ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2021 року Справа № 915/1012/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю сторін:

від позивача (представник позивача) в судове засідання не з`явився,

від відповідача (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль",

54020, Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, ; електронна адреса:

до відповідача: Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО",

01024, вул. Круглоуніверситетська, 14, м. Київ, ,

в особі Миколаївської філії Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО",

54036, вул. Очаківська, 177, м. Миколаїв, ;

про: стягнення 26 111,41 грн.

Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №09-01/1070 від 24.06.2021 до Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО" в особі Миколаївської філії Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО", в якій просить стягнути з відповідача:

- 12917,13 грн. - основний борг;

- 12917,13 грн. - пеня;

- 140,93 грн. - 3% річних;

- 136,22 грн. - інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №3468 від 25.01.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді, в частині своєчасної оплати поставки теплової енергії.

В позовній заяві позивач просить розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.07.2021 позовну заяву №09-01/1070 від 24.06.2021 Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" було залишено без руху. Вказаною ухвалою позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалу суду від 05.07.2021 було направлено на адресу позивача 05.07.2021 (вих. № 915/1012/21/ 8330/21).

13.07.2021 до суду від позивача Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" на виконання ухвали суду від 05.07.2021 надійшла заява про усунення недоліків №09-01/892 від 07.07.2021 з додатками.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання призначене на 18 серпня 2021 року. Запропоновано відповідачу, у разі наявності заперечень проти розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, в 5-денний строк від дня отримання даної ухвали, подати суду заяву у відповідності до ч.4 ст.176 ГПК України. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача. Запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст.167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

У зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. у відпустці, судове засідання у справі №915/1012/21, призначене на 18 серпня 2021 року, не відбулось.

Ухвалою суду від 27.08.2021 судове засідання у справі призначено на 07.09.2021.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області 07.09.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, судом ухвалено провести розгляд справи № 915/1012/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО" в особі Миколаївської філії Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО" про стягнення 26111,41 грн., у «розумний строк». Судове засідання у справі відкладено на 13.10.2021.

13.10.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н від 13.10.2021, в якій позивач позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за відсутності представника позивача.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов; поштове відправлення з ухвалою суду від 19.07.2021 про відкриття провадження у справі, та поштове відправлення з ухвалою суду від 07.09.2021, направлені на юридичну адресу відповідача, яка зазначена на сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Надіслані відповідачу копії ухвали суду від 19.07.2021 та 07.09.2021 повернулись до суду з зазначенням причин невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (далі - Правила №270).

За змістом п.п. 116, 117 Правил №270 (із змінами та доповненнями), у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 991, 992, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Відповідно до п. 99-2 Правил №270, рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

За правилами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Відповідно до абз.1 ч.7 ст.120 ГПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Відповідач не повідомляв суд про зміну місцезнаходження, копії ухвал суду надсилались судом за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві (яка співпадає із відомостями, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань).

З огляду на викладене, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку та її повернення до Господарського суду із відміткою поштового відділення про невручення, суд дійшов висновку, що відповідно до п.5 ч. 6 ст.242 ГПК України, ухвала суду від 19.07.2021 та від 07.09.2021 вважаються врученими відповідачу - в день проставлення у поштовому відділенні штампу із відміткою про невручення.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

01 вересня 2016 року між департаментом економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської обласної державної адміністрації (далі - орендодавець) та Громадською організацією «Українська асоціація інвалідів АТО» в особі голови Миколаївської філії Громадської організації «Українська асоціація інвалідів АТО» (далі - орендар) було укладено Договір оренди № 10 нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, у відповідності до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області: нежитлове приміщення, розташоване на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового будинку, площею 56,3 кв.м., що розміщені за адресою: м. Миколаїв, Центральний р-н, вул. Фалеєвська, 3, та перебувають на балансі підприємства комунальної власності області «Фармація» (далі- балансоутримувач) - п.1.1. Договору.

Майно передається в оренду з метою розміщення Миколаївської філії Громадської організації «Українська асоціація інвалідів АТО» ( п.1.2. Договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

01.09.2016 орендодавець здав, а орендар прийняв нежитлові приміщення, розташовані на 1-му поверсі 4-х поверхового житлового будинку, площею 56,3 кв.м., що розміщені за адресою: м. Миколаїв, Центральний р-н, вул. Фалеєвська, 3, та перебувають на балансі підприємства комунальної власності області «Фармація» (далі- балансоутримувач), про що між сторонами підписаний акт приймання - передавання нежитлового приміщення по договору оренди від 01.09.2016, який містить підписи та печатки сторін (а.с.45).

25 січня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "Миколаївська теплоелектроцентраль" (далі - енергопостачальна організація) та Громадською організацією "Українська асоціація інвалідів АТО" в особі голови Миколаївської філії ГО «Українська асоціація інвалідів АТО» (далі - споживач) було укладено Договір №3486 про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі - Договір), за умовами вказаного договору енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (розділ 1 Договору).

У відповідності до п.2.1 Договору, теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: - опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; - гаряче водопостачання - протягом року; - технологічні потреби; - кондиціювання повітря.

Згідно п.3.1.1 Договору, споживач теплової енергії зобов`язується письмово сповіщати енергопостачальну організацію про зміну власного найменування, організаційно - правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів тощо, а також про зміну користувачів приміщень та теплових мереж споживача (субспоживачів) не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Згідно п.5.1 Договору, облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, а у разі відсутності - розрахунковим способом.

У відповідності до п.6.2 Договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Споживач до 20 числа поточного розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця (п.6.3 Договору).

Пунктом 6.4 Договору визначено, що енергопостачальна організація і споживач із 25 числа до кінця місяця роблять уточнення взаєморозрахунків із проведенням перерахунку, при необхідності, у наступному місяця. Претензії споживача щодо нарахування за спожиту теплову енергію розглядаються з моменту звернення та не підлягають корегуванню за попередні періоди.

Відповідно до п.6.6 Договору, споживачу щомісяця направляються акти прийому - передачі теплової енергії в гарячій воді (за формою Додатка №4) за попередній місяць. Споживач зобов`язаний протягом п`яти календарних днів підписати зазначений акт і один екземпляр направити на адресу енергопостачальної організації. У випадку відсутності протягом п`яти днів мотивованого відмовлення від підписання або неповернення підписаного екземпляра енергопостачальній організації, акт прийому - передачі теплової енергії у гарячій воді вважається прийнятим споживачем.

Згідно п.9.1 Договору, договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 01.01.2019. Відповідно до вимог частини 3 статті 631 ЦК України умови цього договору застосовуються до відносин, що виникли до укладення договору, а саме з 01.10.2017, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань.

Позивач на виконання зобов`язань за Договором в опалювальний період - з листопада 2020 року по квітень 2021 року поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді з метою теплозабезпечення приміщень, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 3, на загальну суму 12 917,13 грн.

Вказане підтверджується:

- нарядом на підключення (а.с. 15);

- рахунками на оплату за теплову енергію (а.с. 16 - 21);

- актами прийому - передачі теплової енергії у гарячій воді в листопаді 2020 року, грудні 2020 року, січні 2021 року, лютому 2021 року, березні 2021 року, квітні 2021 року (а.с.22 -24), які були направлені на адресу відповідача, які споживач з підписом не повернув та не оскаржив;

- реєстрами про вручення рахунків та актів прийому-передачі теплової енергії, реєстрами відправки споживачам рахунків та актів прийому-передачі теплової енергії (а.с.25-28);

- відомостями про споживання теплової енергії (а.с.29-34).

Позивач зазначає, що відповідач вимоги Договору щодо оплати поставленої теплової енергії у строки визначені Договором не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 12 917,13 грн. за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року.

Позивач вказує, що відповідач заборгованість за поставлену теплову енергію не погасив, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12 917,13 грн. за поставлену теплову енергію в опалювальний період з листопада 2020 року по квітень 2021 року є обґрунтованими відповідно до вимог Закону та Договору та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з Громадської організації «Українська асоціація інвалідів АТО» в особі Миколаївської філії Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО" пені, суд приходить до такого.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2.2. Договору сторони передбачили, що відповідач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію - пеня в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, на підставі положення Закону України від 20.05.99 №686-XIV.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню нараховану:

- за зобов`язаннями листопада 2020 року за період з 21.11.2020 по 20.05.2021

в розмірі 2314,59 грн.;

- за зобов`язаннями грудня 2020 року за період з 22.12.2020 по 17.05.2021 в розмірі 4067,14 грн.;

- за зобов`язаннями січня 2021 року за період з 21.01.2021 по 17.06.2021 в розмірі 3579,14 грн.;

- за зобов`язаннями лютого 2021 року за період з 23.02.2021 по 17.06.2021 в

розмірі 2811,24 грн.;

- за зобов`язаннями березня 2021 року за період з 23.03.2021 по 17.06.2021 в

розмірі 2508,11 грн.;

- за зобов`язаннями квітня 2021 року за період з 21.04.2021 по 17.06.2021 в

розмірі 652,96 грн., в загальному розмірі 15933,19 грн., але враховуючи обмеження Закону України від 20.05.1999 №686 просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 12917,13 грн.

Згідно до положень ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язань, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідно до приписів ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно з частинами 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені та штрафу є правом суду, розмір такого зменшення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, тому саме суд на власний розсуд вирішує питання про наявність в даному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 15.03.2019 року у справі №910/3652/18 зазначив, що вирішення питання зменшення належних до сплати штрафних санкцій перебуває в межах дискреційних повноважень господарських судів.

Керуючись вказаними нормами права, господарський суд, виходячи з інтересів сторін, взявши до уваги не лише майнові, а й інші інтереси сторін, невідповідність розміру неустойки наслідкам порушення, та оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем свого зобов`язання за договором, враховуючи інтереси обох сторін, суд вважає за можливе зменшити розмір належного до стягнення пені на 50%, а саме стягненню підлягає пеня у розмірі 6458,56 грн. (12917,13 грн. - 50%).

Також, на думку суду застосоване судом зменшення не суперечить принципу юридичної рівності учасників спору і не свідчить про явне заниження суми неустойки.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Щодо вимог позивача про стягнення з Громадської організації «Українська асоціація інвалідів АТО» в особі Миколаївської філії Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО" 3 % річних та інфляційних втрат, суд приходить до такого.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування - це збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання відповідачем його грошового зобов`язання з причини девальвації грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, який розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; сума, що внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В період прострочки виконання боржником його грошового зобов`язання може мати місце як збільшення суми основного боргу (інфляція), так і зменшення суми основного боргу (дефляція) і для застосування до боржника судом цього виду виключної відповідальності, встановленої законом в зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання, необхідні умови існування у боржника простроченого грошового зобов`язання протягом місяця. Причому саме визначена сума боргу повинна не змінюватись протягом місяця. Якщо відповідачем здійснювались часткові оплати боргу, то застосовується відповідальність у вигляді інфляційних тільки до тієї суми боргу, що не була сплачена та існувала певний час протягом місяця.

За своєю правовою природою 3% річних є мірою виключної відповідальності за прострочку виконання грошового зобов`язання у вигляді плати боржника за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання ним грошового зобов`язання перед кредитором. 3 % річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період з 21.11.2020 по 17.06.2021 в розмірі 140,93 грн.

Судом за допомогою програми "IpLex" здійснено перерахунок 3% річних, які нараховані за період з 21.11.2020 по 17.06.2021, розмір 3 % річних склав 140,97 грн., проте з урахуванням принципу диспозитивності задоволенню підлягають вимоги у межах заявленої суми 140,93 грн.

Отже, належний до стягнення розмір 3% річних становить 140,93 грн.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з листопада 2020 року по червень 2021 в розмірі 136,22 грн.

Судом за допомогою програми "IpLex" перевірений розрахунок інфляційних за період з листопада 2020 року по червень 2021 та визначено що розмір інфляційних становить 305,60 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають інфляційні у розмірі 136,22 грн., які заявлені позивачем в позовній заяві.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо оплати позивачеві вартості поставленої теплової енергії згідно умов та в строки визначених Договором, відповідач, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості, а відтак і обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір у сумі 2270,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" задовольнити частково.

2. Стягнути з Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО" (01024, вул. Круглоуніверситетська, 14, м. Київ, ) в особі Миколаївської філії Громадської організації "Українська асоціація інвалідів АТО" (54036, вул. Очаківська, 177, м. Миколаїв, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (54020, м. Миколаїв, Каботажний спуск, 18; ):

- 12917,13 грн. - суму основного боргу за теплову енергію;

- 6458,56 грн. - пені;

- 140,93 грн. - 3% річних;

- 136,22 грн. - інфляційні втрати;

- 2270,00 грн. - судовий збір.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18.10.2021.

Суддя Н.О. Семенчук