УХВАЛА
про відмову у передачі справи до іншого суду
м. Київ
22.10.2021Справа №910/15869/21

За позовомВійськової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення штрафу у розмірі 10 079,64 грн.
Суддя Бойко Р.В.
Ухвала постановлена в порядку письмового провадження.

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення штрафу у розмірі 10 079,64 грн.

В обґрунтування позовних вимог Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України вказує, що під час здійснення фактичної перевірки поставленого Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 згідно Договору №131/В33-2020 від 02.09.2020 товару (консервованої кукурудзи) комісією позивача у присутності уповноваженого представника відповідача було виявлено, що вказаний товар поставлений із порушеннями вимог до маркування та тари, у зв`язку з чим наявні правові підстави для застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 передбаченого п. 8.4.1 вказаного договору штрафу у загальному розмірі 10 079,64 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 відкрито провадження у справі №910/15869/21; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Постановляючи дану ухвалу та приймаючи позов Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до свого провадження, судом було прийнято до уваги доводи позивача щодо підсудності даного спору Господарському суду міста Києва, викладені у змісті позовної заяви.

20.10.2021 засобами поштового зв`язку від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до суду надійшла заява про направлення справи №910/15869/21 до Господарського суду Полтавської області за підступністю. У вказаній заяві відповідач вказує, що спір у даній справі стосується стягнення із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу, тобто стягнення коштів, а не здійснення постачання товару на склад позивача, відтак даний спір підлягає розгляду судом за місцезнаходженням боржника.

З метою дотримання принципів змагальності та рівності сторін у господарському процесі, суд вбачає за необхідне повторно розглянути питання щодо підсудності справи №910/15869/21 Господарському суду міста Києва з урахуванням доводів обох сторін.

Розглянувши доводи сторін щодо підсудності спору у даній справі, суд прийшов до висновку, що справа №910/15869/21 підлягає розгляду Господарським судом міста Києва з огляду на наступне.

Так, позивач обґрунтовуючи підсудність даного спору Господарському суду міста Києва, посилався на частину 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, у відповідності до якої позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Предметом даної справи є стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу (коштів) за неналежне виконання зобов`язання за договором №131/В33-2020 від 02.09.2020 здійснити постачання товару в частині порушення вимог до маркування та тари такого товару.

Натомість застосування неустойки за порушення виконання зобов`язання є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, та відповідно обов`язок зі сплати штрафу за неналежне виконання зобов`язання за договором №131/В33-2020 від 02.09.2020 є похідним від обов`язку здійснити постачання товару з дотриманням погоджених договором вимог до маркування та тари такого товару та нерозривно із ним пов`язаний.

Із умов Договору №131/В33-2020 від 02.09.2020 та Заявки вих. №78/5/7-2227 від 01.10.2020 вбачається, що місцем поставки товару є: АДРЕСА_1 .

Відтак, у контексті права позивача, передбаченого частиною 5 статті 29 Господарського процесуального кодексу України, щодо альтернативної можливості пред`явити позов за місцем виконання договору, відповідний позов може пред`являтись саме за місцем виконання основного обов`язку з поставки товару в обумовленому договором маркуванні та у відповідній тарі, за порушення його заявлено до стягнення штраф.

Крім того, вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу є грошовим зобов`язанням, оскільки виражена в грошових одиницях України.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц та від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц, а також такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №910/11965/16, від 20.11.2018 у справі №910/23457/17, від 31.01.2018 у справі №910/8399/17, від 03.09.2018 у справі №910/5811/16, від 15.03.2018 у справі №910/9978/15, від 31.07.2019 у справі №910/3692/18 та постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 №6-49цс12.

Частиною 1 статті 532 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Відтак, оскільки у договорі №131/В33-2020 від 02.09.2020 сторонами не обумовлено місця виконання учасником обов`язку зі сплати замовнику штрафу, то в силу приписів ч. 1 ст. 532 Цивільного кодексу України місцем виконання такого зобов`язання є місцезнаходження замовника.

З огляду на наведене, вбачається, що позивач був наділений правом за власним вибором подати позов до господарського суду за місцем проживання відповідача або за місцем виконання договору та реалізував відповідне право шляхом подання позову до Господарського суду міста Києва, тобто за місцем виконання спірного договору, а відтак при зверненні Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до суду із даним позовом не було порушено правил підсудності.

Частиною 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

За таких обставин відсутні правові підстави для задоволення заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про направлення справи №910/15869/21 на розгляд іншому суду за підсудністю.

Керуючись ст.ст. 27, 29, 31, 174, 176, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (вих. №2021-10/1-13 від 13.10.2021) про направлення справи №910/15869/21 на розгляд іншому суду за підсудністю.

2. Звернути увагу сторін, що строки на подання заяв по суті спору у даній справі, встановлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (22.10.2021) та не підлягає оскарженню.

Суддя Р.В. Бойко