ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. Справа №914/118/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Т.Б. Бонк

Р.І. Марка

секретар судового засідання Матіїшин Х.

розглянувши апеляційну скаргу Мурованської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області за вих. № 902 від 13.10.2020 (вх. № 01-05/2859/20 від 15.10.2020)

на рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2020 (повний текст рішення складено 24.09.2020, м. Львів, суддя Ділай У.І.)

у справі № 914/118/20

за позовом: Мурованської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області, с. Сороки-Львівські Пустомитівського району Львівської області

до відповідача-1: Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в особі Державного реєстратора Тузяка Павла Тарасовича, с.Жирівка Пустомитівського району Львівської області

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат», м. Львів

про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16.11.2017, індексний номер 38166749 про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 462368900:08:000:0028.

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Мурованська сільська рада об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області звернулася до Господарського суду Львівської області із позовом до Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в особі Державного реєстратора Тузяка Павла Тарасовича та ТзОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 19.03.2019 Мурованською сільською радою об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області встановлено факт незаконної реєстрації земельної ділянки площею 16,0035 га, яка знаходиться на території Мурованської сільської ради ОТГ з кадастровим номером :08:000:0028 з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, для обслуговування офісних та виробничих приміщень. Так, 16.11.2017 державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович здійснив реєстраційні дії та зареєстрував право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим № :08:000:0028, за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Будівельна, земельна ділянка 30, площею 16,0035 га за ТзОВ Фірма» Львівський домобудівний комбінат».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 15.09.2020 в позові Мурованської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе власником земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Не погоджуючись з даним рішенням суду Мурованська сільська рада об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області подала апеляційну скаргу за вих. № 902 від 13.10.2020 (вх. № 01-05/2859/20 від 15.10.2020), в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2020 і прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що державним реєстратором П.Т. Тузяк порушено Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки ним 16.11.2017 здійснено реєстраційну дію на підставі Державного акта на право користування землею Б №060772 виданого у 1984 року Територіальному головному управлінню по будівництву у Львівській області «Головльвівпромбуд» на площу 27,1 га та зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 16,0035 га за ТзОВ Фірма» Львівський домобудівний комбінат».

Відповідачем 2 подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 08.12.2020, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2020 без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновки місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідачем 2 (ТзОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат») подано до суду клопотання про залучення Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області до участі у розгляді справи, як правонаступника Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Дане клопотання обґрунтовано тим, що 20 листопада 2020 року Солонківською сільською радою Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення «Про початок реорганізації Жирівської сільської ради та Вовківської сільської ради шляхом приєднання до Солонківської сільської ради», яким, зокрема, вирішено розпочати процедуру реорганізації Жирівської сільської ради шляхом приєднання до Солонківської сільської ради. В п.4 цього рішення зазначено, що Солонківська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Жирівської сільської ради.

Відповідно до ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на даний час, згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Жирівська сільська рада не припинила свою діяльність.

Відповідно до частини першої статті 45 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами та відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позов (частина друга, третя статті 45 ГПК України).

Оскільки позивачем у даній справі пред`явлено позов, зокрема, до Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області в особі Державного реєстратора Тузяка Павла Тарасовича, позивач не просить замінити відповідача 1, суд вважає, що у задоволенні заяви відповідача 2 про заміну сторони її правонаступникам слід відмовити, з огляду на наявне процесуальне право позивача самостійно обирати особу, до якої заявлено позов.

Відповідачами не забезпечено явку уповноважених представників у судове засідання, хоча про час, місце та дату розгляду справи були належним чином повідомлені.

Позивач у клопотанні № 108 від 01.09.2021 просив розглядати справу за відсутності його представника.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2017 державний реєстратор Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович здійснив реєстраційні дії та зареєстрував право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим № :08:000:0028, за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вул. Будівельна, земельна ділянка 30, площею 16,0035 га за ТзОВ Фірма» Львівський домобудівний комбінат». Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав та реєстрації права постійного користування земельною є Державний акт на право користування земельною ділянкою площею 27,1 га за №060772 виданий 1984 року Територіальному головному управлінню по будівництву у Львівській області «Головльвівпромбуд» для будівництва домобудівельного комбінату.

Позивач із рішенням державного реєстратора щодо реєстрації права постійного користування земельною ділянкою не погоджується, вважає, що таке суперечить чинному законодавству, яке регулює дані правовідносини виходячи з наступного.

Так, згідно Державного акту на право постійного користування землею серії Б № 060772 від 1984 року земельна ділянка площею 27,1 га була передана у постійне користування Територіальному головному управлінню по будівництву у Львівській області «Головльвівпромбуд» для будівництва домобудівельного комбінату № 2.

Позивач стверджує, що на теперішній час Територіальне головне управління по будівництву у Львівській області «Головльвівпромбуд» припинило свою діяльність та ліквідоване, а Земельний кодекс України не передбачає жодних виняткових підстав для набуття права користування земельними ділянками правонаступниками колишніх землекористувачів. При цьому, рішень щодо передачі ТзОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» в користування земельної ділянки площею 16,0035 га, яка знаходиться на території Мурованської сільської ради ОТГ з кадастровим номером :08:000:0028 з цільовим призначенням для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд будівельних організацій та підприємств, для обслуговування офісних та виробничих приміщень сільською радою не приймалось.

Також, позивач зазначив, що в даному випадку відбулось формування нової земельної ділянки, оскільки як вбачається з державного Акту площа земельної ділянки наданої в постійне користування Територіальному головному управлінню по будівництву у Львівській області «Головльвівпромбуд» становила 27,1 га, а спірним рішенням державного реєстратора зареєстровано право постійного користування на земельну ділянку площею 16,0035 га з іншим цільовим призначенням.

За твердженням позивача в даному випадку відбулось формування нової земельної ділянки з іншим цільовим призначенням ніж те, яке було вказане в державному акті виданому Територіальному головному управлінню по будівництву у Львівській області «Головльвівпромбуд» та на іншу площу.

На думку позивача державний реєстратор П.Т. Тузяк порушив Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» взявши для державної реєстрації підставу виникнення іншого речового права Державний акт на право користування землею Б №060772 виданий Територіальному головному управлінню по будівництву у Львівській області «Головльвівпромбуд» у 1984 року на площу 27,1 га та зареєстрував право постійного користування земельною ділянкою площею 16,0035 га за ТзОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат».

Крім того, позивач зазначив, що згідно із ст.ст. 15, 21, 22 Закону України «Про оренду землі» ТзОВ «Фірма» Львівський домобудівний комбінат» не сплачує оренду плату за користування земельною ділянкою кадастровим номером :08:000:0028, де власником є Мурованська сільська рада ОТГ, чим завдає матеріальної шкоди територіальній громаді.

Відтак, Мурованська сільська рада ОТГ Пустомитівського району Львівської області подала позов до Господарського суду Львівської області, відповідно до якого просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 16.11.2017 індексний номер - 38166749 про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:000:0028 за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р., с. Муроване, вулиця Будівельна, земельна ділянка 30 Власник: Сороки-Львівська сільська рад, , Правокористувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма» Львівський домобудівний комбінат», , земельна ділянка площею 16,0035 га, винесеного державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову у даній справі зазначив, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, право або інтерес позивача, який вважає себе власником земельної ділянки, може бути порушено внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність права оренди іншої особи. При цьому рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права оренди (частина друга статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Однак, з даним висновком колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

У частині 2 статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній до 16.01.2020) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України № 1952 (у редакції, чинній із 16.01.2020 та на час прийняття оскаржуваних рішень) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції (яка діяла на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення у цій справі), на відміну від положень частини 2 статті 26 Закону України № 1952 у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Колегія суддів зазначає, що у пункті 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" унормовано, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому, починаючи з 16.01.2020, цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі України № 1952.

Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19 та від 28.10.2020 у справі № 10963/19, від 11.02.2021 у справі № 911/1530/19, від 03.03.2021 у справі № 913/175/20.

В даному випадку позивачем вірно обрано спосіб захисту у вигляді скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення, законодавець вже виключив такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права, а тому суд першої інстанції помилково зазначив про необхідність застосування позивачем способу судового захисту, який не зможе забезпечити і гарантувати позивачу відновлення порушеного права, а значить не спроможний надати особі ефективний захист її прав.

Внаслідок помилкового висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, як неефективного способу захисту, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.

Однак, позивачем у суді апеляційної інстанції зазначено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 07.09.2021 у справі № 914/1159/21 задоволено позов заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Мурованської сільської ради Львівського району Львівської області до ТзОВ «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» про скасування державної реєстрації права постійного користування ТзОВ «Фірма Львівський домобудівний комбінат» земельною ділянкою площею 16,0035 га, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; припинення речового права постійного користування земельною ділянкою. Зазначене рішення не оскаржувалось до суду апеляційної інстанції та набрало законної сили.

Так, рішенням Господарського суду Львівської області від 07.09.2021 у справі № 914/1159/21:

- скасовано державну реєстрацію права постійного користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» () земельною ділянкою площею 16,0035 га кадастровий номер :08:000:0028, що знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Муроване, вул.Будівельна,30 (запис про інше речове право номер 23399161 від 16.11.2017, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38166749 від 16.11.2017);

- припинено речове право - право постійного користування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Львівський домобудівний комбінат» земельною ділянкою площею 16,0035 га кадастровий номер :08:000:0028, що знаходиться за адресою: Львівська області, Пустомитівський район, с.Муроване, вул.Будівельна,ЗО (запис про інше речове право номер 23399161 від 16.11.2017, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38166749 від 16.11.2017).

Отже, рішенням Господарського суду Львівської області від 07.09.2021 у справі № 914/1159/21, скасовано, зокрема, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 38166749 від 16.11.2017 (про реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :08:000:0028 за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р., с. Муроване, вулиця Будівельна, 30 Власник: Сороки-Львівська сільська рад, , Правокористувач: ТзОВ «Фірма» Львівський домобудівний комбінат», , земельна ділянка площею 16,0035 га, винесеного державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області Тузяк Павло Тарасович), яке позивач у даній справі просить скасувати.

Зазначене свідчить про відсутність предмету спору у даній справі, що у відповідності до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, тягне за собою закриття провадження у справі.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 ГПК України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Така правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема, у постанові від 27.07.2021 у справі № 910/7252/18.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2020 слід скасувати, а провадження у справі закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України.

Керуючись ст.ст.231, 269, 270, 271, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Мурованської сільської ради об`єднаної територіальної громади Пустомитівського району Львівської області за вих. № 902 від 13.10.2020 (вх. № 01-05/2859/20 від 15.10.2020) задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 15.09.2020 у справі № 914/118/20 скасувати, провадження у справі закрити.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 21.10.2021.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Т.Б. Бонк

Суддя Р.І. Марко