3 доби) в сумі 53,50грн. без ПДВ (разом 125390,52грн. з ПДВ), а також плату за охорону вантажу (2 ваг., 80год.) у сумі 11608,32грн. без ПДВ (13929,98грн. з ПДВ) що внесені до накопичувальної картки (ф. ФДУ-92) зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) №22010070 від 22.01.2021.

Відповідач нараховані суми не визнав, про що зазначив у відомості плати за користування вагонами №24019030р та накопичувальній картці №22010070 від 22.01.2021 із зауваженням, що суми 44578,80грн. та 116100,42грн. відхиляються, будуть розглянуті у претензійному порядку. Причини відхилення не зазначено.

Претензією №М Дон Філія-2007/778 від 23.02.2021 залізниця звернулась до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча з вимогою сплатити кошти в сумі 192815,06грн., що є платою за користування 42 власних вагонів, збором за зберігання вантажу 53 вагонів, збором за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях на коліях станції 1 власного вагону та платою за охорону вантажу у разі затримки не з вини залізниці 2 вагонів.

Згідно відповіді №94/252 від 12.03.2021 на претензію, вимогу про сплату коштів у сумі 192815,06грн. (з ПДВ) відповідачем відхилено як безпідставно нараховані з підстав, аналогічним викладеним у представленому суду відзиві, при цьому визнаються у розмірі 115 669,65грн. (з ПДВ).

Викладене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі , предметом якого є стягнення з відповідача наступних сум, на підставі положень Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, Закону України Про залізничний транспорт, Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, затверджених наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999:

- 53 494,56 грн. - плати за користування вагонами (без урахування вагонів ЦТЛ);

- 125 390,52 грн. - збору за зберігання вантажу;

-13 929,98 грн. плати за охорону вантажу.

Як зазначено вище, відповідач оскаржує рішення суду лише в частині стягнення збору за зберігання вантажів в сумі 41796,84 грн.(з ПДВ) із загальної заявленої позивачем до стягнення суми цього збору -125390,52 грн. та розподілу судових витрат , посилаючись на неправильне обчислення періоду нарахування збору внаслідок неправильного обчислення всупереч вимог статті 46 Статуту залізниць та п. 8 розділу 7 Правил перевезення вантажів терміну безоплатного зберігання вантажів.

Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, згідно з вимогами статті 269 Господарського процесуального кодексу України,колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарськізобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексуУкраїни підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч.5 ст.307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами.

Так, п.8 Закону України Про залізничний транспорт визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України. Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Отже, правовідносини з перевезення вантажів залізничним транспортом на підставі договорів про надання послуг перевезення, укладених із суб`єктами господарювання-замовниками, регулюються в порядку, визначеному Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів та іншим галузевим законодавством, що застосовується під час надання залізницею послуг з перевезення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.

Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №165/3458 15.03.1999, п.п.3, 4, 6, 8-10, 12 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).

Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.

Час закінчення приймально-здавальних операцій фіксується в пам`ятках про подання/забирання вагонів форми ГУ-45, на підставі яких формуються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. При цьому усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, що не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість (п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України №864/5085 від 24.11.2000).

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Відповідно до п.3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №567/6855 08.07.2002, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності у тому числі у разі затримки вагонів на станції призначення з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.

Відповідно до п.1.1 Інструкції зі складання натурного листа потягу, затвердженої на тридцять четвертому засіданні Ради по залізничному транспорту 12.02.2003, натурний лист вантажного потягу форми ДУ-1 основний технологічний документ, що використовується для організації процесу обробки вагонопотоків на станціях залізниць. Він є першоджерелом для обліку наявності вагонів на залізничних станціях, переходу поїздів, вагонів і контейнерів з однієї залізниці або дирекції залізничних перевезень на інші, створення вагонної моделі, а також заповнення відповідних розділів маршруту машиніста про масу, склад і умовну довжину потягу. Натурний лист потягу призначений також для передачі інформації про прибуття та відправлення поїздів, про підхід поїздів і вантажів з метою оперативного планування поїзної і вантажної роботи на станціях і ділянках, для розшуку вагонів.

Відповідно до ст.42 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення.

Статтею 71 вказаного Статуту передбачено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором; подача і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 5 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, передбачено, що якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені ст.46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №866/5087 24.11.2000, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до абз.3 п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №864/5085 24.11.2000, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України та пов`язані з ним послуги, затверджених наказом Міністерства транспорту України №317 від 26.03.2009 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України за №340/16356 15.04.2009 встановлює ставки плати за користування вантажними вагонами, розміри зборів за зберігання вантажів та власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях та тарифи плати за охорону вантажів. Збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

За час простою залізницею Приватному акціонерному товариству Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (код платника 8213334) нараховано серед іншого, збір за зберігання вантажів у вагонах (загальна вага 2879т., 3 доби) в сумі 104438,60грн. без ПДВ та збір за зберігання вантажів власного (орендованого) рухомого складу (1од., 3 доби) в сумі 53,50грн. без ПДВ (разом 125390,52грн. з ПДВ).

Статтями 13 та 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до своговнутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі сукупності вищенаведених, складених у відповідності до нормативно-правових актів у сфері залізничних перевезень первинних та інших документів (пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46,акту про затримку вагонів форми ГУ 23-а, акту загальної форми ГУ-23, натурним листом вантажного потягу форми ДУ-1) господарським судом першої інстанції вірно встановлено обставин щодо затримки відповідачем вагонів з вини останнього на коліях ст.Маріуполь-Сортувальний у кількості 53 вагони з 19.30год 17.01.2021 по 23:25год. 20.01.2021 та 1 вагону з 20:15год. 17.01.2021 по 23:25год. 20.01.2021.З вищенаведених документів вбачається, що спірні вагони, щодо яких нараховано заявлені до стягнення платежі, рахуються зі складу вагонів, що відображені у пам`ятках про подавання вагонів №166 (53 вагони) та №168 (1 вагон).

Доказів неповідомлення відповідача про прибуття вантажу або повідомлення пізніше ніж час, зазначений у вказаних пам`ятках матеріали справи не містять.

Так, судом встановлено, що передача 53 вагонів (11 власності ЦТЛ, 42 власних) потягу №3317, зі складу яких позивач нараховує плату за користування 42 власними вагонами, на відповідальність відповідача відбулась 17.01.2021 о 15:30год. та передача 1 вагону (власності ЦТЛ) потягу №3317 17.01.2021 о 16:15год. без зауважень щодо технічного стану вагонів.

Отже, вагони у вказаній кількості зараховані у користування відповідача відповідно до умов укладеного між сторонами договору №1/28 від 28.02.2017 та Правил.

Згідно з п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 (в редакції додаткової угоди від 17.07.2018) вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний Залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Тобто відповідач повинен був забрати спірні вагони з колії станції Маріуполь-Сортувальний своїм локомотивом протягом 4-х годин після закінчення передавальних операцій, а саме 53 вагони не пізніше 17.01.2021 о 19:30год. та 1 вагон не пізніше 17.01.2021 о 20:15год.

Беручи до уваги фактичні дані, зафіксовані в акті загальної форми №6-52 від 21.01.2021 та акті про затримку №1-09 від 21.01.2021, господарським судом першої інстанції правильно встановлено, що увесь состав потягу у загальній кількості 54 вагони прибраний з 5-ї колії парка прибуття станції Маріуполь-Сортувальний о 23:25год. 20.01.2021, загальний час простою 53 вагонів (11 власності ЦТЛ, 42 власних вагони), склав 75год. 55хв., 1 вагону (власності ЦТЛ) 75год. 10хв., з чого вбачається, що відповідачем не виконано п.6 договору №1/28 від 28.02.2017 в частині своєчасного звільнення колій станції призначення Маріуполь-Сортувальний у кількості 54 вагони потягу №3317, наслідком чого є виникнення факту простою вагонів.

Відповідач даний факт простою вагонів не заперечує.

Порядок зберігання вантажів та нарахування у зв`язку із цим відповідного збору визначено Правилами зберігання вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Пунктами 4, 5 зазначених Правил передбачено, що термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача. Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені п.46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу.

Згідно п.8 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) сплачується після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Відповідач в обгрунутвання своїх заперечень щодо розрахунку плати за зберігання вантажу посилається на те, що що термін безоплатного зберігання обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача, а тому позивачем термін зберігання вантажу у потягу №3317 завищено на добу.

Як зазначено вище, господарський суд першої інстанції відхилив зазначені доводи, пославшись на те, що Статутом залізниць України, визначено загальний порядок обчислення терміну безкоштовного зберігання, поряд з чим положення Правил, які містять спеціальні норми по відношенню до норм Статуту залізниць України, не суперечать йому, конкретизують його зміст, з положень п. 8 яких слідує, що обчислення терміну з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження може мати місце у загальному порядку, за відсутності встановлення сторонами строків, зі спливом яких настає факт затримки, а за наявності факту затримки, обчислення терміну безоплатного зберігання рахується з моменту затримки, яке має місце у даному випадку.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні мотиви.

За змістом п. 8 Правил зберігання вантажів, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 N 644 (z0861-00) визначений порядок сплати збору за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Також в цьому пункті визначено порядок обчислення терміну безоплатного зберігання, фактично, в залежності від такого місця або наступних обставин:

- на станції призначення - з 24-ої години дати вивантаження вантажів або з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження;

- при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу;

- при затримці - з моменту затримки.

Сам порядок оформлення затримки вагонів визначений в Правилах користування вагонами і контейнерами, за змістом п. п. 8-10 яких у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери. Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акту про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.

Матеріали справи не містять наказу залізниці про затримку вагонів та контейнерів з вини вантажовласника, а зі змісту акту загальної форми та акту про затримку вагонів вбачається не затримка вагонів залізницею, а простоювання їх на коліях станції.

Отже, у розумінні пункту 46 Статуту залізниць терміни "безоплатного зберігання вантажів у вагонах, що надійшли на адресу одержувача, на коліях залізниці" та "безоплатного користування місцем загального користування на залізниці" охоплюються періодом у часі з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача, тому висновок суду першої інстанції про початок обчислення такого терміну з моменту початку простою вагонів є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 905/140/21.

Неправильне обчислення терміну безоплатного зберігання призвело до завищення періоду нарахування збору за зберігання вантажу у потягу №3317 на добу, й відповідно, до безпідставного заявлення до стягнення такого збору в сумі 41796,84 грн., а тому обгрунтованим є розмір збору за зберігання вантажу в сумі 83593,68 грн.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в оскаржуваній частині постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає в цій частині скасуванню із прийняттям нового рішеня про відмову в позові, а апеляційна скарга -задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського пролцесуального кодексу Ураїни, витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторони пропорційно розміру задвоолених позовних вимог, а витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги -на позивача..

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч.1 ст. 275, ст. 276, ст.ст. 281, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургічний комбінат імені Ілліча задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.07.2021 у справі № 905/829/21 в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 41796,84 грн. скасувати, прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити, в частині розподілу судових витрат змінити, в решті рішення залишити без змін, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції:

"Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Лиман Донецької області, до відповідача, Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях, а також плати за охорону вантажу в сумі 192815,06грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Левченка, буд.1, , банківські реквізити не зазначено) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м.Київ, вул.Тверська, 5, , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, Краснолиманський район, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, , банківські реквізити не зазначено) 150320,48 грн., а також витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2254,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити"

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680 м.Київ, вул.Тверська, 5, , банківські реквізити не зазначено) в особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, Краснолиманський район, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, , банківські реквізити не зазначено) на користь Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Левченка, буд.1, , банківські реквізити не зазначено) 3405 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.10.2021

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль