РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2021Справа № 910/11859/21

Господарський суд міста Києва, в складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код 33908322)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515)

про стягнення 10 646, 29 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон", в якому позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 10 646, 29 грн за шкоду спричинену внаслідок ДТП особою, цивільно-правова відповідальність застрахована у відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала від 27.07.2021 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 343 та відповідно 05.08.2021 була отримана представником останнього.

Однак, у встановлений ухвалою суду від 27.07.2021 п`ятнадцятиденний строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло.

16.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про надання доказів на підтвердження розміру судових витрат.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

20.08.2019 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 1051/19-Т/Ц2, відповідно до умов якого страховик взяв на себе обов`язок компенсувати будь яке пошкодження або знищення автомобіля марки "Lohr Eurolohr", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

28.11.2019 на а/д М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Lohr Eurolohr", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "ВАЗ 321099", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" відповідно до полісу № АО-203365 (ліміт відповідальності за шкоду майну - 100 000, 00 грн; франшиза - 2 600, 00 грн).

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "Lohr Eurolohr", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 26.12.2019 у справі № 654/4492/19 водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні вищезазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Страхувальник повідомив позивача про ДТП, яка сталася 28.11.2019 та звернувся до позивача із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу, в якій страхувальником вказано, що страхове відшкодування має бути виплачено на користь ТОВ "ОТП Лізинг".

Відповідно до калькуляції АТ "КАТП 13061" розрахунку ремонтних робіт пошкодженого автомобіля вартість відновлювального ремонту Lohr Eurolohr", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 15 246, 29 грн разом з ПДВ.

Суд вказує, що в матеріалах справи наявне платіжне доручення № 14425 від 12.05.2020, з якого вбачається, що ТОВ "ОТП Лізинг" було сплачено на користь АТ "КАТП 13061" 15 246, 29 грн за ремонт автомобіля після ДТП, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Із наданого позивачем розрахунку суми страхового відшкодування та на підставі страхового акту № 006.0197219-1 від 17.07.2020 позивачем було виплачено на користь страхувальника суму страхового відшкодування в розмірі 13 246, 29 грн (із вирахуванням 2 000, 00 грн франшизи), що підтверджується наявною в матеріалах справи копію платіжного доручення № 37424198 від 20.07.2020 із зазначенням призначення платежу: "Страх.виплата ОТП Лізинг ТОВ, Акт № 006.01972919-1 від 17.07.2020, НОМЕР_3 в т.ч. ПДВ".

Відтак, позивач у зв`язку з тим, що ним було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 13 246, 29 грн за збитки, які були завдані автомобілем "ВАЗ 321099", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зазначає, що до нього перейшло право вимоги до відповідача на вказану суму як до особи відповідальної за заподіяний збиток в розмірі 10 646, 29 із врахуванням розміру франшизи - 2 000, 00 грн за полісом № АО-2003365.

Також позивач зазначає, що він звертався 28.07.2020 до відповідача з претензією про необхідність здійснити виплату суми страхового відшкодування, проте станом на дату подачі позову вказаних коштів відповідачем відшкодовано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Суд вказує, що вина водія ОСОБА_2 встановлена у судовому порядку та підтверджується постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 26.12.2019 у справі № 654/4492/19.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Згідно ч. 1 статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень,зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на

стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З огляду на викладене вище, виходячи із доказів, які наявні в матеріалах справи, судом встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до страховика винної особи (відповідача) за полісом № АО - 2003365 в розмірі 13 246, 29 грн у зв`язку з тим, що позивачем було виплачено страхувальнику суму страхового відшкодування у вказаному розмірі згідно платіжного доручення № 37424198 від 20.07.2020.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу, в тому числі і калькуляція є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.07.2018 у справі № 922/4013/17.

Із доводів позивача вбачається, що він 28.07.2020 звертався до відповідача із претензією про відшкодування виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 13 246, 29 грн.

Водночас, суд дослідивши матеріали справи зазначає, що позивачем долучено до позовної заяви претензію № 7/к від 28.07.2021 а не 28.07.2020, як про це зазначає позивач.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що ним не додано до матеріалів справи доказів того, що претензія вих. № 7/к від 28.07.2021 направлялася відповідачу та відповідно була отримана останнім.

Водночас, суд вказує, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що саме заява на виплату страхового відшкодування із відповідним переліком документів згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є підставою для її виплати страховиком.

Відповідно до п. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є в тому числі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Також суд звертає увагу сторін, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 вказано, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту звернення до відповідача в межах річного строку із заявою про виплату суми страхового відшкодування, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позову оскільки відсутні підстави для стягнення з відповідача заявлених позивачем коштів.

Крім того, суд звертає увагу, що враховуючи дату ДТП - 29.11.2019 позивач звернувся до суду з даним позовом 21.07.2021 тобто також поза межами встановлено законом річного строку, який є присічним і поновленню не підлягає.

Разом з тим у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування.

У будь-якому разі строк звернення обмежується щодо стягнення майнової шкоди річним строком.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 154; ідентифікаційний код 33908322) до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) про стягнення 10 646, 29 грн - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 18.10.2021

Суддя Д.О. Баранов