ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.10.2021 Справа № 914/632/20

Господарський суд Львівської області у складі судді О.Д. Запотічняк

за участю секретаря судового засідання А.П. Полянського

розглянувши заяву представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Гарапко Вікторії Юріївни

про відвід головуючого судді О.Д. Запотічняк від розгляду справи № 914/632/20

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Орант", м.Стрий,

до відповідача 1: Реєстратора Миколаївської районної адміністрації Львівської області Данилко Івана Івановича, м.Миколаїв,

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАІНЕ", м.Стрий,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Гарапко Вікторії Юріївни

про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ТзОВ "ТИПЕРІС", оформлених протоколом №1 від 20.10.2019; визнання недійсним правочину оформленого актом приймання-передачі від 30.10.2019, щодо передачі нежитлових приміщень та земельних ділянок до статутного капіталу ТОВ "ТИПЕРІС" ; скасування рішень державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Львівської обласної ради Данилко Івана Івановича від 05.11.2019 про державну реєстрацію за Товариством з обмеженого відповідальністю "ТИПЕРІС" нежитлових приміщень та земельних ділянок; витребування у ТОВ "ДАІНЕ" на користь ГОВ "ОРАНТА" відповідних нежитлових приміщень та земельних ділянок,

за участю представників:

від позивача: Бердар С.В. - представник; Гарапко Ю.В. - директор;

від відповідача -1: не з`явився;

від відповідача -2: Марочканич М. О. - представник; Чехрій О.М. - директор;

від третьої особи: Тищенко Н.М.;

встановив:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов товариства з обмеженою відповідальністю "Орант" до відповідача 1 Реєстратора Миколаївської районної адміністрації Львівської області Данилко Івана Івановича, до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАІНЕ" про визнання недійсним рішення загальних зборів засновників ТзОВ "ТИПЕРІС", оформлених протоколом №1 від 20.10.2019; визнання недійсним правочину оформленого актом приймання-передачі від 30.10.2019, щодо передачі нежитлових приміщень та земельних ділянок до статутного капіталу ТОВ "ТИПЕРІС" ; скасування рішень державного реєстратора Миколаївської районної державної адміністрації Львівської обласної ради Данилко Івана Івановича від 05.11.2019 про державну реєстрацію за Товариством з обмеженого відповідальністю "ТИПЕРІС" нежитлових приміщень та земельних ділянок; витребування у ТОВ "ДАІНЕ" на користь ГОВ "ОРАНТА" відповідних нежитлових приміщень та земельних ділянок.

Ухвалою від 16.03.2020, суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 01.07.2020р. суд призначив розгляд справи в підготовчому засіданні на 21.07.2020.

Подальший розгляд справи викладено в ухвалах суду. Так, зокрема ухвалою від 05.10.2021 суд відклав розгляд справи на 19.10.2021.

В судовому засіданні 19.10.2021 року представником третьої особи подано заяву про відвід судді О.Д. Запотічняк ( вх. № 24274/21). Заяву представник третьої особи мотивує тим, що ухвала Господарського суду Львівської області від 22 липня 2021 року, є такою, що порушено, зокрема, принцип справедливості і неупередженості. Зокрема:

- в клопотанні експертів зазначено, про необхідності надання порівняльних зразків документів - оригіналів достовірно датованих документів з моменту появи підпису у документах, виходячи з матеріалів справи, до часу датування документів, в яких рукописно виконано записи та підписи синьо-фіолетовими пастами кулькових ручок (такими ж за кольором та відтінком, як і в підписах у Протоколі №3 загальних зборів ТОВ «ОРАНТ», датованому 23.10.2019 та Протоколі №4 загальних зборів ТОВ «ОРАНТ», датованому 31.10.2019 (т.9 а.с. 253-259), у кількості не менше двадцяти зразків з різними датами складання за кожен рік досліджуваного періоду, однак суд, своєю Ухвалою, постановив отримання порівняльних зразків тільки в сторони Позивача, обмеживши цим, в праві надавати докази, Відповідача 2, тобто Господарським судом Львівської області, порушено, зокрема, принцип справедливості і неупередженості;

- надані позивачем документи, в якості порівняльних зразків долучено судом до матеріалів справи, однак такі в залі судового засідання представнику Відповідачу 2 для огляду не надавалися;

- вважає, що відмова судом Відповідачу 2 в задоволенні клопотання щодо постановки експертам на вирішення додаткових питань, не відповідає вимогам ГПК України, зокрема, та вимогам чинного законодавства України, в цілому.

Розглянувши подану заяву про відвід судді О.Д. Запотічняк, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 39 ГПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Господарський процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у необ`єктивності судді, однак зазначається, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Інститут відводу заінтересованих в результаті справи суддів є гарантією об`єктивності дослідження фактичних обставин справи та вчинення інших процесуальних дій.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, no. 16695/04, від 15.07.2010).

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому числі вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Так, суддівську дискрецію, або суддівський розсуд, визначають як повноваження, надане особі, яка володіє владою вибирати між двома чи більше альтернативами, коли кожна з альтернатив законна.

Завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 177 ГПК України).

Згідно з частиною третьою статті 198 Господарського процесуального кодексу України, головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Із з заяви про відвід судді поданої представником третьої особи Тищенко Н.М., слідує , що у заявника виникли сумніви у неупередженості та об`єктивності судді, адже в ухвалі суду від 22.07.2021 про призначення технічної експертизи зазначено: Ухвалою від 02.03.2021 Господарським судом Львівської області у справі призначено судову експертизу, питання поставлені експерту, згідно вказаної ухвали вирішувались у судовому засіданні, представники Відповідача 2 безпосередньо були присутні при вирішенні, які саме питання необхідно задати експерту, для отримання відповіді у висновку експерта. Клопотання щодо поставлення експерту додаткових питань - судом відхиляється з огляду на те, що Відповідач 2 не підтвердив жодними належними та допустимими доказами доцільність поставлення додаткових питань експерту. Не зазначено хто буде оплачувати дану експертизу, що підтвердять чи спростують питання для даної експертизи.

Окрім того, в Ухвалі від 22 липня 2021 року Господарським судом Львівської області зазначено про надання дозволу експертам застосовувати вологе копіювання, мотивуючи тим, що документи при проведенні такого не пошкоджуються.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом (статті 126, 129 Конституції України).

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 №6-рп/2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Заявлена підстава відводу за своєю суттю зводиться до незгоди представника третьої особи з процесуальною діяльністю суду в цій справі (постановленням ухвали за результатами розгляду заяв, клопотань, тощо). Потрібно зауважити, що підставами для відводу судді можуть бути лише конкретні обставини, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості такого судді. При цьому незгода з процесуальною діяльністю суду до таких обставин не може належати, адже в такому випадку будь-яка сторона в будь-якій справі зможе в такий спосіб змінювати суддю у своїй справі.

Саме тому, законодавцем включено до статті 35 Господарського процесуального кодексу України частину 4: незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. З урахуванням наведених обставин суд визнає необґрунтованими заявлені доводи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Доводи заявника щодо підстав відводу, а саме відмови Відповідачу 2 в задоволенні клопотання щодо додаткових питань, надання судом дозволу на використання методу вологого копіювання та обмеження Відповідача 2 у наданні порівняльних зразків документів- оригіналів, які витребовувались експертом згідно клопотання від 01.07.2021 №18885/21-34/ 18886/21-33, це процесуальні дії, які згідно ГПК України підлягають оскарженню в апеляційному порядку, чим сторони і скористались, оскарживши оспорювану ухвалу.

Не заслуговує на увагу суду посилання представника третьої особи на те, що порівняльні зразки документів - оригіналів долучені Позивачем, не було надано Відповідачу 2 для ознайомлення, оскільки ч. 1 ст. 42 ГПК України чітко передбачено, що учасники справи мають право зокрема, ознайомлюватись з матерілами справи, робити з них витяги, копії, у матеріалах відсутні докази зворотнього, а саме відмова відповідачу у ознайомленні з матеріалами справи.

Також, суд звертає увагу заявника, що цитування позивачем абзацу ухвали суду від 22.07.2021 не є нормативним обґрунтуванням заявленої вимоги про відвід судді у цій справі і не підтверджує фактів упередженості та необ`єктивності судді О.Д. Запотічняк щодо розгляду даної справи.

Суд звертає увагу на те, що факт вирішення суддею О.Д. Запотічняк поданих у справі заяв та клопотань та надання оцінки доказам у цій справі, сам по собі не є і не може бути обставиною для виникнення переконання у тому, що суддя не забезпечує достатню гарантію щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді справи, оскільки оцінка доказів та винесення рішення за результатами оцінених доказів є обов`язком судді, передбаченим законом, хоч результат такого розгляду, як правило, завжди не на користь одного з учасників справи. Вчинення суддею процесуальних дій у справі не може бути підставою для відводу, хоча учасники судового розгляду не завжди згідні із цими діями.

Окрім того, суд вважає, що заявником у своїй заяві про відвід судді не наведено жодної з підстав для відводу судді, які містяться у ст.ст. 35, 36 ГПК України, а визначені підстави задля відводу зводяться до незгоди заявника з постановленими суддею Господарського суду Львівської області О.Д. Запотічняк рішень щодо поданих на розгляд суду заяв та клопотань, а отже, заявлений відвід є необґрунтованим.

Відповідно до частин 8, 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи, за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу. З огляду на викладене, заявником не представлено належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді О. Д. Запотічняк від розгляду справи № 914/632/20.

Відтак, суд дійшов висновку що в задоволенні заяви представника третьої особи Тищенко Н.М. від 19.10.2021 про відвід судді О.Д. Запотічняк від розгляду справи № 914/632/20 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 35, 36, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника третьої особи Гарапко В.Ю. про відвід судді О.Д. Запотічняк від розгляду справи № 914/632/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в строк та порядку передбаченому ст. 235 ГПК України та оскарженню не підлягає.

Суддя О.Д. Запотічняк