ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2377/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства Васильківтепломережа (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 60-А)

до Комунального підприємства Васильківтранссервіс (08600, Київська обл., м. Васильків, пров. Кармелюка, буд. 10)

про стягнення 142865,42 грн. заборгованості за договором споживання теплової енергії № 1/66 від 01.03.2013 р.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Васильківтепломережа (далі КП Васильківтепломережа, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Васильківтранссервіс (далі КП Васильківтранссервіс, відповідач) про стягнення 142865,42 грн. заборгованості за договором споживання теплової енергії № 1/66 від 01.03.2013 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на постачання КП Васильківтепломережа теплової енергії КП Васильківтранссервіс за договором споживання теплової енергії № 1/66 від 01.03.2013 р., яка споживачем була оплачена не в повному обсязі, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 142865,42 грн. заборгованості за договором споживання теплової енергії № 1/66 від 01.03.2013 р., а також 2270,00 грн. судового збору.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, предмет, підстави позову і обраний позивачем спосіб захисту, а також категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, зважаючи на заявлену у даному спорі ціну позову, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд дійшов висновку, що справа за поданою Комунальним підприємством Васильківтепломережа позовною заявою до Комунального підприємства Васильківтранссервіс про стягнення 142865,42 грн. заборгованості за договором споживання теплової енергії № 1/66 від 01.03.2013 р., підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.08.2021 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи № 911/2377/21 постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 161 ГПК України до заяв по суті справи належать відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив.

Відзиву на позов або будь-яких інших заперечень чи пояснень по суті спору відповідачем до справи подано не було. Водночас, учасники процесу про судовий розгляд справи були повідомлені належно в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

01.03.2013 р. між Комунальним підприємством Васильківтепломережа (постачальник) та Комунальним підприємством Васильківтранссервіс (споживач) було укладено договір № 1/66 на споживання теплової енергії, відповідно до п. 1.1 якого постачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію (опалення), а споживач зобов`язується проводити розрахунки за послуги з теплопостачання за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим договором.

Згідно з пп. 3.1.3 п. 3.1 договору постачальник зобов`язувався постачати споживачу теплову енергію для опалення об`єктів, зазначених у додатку № 1 до цього договору.

У відповідності з п. 6.1 договору розмір оплати за теплову енергію встановлюється згідно з діючими тарифами, які затверджуються рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради. Для споживачів госпрозрахункових та приватних підприємств (II група) не пізніше 5 числа відповідного місяця здійснюється попередня 100% оплата вартості теплової енергії, яка запланована у відповідному місяці.

Умовами п. 6.2 договору передбачено, що розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Пунктом 6.7 договору передбачено, що послуги з теплопостачання, надані постачальником у відповідному місяці, оформлюються актом про надання послуг. Постачальник зобов`язується направити споживачу акт про надання послуг, а споживач зобов`язується протягом 5-ти днів з моменту його отримання повернути постачальнику акт в належно оформленому вигляді (підпис та печатка). У випадку неповернення споживачем належно оформлених актів про надання послуг та відсутності письмових заперечень з приводу отримання послуг, послуги з теплопостачання вважатимуться наданими та прийнятими споживачем.

Договір набирає чинності з 01.03.2013 р. і діє до 31.12.2013 р., а в частині проведення розрахунків за теплову енергію - до їх повного здійснення (п. 9.1 договору).

Договір вважається поновленим та продовженим, якщо за місяць до закінчення його дії не надійде заява від однієї із сторін про розірвання цього договору (п. 9.2 договору).

Додатком № 1 до договору, який підписаний сторонами, погоджено об`єкти, на які постачається теплова енергія - за адресою: м. Васильків, вул. Кармелюка, 10: об`єм споруд 896 куб.м та 98 куб.м.

На виконання вказаного договору постачальник передав, а споживач отримав теплову енергію, що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт протягом грудня 2014 року - березня 2018 року на загальну суму 217577,81 грн., у тому числі: за листопад 2014 року - кількість 4,949 Гкал, вартість з ПДВ 6569,62 грн., за грудень 2014 року - кількість 6,96 Гкал, вартість з ПДВ 10899,78 грн., за січень 2015 року - кількість 6,474 Гкал, вартість з ПДВ 10138,67 грн., за лютий 2015 року - кількість 6,513 Гкал, вартість з ПДВ 10199,75 грн., за березень 2015 року - кількість 2,268 Гкал, вартість з ПДВ 4964,88 грн., за листопад 2015 року - кількість 3,458 Гкал, вартість з ПДВ 6100,87 грн., за грудень 2015 року - кількість 6,231 Гкал, вартість з ПДВ 10993,20 грн., за січень 2016 року - кількість 8,496 Гкал, вартість з ПДВ 14989,28 грн., за лютий 2016 року - кількість 4,969 Гкал, вартість з ПДВ 8417,22 грн., за березень 2016 року - кількість 2,454 Гкал, вартість з ПДВ 4176,58 грн., за листопад 2016 року - кількість 2,491 Гкал, вартість з ПДВ 3895,28 грн., за грудень 2016 року - кількість 7,08 Гкал, вартість з ПДВ 11183,16 грн., за січень 2017 року - кількість 8,213 Гкал, вартість з ПДВ 14853,18 грн., за лютий 2017 року - кількість 7,646 Гкал, вартість з ПДВ 14044,33 грн., за березень 2017 року - кількість 4,248 Гкал, вартість з ПДВ 8356,50 грн., за листопад 2017 року - кількість 0,384 Гкал, вартість з ПДВ 1061,46 грн., за грудень 2017 року - кількість 5,806 Гкал, вартість з ПДВ 16049,09 грн., за січень 2018 року - кількість 7,363 Гкал, вартість з ПДВ 20352,98 грн., за лютий 2018 року - кількість 7,789 Гкал, вартість з ПДВ 21530,54 грн., за березень 2018 року - кількість 7,08 Гкал, вартість з ПДВ 18801,44 грн., які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками. Факт отримання від позивача наведених обсягів послуг відповідачем не заперечений.

Відповідачем було частково оплачено поставлену Комунальним підприємством Васильківтепломережа теплову енергію в сумі 74712,39 грн.

З огляду на зазначене, у КП Васильківтранссервіс утворилась заборгованість в сумі 142865,42 грн.

КП Васильківтепломережа та КП Васильківтранссервіс було підписано акт звірки розрахунків за надані послуги, зокрема, станом на 03.12.2019 р. на суму 142865,42 грн.

КП Васильківтепломережа було надіслано КП Васильківтранссервіс претензію № 695 від 26.06.2019 р. на суму 142865,42 грн. з вимогою сплатити зазначену суму заборгованості на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідь на претензію отримано не було, заборгованість не сплачено, у зв`язку з чим позивач і звернувся за даним позовом до суду.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За своєю правовою природою правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Поряд з цим, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що договір № 1/66 на споживання теплової енергії від 01.03.2013 р. припинений не був, був чинним на момент виникнення та існування спірних правовідносин.

Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній справі в повному обсязі з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач заперечень проти позову чи доказів здійснення оплати за поставлену йому теплову енергію за договором № 1/66 на споживання теплової енергії від 01.03.2013 р. в сумі 142865,42 грн. суду не надав.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

За таких обставин, вимога позивача щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 142865,42 грн. є належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Комунального підприємства Васильківтепломережа у повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства Васильківтранссервіс (08600, Київська обл., м. Васильків, пров. Кармелюка, буд. 10, код 32401751) на користь Комунального підприємства Васильківтепломережа (08600, Київська обл., м. Васильків, вул. Декабристів, 60-А, код 31916457) 142865 (сто сорок дві тисячі вісімсот шістдесят п`ять) грн. 42 коп. основного боргу, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складене 18.10.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна