ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"21" жовтня 2021 р. Справа № 902/1077/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Саврій В.А.

судді Коломис В.В.

судді Миханюк М.В.

за апеляційною скаргою Комунальної організації "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.09.2021р. у справі №902/1077/20 (суддя Яремчук Ю.О.)

за позовом Комунальної організації "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" (вул. Замостянська/пр. Коцюбинського, 26/58, м. Вінниця, 21009)

до Комунального підприємства "Розвиток" (вул.Українська, 2, с.Обухів, Мурованокуриловецький р-н, Вінницька обл., 23441)

до Мурованокуриловецької селищної ради Могилів -Подільського району Вінницької області (вул. Соборна, 45, смт. Муровані Курилівці, Вінницька область, поштовий індекс 23400)

про стягнення 416119,50 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальна організація "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" звернулась до Господарського суду Вінницької області з позовом до Комунального підприємства "Розвиток" до Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про стягнення 416119,50 грн.

Ухвалою суду від 15.03.2021р. затверджено мирову угоду по справі №902/1077/20, укладену між Комунальною організацією "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" та Мурованокуриловецькою селищною радою Могилів -Подільського району Вінницької області. Встановлено строк пред`явлення до виконання ухвали Господарського суду Вінницької області від 15.03.2021р. у справі №902/1077/20 становить три роки. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.03.2021р. у справі №902/1077/20 визначити позивача - Комунальну організацію "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" (вул.Замостянська/пр. Коцюбинського, 26/58, м.Вінниця, 21009, код ЄДРПОУ 2489824). Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду Вінницької області від 15.03.2021р. у справі №902/1077/20 визначити відповідача Мурованокуриловецьку селищну раду Могилів-Подільського району Вінницької області (вул.Соборна, 45, смт.Муровані Курилівці, Вінницька область, поштовий індекс 23400, ). Провадження у справі №902/1077/20 закрито. Визначено, що ухвала набирає законної сили з моменту з моменту їх підписання суддею (суддями) та є виконавчим документом в розумінні Закону України "Про виконавче провадження".

15.09.2021р. від Комунальної організації "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" надійшла скарга на дії посадової особи під час виконання судового рішення, а саме просить суд визнати дії начальника Управління ДКСУ у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області щодо повернення ухвали Господарського суду Вінницької області від 15.03.2021р. про закриття провадження у справі №902/1077/20 без виконання неправомірними і зобов`язати усунути порушення шляхом прийняття вищезазначеної ухвали до виконання в зв`язку з невиконанням боржником умов затвердження мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 17.09.2021р. у справі №902/1077/20 відмовлено повністю у задоволенні скарги Комунальної організації "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" на дії начальника Управління ДКСУ у Мурованокуриловеуцькому районі Вінницької області щодо повернення ухвали Господарського суду Вінницької області від 15.03.2021р. про закриття провадження у справі №902/1077/20 без виконання неправомірними і зобов`язати усунути порушення шляхом прийняття вищезазначеної ухвали до виконання в зв`язку з невиконанням боржником умов затвердження мирової угоди.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою Комунальна організація "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" звернулася до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу суду апеляційної інстанції 28.09.2021р.

Листом від 28.09.2021р. №902/1077/20/6145/21 матеріали оскарження ухвали витребувано у Господарського суду Вінницької області.

19.10.2021р. матеріали оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 17.09.2021р. у справі №902/1077/20 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, виходячи з такого.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення містяться у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Отже кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, зокрема забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частини третьої статті 129) (пункт 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження, а реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Поряд з цим, попри визначені основні засади судочинства, що полягають у забезпеченні права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це може спотворити саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Тобто, Господарський процесуальний кодекс України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційне та касаційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Нормами частини 1 статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, зокрема, ухвала суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця (пункт 25 частини 1 статті 255 ГПК України).

Поряд з цим ухвала місцевого господарського суду про відмову у задоволенні скарги на дії Державної казначейської служби України не охоплюється переліком, наведеним в статті 255 ГПК України.

В скарзі апелянт звертає увагу на положення пункту 15 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011р. №845, відповідно до якого дії органів Казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Казначейства або суду.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015р. №215, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Також, пунктом 17 Положення передбачено, що Казначейство є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в Казначействі і банках.

Виходячи з системного аналізу положень підпункту 3 пункту 4, підпункту 4 пункту 5, пункту 9 Положення, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, діяльність яких з метою організації своєї діяльності контролює безпосередньо.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок виконання рішень), визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Пунктом 3 Порядку виконання рішень визначено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Державної казначейської служби України у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Виходячи з системного аналізу положень зазначеного Порядку виконання рішень, безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Казначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Казначейство може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.

Відповідно до положень пункту 15 Порядку, дії органів Казначейства з виконання виконавчих документів можуть бути оскаржені до Казначейства або суду.

Разом з тим, виходячи з системного аналізу положень Порядку, Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про виконавче провадження", зазначеними нормативно-правовими актами не визначено, до якого суду оскаржуються рішення, дії або бездіяльність органів Казначейства, а також не визначено порядок такого оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів Казначейства.

Відповідно до статті 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З огляду на приписи ГПК України та Закон України "Про виконавче провадження", зазначені нормативно-правові акти передбачають порядок оскарження лише рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час примусового виконання ними судових рішень і лише до судового органу, який видав виконавчий документ.

Разом з тим, Держказначейство - не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема, стороною виконавчого провадження і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", а є встановленою Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" особою здійснювати гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019р. у справі №913/355/16.

Згідно з положеннями частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Комунальна організація "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" звернулось до суду зі скаргою на дії посадової особи під час виконання судового рішення, а саме - просить суд визнати дії начальника Управління Державної казначейської служби України у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області неправомірними.

Оскільки Державна казначейська служба України є юридичною особою публічного права, а заява щодо визнання дій Казначейства неправомірними та зобов`язання вчинити дії прямо пов`язані із виконанням покладених законодавством на Казначейство функцій щодо забезпечення виконання рішень суду способом стягнення коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється), цей спір має ознаки публічно-правового і підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04.12.2020р. у справі №904/3118/20.

Отже, як зазначено вище, Держказначейство - не є ані органом примусового виконання судових рішень, ані учасником, зокрема, стороною виконавчого провадження і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень, а спір щодо дій Держказначейства підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Крім цього жодною іншою нормою ГПК України не передбачено права на оскарження ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги на дії Державної казначейської служби України.

Зокрема, норми статті 207 ГПК України ("Розгляд заяв та клопотань") не містять вказівки щодо права оскарження ухвали, постановленої за результатами розгляду клопотання окремо від рішення суду.

У зв`язку із викладеним, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду Вінницької області від 17.09.2021р. у справі №902/1077/20 не підлягає оскарженню та відсутні законні підстави для її перегляду в апеляційному порядку.

Цей висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19.06.2018 у справі № 18/1544-10 (пункт 6.14), згідно з яким відсутність у переліку частини першої статті 255 ГПК України ухвали, що може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції, не позбавляє особу права оскаржити цю ухвалу в апеляційному порядку у разі, якщо право оскарження вказаної ухвали передбачено іншою процесуальною нормою, зокрема в іншій статті ГПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 261 ГПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунальної організації "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.09.2021р. у справі №902/1077/20.

Керуючись ст.ст.42, 43, 232, 233, 234, 238, 254, 255, 261 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Комунальної організації "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 17.09.2021р. у справі №902/1077/20.

2. Апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами надіслати Комунальній організації "Обласного фонду сприяння інвестиціям та будівництву".

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Миханюк М.В.