ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р. Справа № 910/1793/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Ващенка В.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Пшесмецька Т.М.

від відповідача: Мариніч Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража комплект"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 (повне судове рішення складено 30.06.2021) (суддя Марченко О.В.)

у справі № 910/1793/21 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража комплект"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі його відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

про стягнення 4 226 870,54 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "П`ята стража комплект" (далі - ТОВ "П`ята стража комплект", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі його відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС", відповідач) про стягнення коштів у розмірі 3 853 937,42 грн, а саме: 3 445 709,90 грн основного боргу, 118 410,27 грн інфляційних втрат, 70 802,26 грн трьох процентів річних та 219 014,99 грн пені.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на невиконання відповідачем умов договору № 28/11-2019/20-121-08-20-08987 "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, Енергоблок №3. Реакторне відділення. РДЕС-2. Модифікація насосних агрегатів СВБ реакторного відділення енергоблоків ЗАЕС із чавунними корпусами. Будівельно-монтажні роботи" від 08.01.2020 в частині оплати виконаних позивачем робіт (далі - Договір).

3. Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог на суму 372 933,12 грн, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти у розмірі 4 226 870,54 грн, а саме: 3 445 709,90 грн основного боргу з ПДВ, 167 375,36 грн інфляційних втрат, 338 828,14 грн пені, 200 999,74 грн штрафу та 73 957,40 грн трьох процентів річних. Зазначена заява прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

4. Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/1793/21 позовні вимоги ТОВ "П`ята стража комплект" задоволено частково. Стягнуто з ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі ВП "Запорізька АЕС" на користь ТОВ "П`ята стража комплект" 2 756 567,92 основного боргу, 152 237,19 грн втрат від інфляції, 66 425,80 грн 3% річних і 44 628,45 грн судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5. Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем документально підтверджено наявну у відповідача за Договором заборгованість у сумі 3 445 709,90 грн з ПДВ, яку відповідачем не було сплачено. Разом з тим, за умовами п. 2.2 Договору оплата замовником (відповідачем) частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від підрядника (позивача) податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку. Таким чином, у п. 2.2 Договору сторони пов`язали закінчення строку виконання відповідачем (замовником) зобов`язання з оплати суми ПДВ з днем отримання замовником податкової накладної. Однак, позивачем наведених умов Договору виконано не було.

6. Відтак, місцевий господарський суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу за Договором у сумі 2 871 424,92 грн за вирахуванням ПДВ у сумі 574 284,98 грн, оскільки строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наведеної суми не настав.

7. Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і 3% річних та періодів їх нарахування, суд першої інстанції дійшов висновку, що він неправильний. Відтак, здійснивши перерахунок, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що стягненню з відповідача підлягає 152 237,19 грн втрат від інфляції та 66 425,80 грн 3% річних за розрахунком суду, а в стягненні решти сум втрат від інфляції (15 138,17 грн) та 3% річних (7 531,6 грн) слід відмовити.

8. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені та 7% штрафу, оскільки обов`язок у відповідача перед позивачем за умовами Договору є грошовим, а умовами Договору не передбачено будь-яке нарахування штрафних санкцій щодо порушення відповідачем строків оплати виконаних позивачем підрядних робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

9. Не погодившись із вказаним рішенням, ТОВ "П`ята стража комплект" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/1793/21 в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача суми ПДВ, пені та штрафу і ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути кошти у розмірі 1 114 112,86 грн, а саме: 574 284,98 грн ПДВ, 338 828,14 грн пені, 200 999,74 грн 7% штрафу. Крім того, скаржник просить змінити оскаржуване рішення в частині викладення суми основного боргу, змінивши суму 2 756 567,92 грн на суму 2 871 424,92 грн.

10. Скаржник вказує, що судом першої інстанції допущено помилку під час розрахунку суми основного боргу, викладеної в резолютивній частині, оскільки основна сума заборгованості з ПДВ складає 3 445 709,90 грн, а ПДВ становить 574 284,98 грн, то основна сума заборгованості без ПДВ становитиме 2 871 424,92 грн, а не 2 756 567,92 грн, як це прораховано судом. Таким чином, суд у своєму рішенні зменшив зобов`язання відповідача, допустивши математичну помилку у розрахунках.

11. Крім того, позивач вважає, що суд неправомірно відхилив вимогу щодо стягнення суми основного боргу з урахуванням ПДВ, пославшись лише на пункт Договору, не беручи до уваги листування сторін, заявлену вимогу позивача відповідачу до звернення до суду та фактичне визнання такої вимоги відповідачем, що в цілому вплинуло на об`єктивність оцінки виконання/невиконання обов`язків сторін Договору та призвело до неправильних висновків суду.

12. При цьому, скаржник зазначає, що підставою для формування та надання податкової накладної відповідачу є отримання грошових коштів від відповідача, а отже, у зв`язку з невиконанням останнім свого обов`язку щодо розрахунку, позивач не може надати відповідачу податкову накладну та отримати остаточну суму розрахунку в розмірі ПДВ, який підлягає сплаті в будь-якому разі, оскільки роботи виконані та прийняті в повному обсязі без зауважень.

13. Також, позивач вважає, що оскільки в Договорі не було визначено та врегульовано обсяг відповідальності відповідача за невиконання своїх зобов`язань за Договором, наявні підстави для застосування відповідальності відповідно до вимог чинного законодавства України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

14. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021 справу № 910/1793/21 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий, Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.

15. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "П`ята стража комплект" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/1793/21; розгляд апеляційної скарги призначено на 28.09.2021 о 10:40; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 16.09.2021.

16. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 оголошено перерву у розгляді справи № 910/1793/21 до 05.10.2021 о 09 год. 50 хв.

Позиції учасників справи.

17. У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Північного апеляційного господарського суду 20.09.2021 (надісланий на адресу суду 15.09.2021), відповідач проти апеляційної скарги заперечує, просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Клопотання сторін.

18. 28.09.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання ТОВ "П`ята стража комплект" про розподіл судових витрат, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу на користь позивача в загальній сумі 14 500,00 грн. Результати розгляду цього клопотання викладені у розділі "Судові витрати" даної постанови.

Явка представників учасників справи.

19. У судове засідання 05.10.2021 з`явились представники позивача (скаржника) та відповідача.

20. Представник позивача (скаржника) підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, та просив суд її задовольнити.

21. Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги і просив суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

22. Між ДП "НАЕК "Енергоатом" в особі головного інженера ВП "Запорізька АЕС" (Замовник) і ТОВ "П`ята стража комплект" укладено договір № 28/11-2019/20-121-08-20-08987 "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, Енергоблок №3. Реакторне відділення. РДЕС-2. Модифікація насосних агрегатів СВБ реакторного відділення енергоблоків ЗАЕС із чавунними корпусами. Будівельно-монтажні роботи" від 08.01.2020 (далі - Договір), за умовами якого:

- Замовник доручає, а Підрядник приймає на себе зобов`язання виконання робіт за темою: "Технічне переоснащення. ВП ЗАЕС, Енергоблок №3. Реакторне відділення. РДЕС-1. Модифікація насосних агрегатів СВБ реакторного відділення енергоблоків ЗАЕС із чавунними корпусами. Будівельно - монтажні роботи" (пункт 1.1 Договору);

- вартість робіт за Договором складає: 2 893 747,98 грн; крім того ПДВ 20% - 578 749,60 грн; разом 3 472 497,58 грн (пункт 2.1 Договору в редакції додаткової угоди № 1 до Договору);

- оплата виконаних будівельних робіт за Договором здійснюється на підставі довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), оформленої відповідно до розділу 4 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Підрядника протягом 45 календарних днів від дати підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3); оплата Замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України (далі - ПК України) випадках та порядку (пункт 2.2 Договору);

- Підрядник зобов`язується виконати роботи в строк: січень - квітень 2020 року; закінчення робіт фіксується технічним актом виконаних робіт в обсязі проектно-кошторисної документації та технічних вимог (додаток № 2 до Договору) (пункт 3.1 Договору);

- Підрядник щомісяця в строк до 20 числа надає Замовнику акт виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт (ф. КБ-3) в 4 екземплярах; Замовник протягом 5-ти робочих днів перевіряє реальність акта в частині об`ємів і вартості виконаних робіт, оформлює акт (ф. КБ-2в) та довідку про вартість виконаних будівельних робіт (ф. КБ-3) у встановленому порядку або направляє мотивовану відмову від прийняття робіт (пункт 4.1 Договору);

- Підрядник зобов`язаний надати Замовнику податкову накладну за формою, визначеною чинною редакцією наказу Міністерства фінансів України № 1307 від 31.12.2015, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в ЄРПН, шляхом направлення її на дві електронні адреси Замовника та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПК України; разом з податковою накладною Підрядник надає Замовнику електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН; Підрядник зобов`язується вказувати в податковій накладній позначення одиниці вимірювання роботи, що виконується за Договором, згідно з вимогами "Класифікатору системи позначень одиниць вимірювання та обліку", ДК 011-96, затвердженого наказом Держстандарту України від 09.01.1997 № 8 (пункт 4.10 Договору);

- Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 30.03.2021 (пункт 11.1 Договору).

23. Позивачем було належним чином виконано, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень підрядні роботи на загальну суму 3 445 709,90 грн, що підтверджується:

- довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за квітень 2020 року № 143 (підписана 30.04.2020), за травень 2020 року № 164 (підписана 20.05.2020);

- актами приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2020 року № 8-28/11-04 (підписаний 30.04.2020), за травень 2020 року № 9-28/11-05 (підписаний 20.05.2020).

24. Листом від 03.02.2021 № 08-29/2572 позивач надіслав відповідачу акт звірки взаємних розрахунків (за період 08.01.2020 - 15.01.2021) на суму 3 445 709,90 грн, який було підписано сторонами.

25. У претензії від 20.07.2020 № 20-07/2020-01, адресованій відповідачу, позивач вимагав сплатити наявну у відповідача заборгованість за укладеними сторонами договорами, в тому числі і за Договором, у загальній сумі 7 289 594,69 грн.

26. У листі від 24.07.2020 № 24-07/2020-01 позивач просив відповідача першочергово повернути частину коштів загальної заборгованості перед ТОВ "П`ята стража комплект" у розмірі 2 500 000 грн; вказана сума коштів необхідна для покриття фінансових зобов`язань позивача зі сплати податків та бюджетних відрахувань, зобов`язань перед кредиторами, та для продовження виконання робіт за укладеними договорами з повноцінною оплатою праці співробітникам позивача.

27. Відповідач, у свою чергу, листом від 17.08.2020 № 42-30/17611 повідомив позивача про те, що враховуючи критичну ситуацію з розрахунками за відпущену ДП "НАЕК "Енергоатом" електроенергію, у ВП "Запорізька АЕС" відсутня можливість погашення заборгованості у встановлені договорами терміни; однак, з дирекцією компанії опрацьовується питання щодо оплати першочергових платежів із загального обсягу заявлених платежів, які критично необхідно сплатити підрядникам, в тому числі позивачу у сумі 1 768 000 грн; за фактом розподілу з боку ДП "НАЕК "Енергоатом" коштів для розрахунків за заявленими платежами, кредиторська заборгованість буде погашена.

28. Також, у відповіді від 18.08.2020 № 28-22/17712 на претензію відповідач повідомив позивача про те, що із січня 2020 року Державне підприємство "Гарантований покупець" постійно порушує терміни оплати за поставлену ДП "НАЕК "Енергоатом" електроенергію за укладеним договором, що призводить до дисбалансу фінансової стабільності виробника електроенергії та накопичення боргу; така заборгованість з оплати електричної енергії та надання відповідних послуг вкрай негативно вплинула на фінансовий стан ДП "НАЕК "Енергоатом", для якого продаж електроенергії за ПСО - основне джерело надходження коштів; за фактом розподілу ДП "НАЕК "Енергоатом" грошових коштів кредиторська заборгованість відповідача, зокрема, за Договором у сумі 3 445 709,90 грн, буде невідкладно оплачена.

29. Згідно з бухгалтерською довідкою ТОВ "П`ята стража комплект" від 03.02.2021 № 03-02/2021-3 в період з 08.01.2020 до 03.02.2021 Замовником за Договором було сплачено 0,00 грн; станом на 03.02.2020 заборгованість відповідача перед позивачем за Договором складає 3 445 709,90 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

30. За змістом ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникає, зокрема, з договорів.

31. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

32. У ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

33. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

34. За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором будівельного підряду.

35. Згідно зі ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

36. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

37. Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

38. У разі невиконання або неналежного виконання замовником обов`язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини (ст. 886 ЦК України).

39. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

40. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

41. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

42. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

43. Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

44. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

45. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

46. Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, позивач виконав свої зобов`язання за Договором з виконання підрядних робіт на суму 3 445 709,90 грн, яку відповідачем не було оплачено.

47. Разом з тим, за умовами п. 2.2 Договору оплата виконаних будівельних робіт за Договором здійснюється на підставі довідки про вартість виконаних робіт (форма КБ-3), оформленої відповідно до розділу 4 Договору, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Підрядника протягом 45 календарних днів від дати підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3). Оплата Замовником частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

48. Колегія суддів апеляційної інстанції розуміє наведений пункт Договору у контексті положень ст. 530 ЦК України таким чином:

- у першому реченні встановлений строк оплати виконаних будівельних робіт відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України - протягом 45 календарних днів від дати підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3);

- у другому реченні встановлений термін оплати частини вартості робіт у розмірі суми ПДВ відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 530 ЦК України вказівкою на подію, яка неминуче має настати - отримання Замовником від Підрядника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в ЄРПН.

49. Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, виходячи із принципу свободи договору згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони спору у пункті 2.2 Договору пов`язали закінчення строку виконання відповідачем (Замовником) зобов`язання з оплати суми ПДВ з днем отримання Замовником податкової накладної.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19.

50. Втім, як встановлено судом першої інстанції та не спростовується ТОВ "П`ята стража комплект", у тому числі в апеляційній скарзі, позивачем умов, викладених у другому реченні пункту 2.2 Договору, не виконано. Так, доказів оформлення, реєстрації в ЄРПН та надання відповідачу (Замовнику) податкової накладної матеріали справи не містять.

51. З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов вірних висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу за Договором у розмірі 2 871 424,92 грн, тобто за вирахуванням ПДВ у розмірі 574 284,98 грн, оскільки строк виконання відповідачем зобов`язань з оплати наведеної суми (574 284,98 грн) не настав.

52. Крім суми основного боргу, позивач просив суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 167 375,36 грн, 3 % річних у розмірі 73 957,40 грн, пеню у розмірі 338 828,14 грн та 7 % штрафу у розмірі 200 999,74 грн.

53. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

54. Перевіривши наданий позивачем розрахунок сум втрат від інфляції і 3 % річних та періоди їх нарахування, місцевий господарський суд визнав його неправильним.

55. Так, за перерахунком суду першої інстанції, суми втрат від інфляції і 3 % річних становлять 152 237,19 грн та 66 425,80 грн відповідно.

56. З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов висновків про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 152 237,19 грн втрат від інфляції і 66 425,80 грн 3 % річних, та відсутність підстав для стягнення решти сум втрат від інфляції (15 138,17 грн) та 3 % річних (7 531,6 грн).

57. У силу приписів ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

58. Таким чином, оскаржуване рішення переглядається в межах доводів, наведених в апеляційні скарзі.

59. Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних не оскаржується, а відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається.

60. При цьому, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо прийняття господарським судом першої інстанції рішення в частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних.

61. Щодо позовних вимог про стягнення 338 828,14 грн пені та 200 999,74 грн 7% штрафу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає слід зазначити таке.

62. Відповідно до ст. 886 ЦК України у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов`язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

63. Таким чином, стаття 886 ЦК України передбачає сплату замовником підряднику неустойки, встановленої договором або законом, у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов`язків за договором.

64. Відповідно до ст. 231 ГК України, на яку посилався позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається (ч. 1).

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (ч. 2).

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті (ч. 3).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу (ч. 5).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6).

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією (ч. 7).

65. З аналізу положень статті 231 ГК України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Так, частина друга статті 231 ГК України визначає уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором. Частина третя цієї статті передбачає можливість законодавчого встановлення розміру штрафних санкцій і за інші види правопорушень у окремих видах господарських зобов`язань, перелічених у частині другій статті 231 ГК України.

Частиною четвертою статті 231 ГК України законодавець передбачає застосування штрафних санкцій, у разі якщо їх розмір законом не визначено, у розмірі, визначеному умовами господарського договору, а також надає сторонам право встановлювати різні способи визначення штрафних санкцій, - у відсотковому відношенні до суми зобов`язання (виконаної чи невиконаної його частини) або у певній визначеній грошовій сумі, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Положення частини шостої статті 231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 ГК України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Тобто частина шоста статті 231 ГК України не встановлює розмір штрафної санкції за порушення грошового зобов`язання, а визначає певний спосіб її формування (у відсотковому відношенні, розмір відсотків визначається через облікову ставку Національного банку України).

Разом з тим за частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Також за статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини, передбачено, зокрема, частиною першою статті 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", частинами чотирнадцятою-шістнадцятою статті 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", частиною другою статті 36 Закону України "Про телекомунікації".

За змістом наведених вище положень законодавства розмір пені за порушення грошових зобов`язань встановлюється в договорі за згодою сторін. У тому випадку, коли правочин не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

66. Аналіз норми абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, на яку посилався позивач в обґрунтування доводів апеляційної скарги, дає підстави для висновку, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, санкцій у вигляді пені та штрафу можливо за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.02.2014 у справі № 3-1гс14, постанові Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 915/507/17, постанові Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 914/891/16.

67. Оскільки обов`язок у відповідача перед позивачем за умовами Договору є грошовим, а положеннями Договору не передбачено будь-яке нарахування штрафних санкцій у зв`язку з порушенням відповідачем строків оплати виконаних позивачем підрядних робіт, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у позивача права нарахування відповідачу сум пені та штрафу та правомірно відмовив у задоволенні відповідних позовних вимог про стягнення штрафних санкцій.

68. Отже, у мотивувальній частині рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2 871 424,92 грн основного боргу, 152 237,19 грн втрат від інфляції та 66 425,80 грн 3 % річних.

69. Разом з тим, відповідно до резолютивної частини оскаржуваного рішення, а саме другого пункту, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача, крім іншого, основний борг у розмірі 2 756 567,92 грн.

70. Таким чином, резолютивна частина оскаржуваного рішення суду в частині суми основного боргу, який стягується, не узгоджується з правомірними висновками, викладеними в його мотивувальній частині, та встановленими обставинами справи.

71. Крім того, зазначена в п. 2 резолютивної частини оскаржуваного рішення сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, - 44 628,45 грн не відповідає положенням п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України щодо покладення судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

72. Враховуючи викладене, судовий збір за розгляд даної справи в суді першої інстанції, з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, підлягає покладенню на відповідача в розмірі 46 351,32 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

73. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

74. Нормою ст. 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

75. З огляду на викладені обставини, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, резолютивна частина рішення суду першої інстанції (другий пункт) підлягає зміні в частині сум основного боргу та судового збору, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

76. Так, у другому пункті резолютивної частини рішення суду підлягають зазначенню, крім іншого, такі суми: основний борг - 2 871 424,92 грн, судовий збір - 46 351,32 грн.

77. В іншій частині оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.

78. У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги позивача та частковою зміною оскаржуваного рішення, судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України частково покладається на відповідача, а саме, у розмірі 2 584,28 грн.

79. Щодо клопотання ТОВ "П`ята стража комплект" про розподіл судових витрат, яке надійшло до Північного апеляційного господарського суду 28.09.2021, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

80. У зазначеному клопотанні ТОВ "П`ята стража комплект" просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу на користь позивача в загальній сумі 14 500,00 грн.

81. Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

82. Відповідно до ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

83. Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

84. Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

85. Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

86. Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

87. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

88. У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом з тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

89. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Такий висновок відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 909/452/19, від 02.11.2020 у справі № 922/3548/19, від 18.11.2020 у справі № 923/1121/17.

90. Колегія суддів апеляційної інстанції враховує також правову позицію Верховного Суду, викладену, зокрема, у постанові від 14.01.2021 у справі № 911/3156/19, відповідно до якої розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

91. Водночас при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України") (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

92. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

93. Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18).

94. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у додатковій постанові від 06.02.2020 у справі № 916/1830/19, підставою оплати наданої правничої допомоги клієнту за умовами договору є фактичне її надання, що має бути підтверджено належними та допустимими доказами, які б підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону наданих послуг, їх справжність, економічну вигоду й ділову мету. Без цього неможливо перевірити факт надання правової допомоги та встановити обґрунтованість і правомірність її оплати.

95. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем до клопотання про розподіл судових витрат додано акт від 28.09.2021 про надання юридичних послуг відповідно до договору № 130420/1 про надання юридичних послуг від 13.04.2020. Крім того, позивачем надано до матеріалів справи копії: договору № 130420/1 про надання юридичних послуг від 13.04.2021, укладеного між Адвокатським бюро "Пшесмецька Т.М." та ТОВ "П`ята стража комплект" (далі - Договір № 130420/1), додатку № 1 від 13.04.2020 до Договору № 130420/1 "Перелік юридичних послуг", додаткової угоди від 28.12.2020 до Договору № 130420/1, а також ордер на надання правничої (правової) допомоги ТОВ "П`ята стража комплект" на підставі Договору № 130420/1 у Північному апеляційному господарському суді адвокатом Пшесмецькою Тетяною Михайлівною (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001193 від 27.07.2017, видане Радою адвокатів Миколаївської області на підставі рішення № 47 від 27.07.2017).

96. Згідно з п. 1.1 Договору № 130420/1 за цим Договором Виконавець (Адвокатське бюро "Пшесмецька Т.М.") приймає зобов`язання надати юридичні послуги Замовнику (ТОВ "П`ята стража комплект"), а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані юридичні послуги на умовах та в строки, що передбачено умовами цього Договору.

97. Відповідно до п. 1.2 Договору № 130420/1 склад і обсяг надання юридичних послуг визначаються на підставі Переліку юридичних послуг (Додаток № 1), що узгоджено та затверджено сторонами.

98. Згідно з п. 3.1 Договору № 130420/1 за результатами надання юридичних послуг складається акт про надання юридичних послуг, що підписується представниками кожної зі сторін.

99. Відповідно до п. 4.1 Договору № 130420/1 вартість юридичних послуг, що надаються на умовах цього Договору, зазначається сторонами згідно із замовленням на надання юридичних послуг та Переліком юридичних послуг (Додаток № 1).

100. У додатку № 1 від 13.04.2020 до Договору № 130420/1 "Перелік юридичних послуг" визначено склад і обсяг юридичних послуг, до якого входять, зокрема:

- представництво в суді (судове засідання) (вартість - від 2 000 грн);

- апеляційна або касаційна скарга (вартість - від 10 000 грн).

101. Згідно з актом від 28.09.2021 про надання юридичних послуг відповідно до договору № 130420/1 про надання юридичних послуг від 13.04.2020, складеного Адвокатським бюро "Пшесмецька Т.М." (Виконавець) та ТОВ "П`ята стража комплект" (Замовник), Виконавцем були надані, а Замовником прийняті такі послуги, передбачені Договором № 130420/1: складено апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/1793/21 (4 год.); участь у судовому засіданні у справі № 910/1793/21 28.09.2021. Враховуючи вищевказане та враховуючи обсяг наданих послуг (роботи), узгоджена сторонами винагорода Виконавця склала 10 000,00 грн.

102. Таким чином, надані ТОВ "П`ята стража комплект" документи підтверджують витрати позивача на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 10 000,00 грн, тоді як в частині 4 500,00 грн відповідні витрати не відповідають критерію обґрунтованості, оскільки не знайшли свого документального підтвердження.

103. У свою чергу, відповідач не заявляв та, відповідно, не доводив про неспівмірність розміру витрат позивача на оплату послуг адвоката, пов`язаних з розглядом даної справи в Північному апеляційному господарському суді.

104. За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що клопотання ТОВ "П`ята стража комплект" про розподіл судових витрат, подане до Північного апеляційного господарського суду 28.09.2021, підлягає частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України, а саме позивачу підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, у розмірі 934,57 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 126, 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража комплект" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/1793/21 змінити.

3. Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/1793/21 викласти в такій редакції:

"2. Стягнути з державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі його відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража комплект" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5Б; ідентифікаційний код 37413871): 2 871 424 (два мільйони вісімсот сімдесят одну тисячу чотириста двадцять чотири) грн. 92 коп. основного боргу; 152 237 (сто п`ятдесят дві тисячі двісті тридцять сім) грн. 19 коп. втрат від інфляції; 66 425 (шістдесят шість тисяч чотириста двадцять п`ять) грн. 80 коп. 3% річних і 46 351 (сорок шість тисяч триста п`ятдесят одну) грн. 32 коп. судового збору.".

4. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 22.06.2021 у справі № 910/1793/21 залишити без змін.

5. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі його відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "П`ята стража комплект" (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 5Б; ідентифікаційний код 37413871) 2 584 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят чотири) грн 28 коп. у рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату апеляційної скарги судовим збором та 934 (дев`ятсот тридцять чотири) грн 57 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

6. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.10.2021.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

І.П. Ходаківська