РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.09.2021Справа № 910/8218/21
Суддя Н.Плотницька, розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амо-груп"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Екофітоойл"
простягнення 838 554 грн 63 коп.
Представники сторін:
від позивача:не з`явились
від відповідача:не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Амо-груп" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екофітоойл" про стягнення 838 554 грн 63 коп. заборгованості за договором оренди залізничного рухомого складу від 01.06.2020 № 01/06-2020, в тому числі: 792 490 грн 00 коп. основної заборгованості та 46 064 грн 63 коп. пені.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору оренди залізничного рухомого складу від 01.06.2020 № 01/06-2020 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати орендних платежів за оренду залізничного рухомого складу, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 792 490 грн 00 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 46 064 грн 63 коп. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

15.06.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/8218/21, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.07.2021.

У підготовчому засіданні 22.07.2021,у зв`язку із неявкою представників сторін, судом оголошено перерву до 30.08.2021, про що сторін повідомлено ухвалою.

У підготовчому засіданні 30.08.2021 суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 20.09.2021.

20.09.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про слухання справи без присутності позивача.

Представники сторін у судове засідання 20.09.2021 з розгляду справи по суті не з`явились, відповідач про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подав, про час, дату та місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином.

Станом на 20.09.2021 відповідачем вимог ухвали суду від 22.06.2021, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано.

04.08.2021 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 016, якими на адресу відповідача (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21), було направлено ухвалу від 22.06.2021 (про відкриття провадження у справі), із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання, дати довідки: 31.07.2021.

Відповідно до частин 2, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 вручена відповідачу 31.07.2021.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Амо-груп" (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екофітоойл" (орендар за договором) укладено договір оренди залізничного рухомого складу № 01/06-2020 (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти воренлу залізничний рухомий склад орендодавця (далі по тексту - РС), придатний для перевезень в технічному та комерційному стані.

Відповідно до пункту 2.5. договору передача рухомого складу в оренду оформлюється актом приймання-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, яка знаходиться на території України.

У пункті 2.6. договору зазначено, що акти приймання-передачі складаються та підписуються уповноваженими представниками сторін. Датою передачі рухомого складу в оренду є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на вказану орендарем станцію прийому-передачі згідно інформації ГІОЦ АТ «Укразалізниця». В актах приймання-передачі фіксуються номери вагонів, моделі, вид РС, дата побудови, дата та рік проходження наступного планового виду ремонту кожної одиниці РС.

Орендар підписує зі свого боку акт приймання-передачі РС протягом 2 календарних днів від дати прибуття РС на станцію приймання-передачі. А в разі виникнення зауважень по акту приймання-передачі (приймання в оренду) РС, в цей же термін направляє письмові зауваження орендодавцю.

У випадку не надходження від орендаря підписаного акту приймання-передачі (приймання в оренду) РС чи письмового зауваження у термін зазначений в даному пункті, акт буде вважатися погодженим.

Згідно з пунктами 4.1., 4.2. договору орендна плата нараховується за кожну добу оренди рухомого складу.

Розмір орендної плати РС складає 630,00 грн за одну одиницю РС на добу з ПДВ.

У пункті 4.3. договору визначено, що зобов`язання орендаря по сплаті орендних платежів забезпечується наступним чином:

- орендна плата у формі попередньої оплати за перший місяць оренди перераховується орендодавцю протягом 5 банківських днів після підписання акту приймання-передачі вагонів в оренду на підставі відповідного рахунку;

- наступна оплата оренди проводиться щомісяця у розмірі 50 % від місячної орендної плати у строк до 10 числа поточного місяця, залишок у розмірі 50 % від місячної орендної плати у строк до кінця поточного місяця на підставі рахунку.

У пункті 4.4. договору зазначено, що орендна плата розраховується виходячи з фактичного строку оренди кожного вагону протягом звітного періоду (місяця) за вирахуванням часу перебування вагону в ремонтах, передбачених п. 3.1.2. цього договору.

Пунктом 4.6. договору погоджено, що орендодавець направляє акт наданих послуг орендарю до 5 числа місяця, наступного за звітним місяцем оренди. Орендар протягом п`яти робочих днів з моменту отримання оригіналу акту наданих послуг повинен прийняти, підписати та завірити його зі свого боку печаткою та направити його орендодавцю або у цей самий час надати письмове обгрунтування своєї відмови від підписання.

У пункті 9.4. договору сторони погодили використання в своїх правовідносинах факсимільного зв`язку і електронної пошти та визнають юридичну силу факсимільного і сканованого відтворення підпису і друку з подальшим наданням оригінальних документів.

Цей договір набирає чинності від дати його підписання і діє до 31.07.2021, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх погашення (пункт 8.1. договору).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до норм частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору оренди залізничного рухомого складу від 01.06.2020 № 01/06-2020 орендодавець передав, а орендар прийняв в користування вагони відповідно до наявних в матеріалах справи належним чином засвідчених копій актів прийому-передачі вагонів від 01.08.2020 № 1, від 03.08.2020 № 2, від 04.08.2020 № 3, від 08.08.2020 № 4, від 09.08.2020 № 5, від 11.08.2020 № 6, від 15.08.2020 № 7, від 22.08.2020 № 8, від 15.10.2020 № 9.

Позивач виставив відповідачу рахунки-фактури від 11.08.2020 № СФ-0000045 на суму 117 180 грн 00 коп., від 11.08.2020 № СФ-0000046 на суму 68 040 грн 00 коп., від 11.08.2020 № СФ-0000047 на суму 36 540 грн 00 коп., які були оплачені відповідачем

Крім того, з матеріалів справи вбачається здійснення відповідачем часткової оплати на виконання договору від 01.06.2020 № 01/06-2020, а саме: 14.08.2020 на суму 58 590 грн 00 коп., 21.08.2020 на суму 38 000 грн 00 коп., 31.08.2020 на суму 76 500 грн 00 коп., 10.09.2020 на суму 267 000 грн 00 коп., 30.09.2020 на суму 310 000 грн 00 коп., 09.10.2020 на суму 200 000 грн 00 коп.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору оренди залізничного рухомого складу від 01.06.2020 № 01/06-2020 та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати оренди вагонів, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 792 490 грн 00 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати оренди на суму 792 490 грн 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з оплати орендних платежів за договором оренди залізничного рухомого складу від 01.06.2020 № 01/06-2020, та факту наявності заборгованості у розмірі 792 490 грн 00 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 46 064 грн 63 коп. пені.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що у разі порушення орендарем термінів перерахування орендної плати орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення від суми простроченої орендної плати.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 5.2. договору.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам чинного законодавства та умовам договору.

З огляду на вищенаведене та встановлення факту несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача 46 064 грн 63 коп. пені визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екофітоойл" (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, будинок 21, ідентифікаційний код 38497670) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Амо-груп" (50027, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, будинок 51Б, ідентифікаційний код 42308657) 792 490 (сімсот дев`яносто дві тисячі чотириста дев`яносто) грн 00 коп. основної заборгованості, 46 064 (сорок шість тисяч шістдесят чотири) грн 63 коп. пені та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 578 (дванадцять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн 32 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 13.10.2021

Суддя Н.Плотницька