РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2021Справа № 910/13162/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал-Страхування" (03056, м.Київ, вул.Борщагівська,154, код 33908322)

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, 26, код 32382598)

про стягнення 14 876,65 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" про стягнення 14 876,65 грн відшкодування, виплаченого страхувальнику позивача у зв`язку із ДТП, яка сталась 29.05.2021 з вини страхувальника відповідача за договором №12_Тр/24-234-00026 від 19.03.2021.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 13.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), встановив строк учасникам справи для реалізації процесуальних прав.

13.09.2021 відповідач засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про ненадання позивачем акту виконаних робіт та платіжного документа про оплату ремонтних робіт та необхідність застосування коефіцієнту фізичного зносу для розрахунку відшкодування 34,1%; за розрахунком відповідача належною є 10 180,18 грн відшкодування, яка була сплачена відповідачем на користь позивача 01.09.2021. Також відповідач вказав про відсутність порушеного права позивача та передчасність заявлених вимог з огляду на відсутність досудового звернення із заявою про відшкодування. Посилаючись на вказані обставини відповідач просив закрити провадження у справі в частині стягнення 10 180,18 грн відшкодування та відмовити в решті вимог.

16.09.2021 позивач подав відповідь на відзив, в якій зауважив, що розрахунок відповідача, який ґрунтується на консультації №59-D/93/2 не є належним та допустимим доказом на підтвердження вірних розрахунків страхового відшкодування, програма Аудатекс не має обов`язкового характеру, доводи відповідача є безпідставними, оскільки позивачем долучено до позову платіжне доручення на оплату відшкодування, водночас досудове врегулювання спору не виключає право особи звернутись безпосередньо до суду із позовом про стягнення страхового відшкодування. Враховуючи часткову оплату боргу позивач просить стягнути з відповідача 4 696,47 грн боргу та судові витрати.

20.09.2021 позивач засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 4 696,47 грн відшкодування та заяву про долучення до позову доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи, що провадження у даній справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання ухвалою від 13.08.2021 і підготовче засідання не проводитися, позивач був не позбавлений права реалізувати свої процесуальні права для подання заяви про зменшення позовних вимог у визначений процесуальний строк: тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, натомість вказана заява подана 20.09.2021, тобто поза межами визначеного процесуального строку, без подання заяви про його поновлення, та доказів надсилання копії заяви відповідачу. З вказаних підстав судом вказана заява залишена без розгляду.

30.09.2021 позивач повторно звернувся із заявою про зменшення позовних вимог, в якій виклав клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку для її подання та просив стягнути з відповідача 4696,47 грн відшкодування. Подане клопотання судом задоволене, заява про зменшення позовних вимог прийнята до розгляду.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.03.2021 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Арсенал-Страхування" (страховиком за договором) та СП «ОПТІМА-ФАРМ» (страхувальником) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 104/21-Т/Ц5 «ALL RISKS», предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням наземним транспортним засобом Citroen Jumper, державний номер НОМЕР_1 на строк дії договору з 24.03.2021 по 23.03.2022.

29.05.2021 у м.Хмельницькому по вул.Шевченка, 46 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля Citroen Jumper, державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «КТГ» (технічний тролейбус), державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22.06.2021 у справі № 686/14521/2 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до рахунку на оплату ФОП Бунецького І.В. № ФБСІ-00011 від 23.06.2021, Акту виконаних робіт №ФБСІ-00011 від 22.07.2021 по наряду-замовленню від 23.06.2021 визначено вартість ремонтних робіт та деталей, необхідний для відновлення пошкодженого в ДТП автомобіля Citroen Jumper, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 17 876,65 грн.

01.07.2021 позивач на підставі страхового акту № 006.01136821-1 від 24.06.2021, розрахунку страхового відшкодування до нього, здійснив перерахування страхового відшкодування за заявою страхувальника від 31.05.2021 на рахунок СТО у розмірі 17 876,65 грн, що підтверджується платіжним дорученням №36639598 від 01.07.2021 копія якого долучена до справи.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 29.05.2021 цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом «КТГ» (технічний тролейбус), державний номер ТГ-4 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» за договором добровільного страхування № 12_Тр/24-234-00025 з лімітом відповідальності по майну 100 000,00 грн та франшизою у розмірі 3000,00 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що після виплати на рахунок СТО відшкодування він не звертався у досудовому порядку до відповідача із заявою про відшкодування коштів, реалізовуючи право звернення безпосередньо до суду про стягнення 14 876,65 грн відшкодування.

У процесі розгляду справи у зв`язку із виплатою відповідачем відшкодування 01.09.2021 у сумі 10 180,18 грн, позивачем було подано заяву про зменшення заявлених вимог, яка прийнята судом до розгляду до 4 696,47 грн.

Відповідач у відзиві наполягав на застосуванні до розрахунку коефіцієнту фізичного зносу 34,1% та визначення належного розміру відшкодування у сумі 10 180,18 грн, яка сплачена на користь позивача.

Розглянувши спір по суті заявлених вимог, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Таким чином, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за договором добровільного страхування наземного транспорту № 104/21-Т/Ц5 «ALL RISKS» позивач набув право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Судом враховано, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування в межах річного строку (правова позиція, викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15), що спростовує доводи відповідача про протилежне.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 25 Закону України "Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Водночас, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

На підтвердження розміру витрат позивачем було надано суду страховий акт №0006.01136821-1 від 24.06.2021, розрахунок страхового відшкодування, рахунок № ФБСІ-00011 від 23.06.2021, Акт виконаних робіт №ФБСІ-00011 від 22.07.2021 по наряду-замовленню від 23.06.2021 та платіжне доручення № 36639598 від 01.07.2021 на суму 17 876,65 грн.

За розрахунком позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір відшкодування складає 4 696,47 грн з урахуванням визначено до стягнення розміру відшкодування 14 876,65 грн (17 876,65 грн фактично понесених витрат - 3000,00 грн франшизи за договором №12_Тр/24-234-00026 від 19.03.2021) та 10 180,18 грн вже сплачених відповідачем коштів на рахунок позивача після відкриття провадження у справі.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок суми шкоди та доводи відповідача про необхідність застосування коефіцієнту фізичного зносу 34,1% (4696,47 грн) та визначення розміру відшкодування у сумі 10 180,18 грн.

Згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Як вбачається з матеріалів справи, коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу «Citroen Jumper», державний номер НОМЕР_1 , 2018 року випуску дорівнює нулю, оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди (29.05.2021) строк його експлуатації не перевищував 7 років.

Відповідно до наданої відповідачем Консультації № 59-DD/2 про величину фізичного зносу транспортного засобу від 25.08.20321 визначено коефіцієнт фізичного зносу застрахованого транспортного засобу Citroen Jumper, державний номер НОМЕР_1 34,1%.

Також, на підтвердження доводів щодо необхідності застосування коефіцієнта фізичного зносу для визначення суми страхового відшкодування відповідач надав витяг з програми "AudaHistory" до програмного продукту "Audatex" (у нечитабельному вигляді). На переконання відповідача, вказаним витягом підтверджуються обставини, що автомобіль Citroen Jumper, державний номер НОМЕР_1 неодноразово ремонтувався.

Однак, з наданих відповідачем документів неможливо встановити факт проведення відновлювального ремонту автомобіля до настання спірної ДТП, який би входив до переліку виключень, визначених п. 7.39 методики, для застосування коефіцієнту фізичного зносу.

Таким чином, вказані обставини спростовують твердження відповідача про наявність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу при розрахунку суми страхового відшкодування 34,1%.

Враховуючи викладене, визначений позивачем та заявлений до стягнення розмір відшкодування є обґрунтованим, що відповідачем належними засобами доказування не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи встановлені судом обставини, за відсутності доказів оплати заявленої до стягнення суми відшкодування, у т.ч. станом на час розгляду справи по суті спору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 123, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, бул. Лесі Українки, 26, код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал-Страхування" (03056, м.Київ, вул.Борщагівська,154, код 33908322) 4 696 (чотири тисячі шістсот дев`яносто шість) грн 47 коп відшкодування, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак