ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1109/21

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Волна С.В., за участі представників сторін:

від позивача: Бобер Д.О. - адвокат за ордером;

від відповідача: Родак І.В. - самопредставництво, за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан - Плюс" (м. Черкаси) до Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (м. Черкаси) про стягнення 55 644,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 55 644,68 грн., з яких 28 663,69 грн. пені, 6 113,44 грн. як 3% річних та 20 867,55 грн. інфляційних втрат за прострочення розрахунків на підставі договору поставки товару, укладеного між сторонами у справі на підставі судового рішення.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити.

Відповідача проти позову заперечив з підстав, що бюджетне зобов`язання за договором між сторонами, який було укладено за рішенням суду, не було зареєстровано, що унеможливило проведення платежів за товари і спричинило наявність підстав для нарахування спірних коштів.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи і заперечення представників обох сторін і дослідивши наявні у справ і докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з такого:

У відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.05.2021 по справі № 925/207/21 було встановлено, що попередньо рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.03.2021 у справі № 925/475/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021, визнано укладеним між ТОВ "Каштан - Плюс", як постачальником, та Департаментом освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, як замовником, договір на закупівлю "Код ДК 021:2015:03210000-6 Зернові культури та картопля" ідентифікатор в електронній системі закупівлі UА-2020-03-06-001337-b.

За умовами цього договору позивач повинен поставити, а відповідач прийняти та оплатити зернові культури та картоплю за ДК 021:2015- 03210000-6. Остаточний розрахунок за товар Замовник здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах відстрочки платежу до 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки товару на умовах розділу 5 договору.

У разі затримки бюджетного фінансування та/або затримки здійснення платежів не з вини замовника, розрахунок за поставлений товар здійснюються протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання замовником бюджетного фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок та/або можливості здійснити платежі (п. 4.3).

Поставка товару це передача замовнику товару, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 2 договору. Товар постачається замовнику транспортом і за рахунок постачальника протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин з моменту отримання постачальником заявки (у разі усної - з обов`язковим подальшим письмовим підтвердженням) від замовника на умовах DDP ("Інкотермс", у редакції 2010 року) за адресами дошкільних навчальних закладів деталізованих у п. 5.1 договору. Датою поставки товару є дата підписання замовником накладної (накладних), у місті поставки, вказаному у п.5.1 договору (п. 5.2.).

Згідно зі специфікацією до вказаного договору ціна за один кілограм картоплі склала 14,00 грн.

Цим же рішенням встановлено, що рішення Господарського суду Черкаської області від 24.03.2021 у справі № 925/475/20 набрало законної сили 20 листопада 2020 року.

На виконання договору на закупівлю "Код ДК 021:2015:03210000-6 Зернові культури та картопля" ідентифікатор в електронній системі закупівлі UА-2020-03-06-001337-b позивач у період з 04.01.2021 по 08.02.2021 на підставі поданих йому дошкільними навчальними закладами відповідача заявками на поставку продуктів харчування за видатковими накладними передав дошкільним навчальним закладам відповідача, а останні прийняли передбачений договором товар картоплю на загальну суму 441 563,60 грн.

Оскільки суду не було подано доказів щодо проведення розрахунку за вказаний товар, то рішення у справі № 925/207/21 від 17.05.2021 з відповідача на користь позивача було стягнуто 441563,60 грн. (чотириста сорок одна тисяча п`ятсот шістдесят три гривні 60 коп.) боргу.

На доказ поставки товару на суму 441 563,60 грн. відповідачем також надано суду копії накладних у справу № 925/1109/21 (а.с. 73-340).

Позивач доводить, що строк розрахунків за товар (до 10 (десяти) банківських днів з моменту поставки товару по кожній накладній - п. 4.2. Договору), відповідачем були порушені.

За прострочення розрахунків позивач просить стягнути з відповідача 28 663,69 грн. пені, 6 113,44 грн. як 3% річних та 20 867,55 грн. інфляційних втрат.

Дані вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з такого:

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.

Стаття 655 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не є обставиною, за наявності якої суб`єкт господарювання не несе відповідальності за порушення господарського зобов`язання.

Згідно положень ст. 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до умов п. 7.2. Договору Замовник за затримку оплати товару сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент нарахування пені, від вартості неоплаченого товару за кожний день затримки.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до положень ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Представниками сторін підтверджується, що укладений за рішенням суду договір не містить умови про можливість перевищення шестимісячного строку при нарахуванні пені.

При перевірці розрахунку пені судом встановлено, що за деякими періодами нарахування пені проведено з перевищенням шестимісячного терміну її розрахунку.

За належним розрахунком загальний розмір пені становить лише 28 554,72 грн. за період з 19.01.2021 по 19.07.2021 (а.с. 57-68).

У відповідності до ст. 625 ЦК України, у випадку прострочення грошового зобов`язання боржник на вимогу кредитора повинен сплатити інфляційні втрати на суму боргу та 3% річних із простроченої суми, якщо більший розмір процентів не встановлено договором.

Оскільки така відповідальність за невиконання грошового зобов`язання встановлена законом, то не має значення, чи передбачена вона умовами договору між сторонами.

За розрахунками позивача, за період з 19.01.2021 по 25.07.2021 загальна сума інфляційних втрат на суму несплаченого боргу у відповідача складає 20 867,55 грн. (а.с. 43-48), а трьох процентів річних за цей же період - 6113,43 грн. ( а.с. 69-70).

Розрахунок інфляційних та процентів річних зроблено вірно та у відповідності до умов договору і обставин справи.

Доказів проведення розрахунку за пенею, інфляційними та процентами річних відповідач суду не надав, а тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить 28 554,72 грн. пені, 6 113,44 грн. як 3% річних, 20 867,55 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки товару, укладеного між сторонами у справі на підставі судового рішення.

В решті вимог щодо стягнення пені слід відмовити через безпідставність її нарахування.

Суд відхиляє заперечення відповідача проти позову і вказує, що відсутність у відповідача бюджетних коштів та реєстрації бюджетних зобов`язань в органах казначейської служби за договором, який було укладено між сторонами за рішенням суду - не є підставою для звільнення його від виконання вказаних зобов`язань та від сплати санкцій за прострочення розрахунків.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №905/2358/16 (3-77гс17) та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №906/621/17 (провадження №12-47гс18).

За умовами господарського зобов`язання саме на платника коштів покладається зобов`язання забезпечити вчасну оплату товару.

Отож позивач в порядку захисту своїх порушених прав та у відповідності до ст. 611,612,625 ЦК України має право на нарахування та стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Доказів проведення розрахунку за позовними вимогами відповідач суду не надав.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю і з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути 28 554,72 грн. пені, 6 113,44 грн. як 3% річних, 20 867,55 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки товару, укладеного між сторонами у справі на підставі судового рішення.

В стягненні решти коштів по пені слід відмовити через безпідставність її нарахування.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник через неправильні дії відповідача , то з відповідача на користь позивач слід повністю стягнути 2270,00 грн. витрат на відшкодування сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов завольнити частково.

2. Стягнути з Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради (ідентифікаційний код 36299692, м. Черкаси, вул. Гоголя, 251) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Каштан - Плюс" (ідентифікаційний код 30955757, м. Черкаси, вул. Благовісна, 174) -- 28 554,72 грн. пені, 6 113,44 грн. як 3% річних, 20 867,55 грн. інфляційних втрат на підставі договору поставки товару, укладеного між сторонами у справі на підставі судового рішення та 2270,00 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2021

Суддя Н.М. Спаських