УХВАЛА

12 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 921/73/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Хахуди О.В.,

представників учасників справи:

прокуратури - Шелеста М.В.,

позивача - Західний офіс Держаудитслужби - не з`яв.,

відповідача-1 - комунального підприємства Зборівської міської ради "Зборівський водоканал" - Авдєєнка В.В. ,

відповідача-2 - фізичної особи-підприємця Баса Михайла Богдановича - Демковича Ю.Й.,

розглянув касаційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури (далі - Прокуратура)

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021

(головуючий суддя Скрипчук С.С., судді Галушко Н.А. і Мирутенко О.Л.)

зі справи № 921/73/20

за позовом Прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби України (далі - Держаудитслужба)

до: комунального підприємства "Зборівський водоканал" (далі - КП "Зборівський водоканал");

фізичної особи-підприємця Баса Михайла Богдановича (далі - ФОП Бас М.Б.)

про визнання недійсними договорів та стягнення 701 270 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Прокуратура звернулася з позовом в інтересах держави в особі Держаудитслужби до КП "Зборівський водоканал" та ФОП Баса М.Б. про визнання недійсними договорів та стягнення коштів у загальній сумі 701 270 грн.

2. Позовні вимоги мотивовані тим, що договори купівлі-товарів суперечать нормам Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України), Закону України "Про публічні закупівлі", Закону України "Про запобігання корупції". Зокрема, прокурор вказує:

- всупереч вимогам законодавства, КП "Зборівський водоканал" не було заплановано у річному плані здійснені за оспорюваними договорами закупівлі, а також не оприлюднено на веб-порталі Уповноваженого органу електронні документи (план закупівель, додаток до річного плану та зміни до них), які підтверджували б планування цим замовником закупівлі продукції, що є предметом оспорюваних договорів;

- при здійсненні закупівлі товарів за Договором від 16.01.2018 № ДГ-0000003 не оприлюднено звіт про його укладення в системі електронних закупівель відповідно до статті 10 Закону України "Про публічні закупівлі";

- КП "Зборівський водоканал" проігноровано такий принцип закупівель, як максимальна економія та ефективність, адже замовник, на думку прокурора, проводячи так звану допорогову закупівлю, не застосував електронну систему закупівель, не проводив моніторинг цінових пропозицій на ринку щодо предмета закупівлі, не звертався до потенційних учасників закупівлі задля отримання необхідної інформації для здешевлення закупівлі. Такі дії, за твердженням прокурора, були вчинені з метою укладення договорів з наперед визначеними умовами в інтересах керівника КП "Зборівський водоканал", який одночасно є суб`єктом підприємництва і постачальником за договорами;

- під час проведення закупівель товарів за оспорюваними договорами сторонами не було дотримано такого принципу закупівлі, як запобігання корупційним діям і зловживанням.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Тернопільської області від 15.02.2021: позов задоволено;

- визнано недійсним Договір купівлі - продажу та зберігання паливно - мастильних матеріалів від 30.01.2017 № ДГ - 0000015 (далі - Договір № ДГ - 0000015) на суму 187 415 грн., укладений КП "Зборівський водоканал" та ФОП Басом М.Б.;

- визнано недійсним Договір купівлі - продажу та зберігання нафтопродуктів від 16.01.2018 № ДГ - 0000003 (далі - Договір № ДГ - 0000003) на суму 197 000 грн., укладений КП "Зборівський водоканал" та ФОП Басом М.Б.;

- визнано недійсним Договір купівлі - продажу та зберігання паливно - мастильних матеріалів від 17.01.2019 № ДГ - 0000005 (далі - Договір № ДГ - 0000005) на суму 199 000 грн., укладений КП "Зборівський водоканал" та ФОП Басом М.Б.;

- стягнуто з ФОП Баса М.Б. у дохід держави кошти в сумі 128 676 грн., одержані в рахунок оплати реалізованих за Договором № ДГ - 0000015 товарів (паливно - мастильних матеріалів);

- стягнуто з ФОП Баса М.Б. у дохід держави кошти в сумі 179 599 грн., одержані в рахунок оплати реалізованих за Договором № ДГ - 0000003 товарів (паливно - мастильних матеріалів);

- стягнуто з ФОП Баса М.Б. у дохід держави кошти в сумі 42 360 грн., одержані в рахунок оплати реалізованих за Договором № ДГ - 0000005 товарів (паливно - мастильних матеріалів);

- стягнуто з КП "Зборівський водоканал" в дохід держави вартість отриманих за Договором № ДГ - 0000015 товарів у сумі 128 676 грн.;

- стягнуто з КП "Зборівський водоканал" у дохід держави вартість отриманих за Договором № ДГ - 0000003 товарів у сумі 179 599 грн.;

- стягнуто з КП "Зборівський водоканал" у дохід держави вартість отриманих за Договором № ДГ - 0000005 товарів (паливно - мастильних матеріалів) у сумі 42 360 грн.;

- стягнуто з ФОП Баса М.Б. на користь Прокуратури 8 412,53 грн. судового збору;

- стягнуто з КП "Зборівський водоканал" на користь Прокуратури 8 412,53 грн. судового збору.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що умови оспорюваних договорів суперечать інтересам держави та суспільства і нівелюють законодавчо визначені механізми та заходи, спрямовані на забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

5. Постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021: апеляційну скаргу КП "Зборівський водоканал" задоволено; рішення господарського суду Тернопільської області від 15.02.2021 у справі № 921/73/20 скасовано; прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено; стягнуто з Держаудитслужби на користь КП "Зборівський водоканал" 25 237,59 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Постанова з посиланням на статтю 2 Закону України "Про публічні закупівлі" мотивована тим, що ціна кожного з оспорюваних договорів не перевищує 200 000 грн., а тому відсутні правові підстави для визнання договорів недійсними з мотивів їх укладення всупереч вимогам Закону України "Про публічні закупівлі". Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 920/325/19.

7. Суд апеляційної інстанції зазначив, що неоприлюднення звітів про укладені договори в системі електронних закупівель не може бути підставою для визнання недійсними договорів, оскільки згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

8. Враховуючи те, що на момент укладення спірних договорів Закон України "Про публічні закупівлі" не поширював свою дію на останні, необґрунтованими є твердження суду першої інстанції про те, що під час укладення оспорюваних договорів сторонами не було дотримано такого принципу закупівлі, як запобігання корупційним діям і зловживанням, що передбачено статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

9. Суд першої інстанції, приймаючи рішення у даній справі, не звернув уваги на те, що згідно з пунктом 10 частини першої статті 12 Закону України "Про запобігання корупції" (станом на момент звернення прокурора до суду у даній справі) Національне агентство з питань запобігання корупції з метою виконання покладених на нього повноважень мало такі права, як звертатися до суду із позовами (заявами) щодо визнання незаконними нормативно-правових актів, індивідуальних рішень, виданих (прийнятих) з порушенням встановлених цим Законом вимог та обмежень, визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення. Однак назване Національне агентство не є стороною у цій справі.

10. За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовні вимоги Прокуратури в інтересах Держаудитслужби не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

11. У касаційній скарзі до Верховного Суду Прокуратура, зазначаючи про прийняття оскаржуваних судових рішень з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у справі № 921/73/20, а рішення господарського суду Тернопільської області від 15.02.2021 залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18, від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18.

13. Скаржник вважає, що подана касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для скаржника та державних органів, оскільки існує невизначеність в застосуванні окремих положень Закону України "Про публічні закупівлі" та Закону України "Про запобігання корупції".

14. При постановленні рішення судом апеляційної інстанції порушено вимоги Закону України "Про публічні закупівлі", Закону України "Про запобігання корупції", статті 203, 215, 216 ЦК України, статті 2, 74-79, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

15. Наведений висновок суду апеляційної інстанції та посилання на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 14.01.2020 у справі № 920/325/19, скаржник вважає помилковими. Зміст абзаців другого і третього частини першої статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" у редакції, чинній на дати укладення та виконання оспорюваних договорів, покладав на КП "Зборівський водоканал" обов`язок дотримуватися вимог Закону України "Про публічні закупівлі" у визначених цим Законом межах.

16. Суд апеляційної інстанції, хибно вважаючи, що на момент укладення спірних договорів Закон України "Про публічні закупівлі" не поширював свою дію на останні, дійшов помилкового висновку про необґрунтованість тверджень суду першої інстанції про те, що під час укладення оспорюваних договорів сторонами не було дотримано такого принципу закупівлі, як запобігання корупційним діям і зловживанням, що передбачено статтею 3 Закону України "Про публічні закупівлі".

17. Прокурор вважає хибними висновки суду апеляційної інстанції про те, що згідно з пунктом 10 частини першої статті 12 Закону України "Про запобігання корупції" (станом на момент звернення прокурора до суду у даній справі) Національне агентство з питань запобігання корупції мало такі права, як звертатися до суду із позовами щодо визнання незаконними нормативно-правових актів, індивідуальних рішень, виданих (прийнятих) з порушенням встановлених цим Законом вимог та обмежень, визнання недійсним правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення. Даний висновок суду апеляційної інстанції ґрунтується на неправильному тлумаченні і застосуванні положень статті 67 Закону України "Про запобігання корупції", оскільки за обставинами справи на момент пред`явлення позову не було ухваленого судом рішення про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, під час укладення оспорюваних договорів всупереч вимог статті 22, 28 Закону України "Про запобігання корупції". Закон України "Про запобігання корупції" не обмежує коло осіб, які мають право звернутися до суду з позовом про визнання недійсними правочинів, які укладені внаслідок порушення цього Закону, однак окремо виділяє таке право для прокурора. На думку прокурора, Держаудитслужба є належним позивачем у цій справі.

18. У позовній заяві прокурором визначено окремі підстави визнання недійсними оспорюваних договорів. Так, ставиться вимоги про визнання їх недійсними з підстав невідповідності не лише вимогам статтей 2, 3 Закону України "Про публічні закупівлі", а й положенням статей 22, 28 Закону України "Про запобігання корупції", а також через невідповідність інтересам держави та суспільства на підставі частини третьої статті 228 ЦК України. Проте суд апеляційної інстанції не надав оцінки наявності чи відсутності кожної із зазначених підстав визнання договорів недійсними.

Доводи інших учасників справи

19. У відзиві на касаційну скаргу КП "Зборівський водоканал" заперечує проти доводів касаційної скарги, зазначаючи, що:

- в силу вимог частини першої статті 2 Закону України "Про публічні закупівлі" (в редакції, яка діяла станом на час укладення спірних договорів) останній застосовується до замовників, які здійснюють діяльність в окремих сферах господарювання, за умови, що вартість предмета закупівель товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 000 грн., а робіт - 1 500 000 грн. Враховуючи ту обставину, що за спірними договорами вартість предмета закупівлі у кожному році та за всіма договорами в сукупності не перевищувала вказаної суми, положення названого Закону щодо порядку здійснення публічних закупівель не поширювались на скаржника;

- у Законі України "Про публічні закупівлі", як і в іншому законодавстві України, чинному на час укладення спірних договорів, не було обумовлено, у чому полягають принципи відкритості та прозорості, запобігання корупційним діям і зловживанням, та яким чином такі принципи повинні реалізовуватись відповідними особами у випадках, коли на них не поширювались вимоги Закону України "Про публічні закупівлі";

- невиконання вказівок Закону України "Про публічні закупівлі" щодо оприлюднення звіту стосовно укладених договорів не може бути підставою для недійсності таких договорів, адже наявність підстав недійсності суд встановлює на момент укладення договору, а не в процесі його виконання;

- встановлення обставин укладення спірних договорів в умовах реального конфлікту інтересів не належить до компетенції господарського суду;

- судом першої інстанції було неправильно застосовано норми статей 215, 228 ЦК України, що зумовило прийняття неправомірного рішення;

- відповідно до пункту 10 частини першої статті 12 Закону України "Про запобігання корупції" (в редакції, що діяла станом на час подання позову) Національне агентство з питань запобігання корупції, а не Держаудитслужба мало право звертатись до суду із позовними заявами щодо визнання недійсними правочинів, укладених внаслідок вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

20. КП "Зборівський водоканал" є комунальним унітарним комерційним підприємством, створеним відповідно до рішення Зборівської міської ради від 25.03.2008. Власником підприємства є територіальна громада м. Зборова в особі Зборівської міської ради, є юридичною особою та діє на підставі Статуту (нова редакція), затвердженого рішенням Зборівської міської ради від 21.12.2009 № 683.

Начальник затверджується за поданням міського голови сесією міської ради. Поряд з цим, у випадку відсутності начальника КП "Зборівський водоканал" за розпорядженням міського голови призначається тимчасово виконуючий обов`язки (пункт 4.2 Статуту).

Начальник підприємства в межах своєї компетенції, зокрема, відповідно до чинного законодавства України організовує діяльність підприємства, несе повну відповідальність за його діяльність, укладає угоди, видає доручення, відкриває в установах банків поточні та інші рахунки підприємства, видає накази, що стосуються діяльності підприємства (пункт 4.10 Статуту).

21. Відповідно до рішення 3борівської міської ради від 21.12.2009 № 684 Баса М. Б. призначено на посаду начальника КП "Зборівський водоканал", доручено міському голові укласти контракт з керівником підприємства.

22. 07.05.2014 Зборівською міською радою та Басом М.Б. укладено контракт про призначення останнього на посаду начальника КП "Зборівський водоканал" на термін з 07.05.2014 по 06.05.2019 та затверджено посадову інструкцію начальника підприємства.

23. Пунктом 1 посадової інструкції визначено, що остання визначає посадові обов`язки, повноваження і відповідальність, а також умови роботи начальника підприємства; начальник призначається на посаду і звільняється з посади відповідно до чинного трудового законодавства. У період тимчасової відсутності начальника його обов`язки виконує особа або особи, призначені в установленому порядку. Дані особи набувають відповідні права і несуть відповідальність за виконання зазначених обов`язків.

24. Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Бас М.Б. з 11.09.2002 зареєстрований як фізична особа - підприємець, видами діяльності якого є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, роздрібна торгівля пальним.

25. 04.01.2016 начальником КП "Зборівський водоканал" видано наказ за №4, згідно з яким на період відсутності начальника КП "Зборівський водоканал" Баса М.Б. (відрядження, відгул, відпустка, тимчасова непрацездатність) виконання обов`язків начальника підприємства з правом підпису покладено на головного бухгалтера Підприємства Владик Марію Омелянівну (далі - Владик М.О.).

Пункт 1.3 посадової інструкції головного бухгалтера КП "Зборівський водоканал" передбачено, що головний бухгалтер підпорядкований безпосередньо начальнику підприємства.

26. 27.01.2017 начальником КП "Зборівський водоканал" Басом М.Б. видано наказ №1, відповідно до якого йому надано відгул за відпрацьований понаднормовий час з 02.01.2017 по 24.01.2017 на два календарних дні з 30.01.2017 по 31.01.2017. Виконання обов`язків начальника на період відсутності покладено на головного бухгалтера підприємства Владик М.О.

27. ФОП Басом М.Б (постачальник) та КП "Зборівський водоканал" (покупець) укладено Договір № ДГ-0000015, за умовами якого постачальник зобов`язався продати, а покупець купити паливно-мастильні матеріали в асортименті (бензин А-92; А-95; ДП) на суму 187 415 грн.

Оплата вартості нафтопродуктів відбувається за ціною згідно з рахунком шляхом готівкового або безготівкового розрахунку. Оплата вартості нафтопродуктів здійснюється згідно з рахунком шляхом попередньої 100% оплати або шляхом «послідуючої» оплати, але не пізніше наступного дня після отримання товару (пункти 3.1, 3.2. Договору № ДГ-0000015).

Строк цього договору починає свій перебіг з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін та закінчується 31.12.2017 (пункти 7.1, 7.2 Договору № ДГ-0000015).

Договір № ДГ-0000015 від імені покупця підписано в. о. начальника Підприємства Владик М. О., від імені продавця - ФОП Басом М.Б.; підписи скріплені печатками сторін.

28. ФОП Бас М.Б (постачальник) та КП "Зборівський водоканал" (покупець) уклали Договір № ДГ-0000003, за умовами якого постачальник зобов`язався продати, а покупець купити паливно-мастильні матеріали (нафтопродукти) в асортименті: А-95; А-92; А-80, ДП, М10Г2К) на суму 197 000 грн.

Оплата вартості нафтопродуктів відбувається за ціною згідно з рахунком шляхом готівкового або безготівкового розрахунку. Оплата вартості нафтопродуктів здійснюється згідно з рахунком шляхом попередньої 100 % оплати або шляхом «послідуючої» оплати, але не пізніше наступного дня після отримання товару (пункти 3.1, 3.2 Договору № ДГ-0000003).

Термін дії договору - з моменту його підписання; діє «на безстроковий термін». Якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну договору не звернулась письмово щодо розірвання даного договору, то даний договір вважається продовженим з вищевказаними умовами на наступний рік (розділ 9 Договору № ДГ-0000003).

Договір від імені покупця підписано в. о. начальника КП "Зборівський водоканал" Владик М. О., від імені продавця - ФОП Басом М.Б.; підписи скріплені печатками юридичної особи та фізичної особи-підприємця відповідно.

29. ФОП Бас М.Б (постачальник) та КП "Зборівський водоканал" (покупець) уклали Договір № ДГ-0000005, за умовами якого постачальник зобов`язався продати, а покупець купити паливно-мастильні матеріали в асортименті (А-92; А-95; ДП, М10Г2К) на суму 199 000 грн.

Оплата вартості нафтопродуктів відбувається за ціною згідно з рахунком шляхом готівкового або безготівкового розрахунку. Оплата вартості нафтопродуктів здійснюється згідно з рахунком шляхом попередньої 100% оплати або шляхом «послідуючої» оплати, але не пізніше наступного дня після отримання товару (пункти 3.1, 3.2 Договору № ДГ-0000005).

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у пункті 7.1 цього Договору (з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін) (пункти 7.1, 7.2 Договору № ДГ-0000005).

Згідно з пунктом 7.7 Договору № ДГ-0000005 останній вважається розірваним з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому договорі або у чинному в Україні законодавстві.

Договір від імені покупця підписано в. о. начальника КП "Зборівський водоканал" Владик М. О., від імені продавця - ФОП Басом М.Б.; підписи скріплені печатками юридичної особи та фізичної особи-підприємця відповідно.

30. 26.03.2019 ФОП Басом М.Б., з однієї сторони, та КП "Зборівський водоканал" в особі Владик М. О. укладено угоду, згідно з якою сторони вирішили розірвати договір № ДГ-0000005. Визначено, що дана угода вступає в дію з моменту підписання її сторонами (пункт 5 Угоди).

Угода підписана в. о. начальника КП "Зборівський водоканал" Владик М. О. та ФОП Басом М.Б.; підписи скріплені печатками юридичної особи та фізичної особи-підприємця відповідно.

31. Наявні в матеріалах справи документи свідчать про те, що протягом 2017-2019 років за оспорюваними правочинами ФОП Басом М.Б. поставлено КП "Зборівський водоканал" паливно-мастильні матеріали на загальну суму 365 544 грн, а саме:

- за Договором № ДГ-0000015 на загальну суму 126 156 грн;

- за Договором № ДГ-0000003 на загальну суму 197 028 грн;

- за Договором № ДГ-0000005 на загальну суму 42 360 грн.

32. 29.12.2015 начальником КП "Зборівський водоканал" Басом М.Б. на ім`я міського голови Зборівської міської ради подано повідомлення про реальний і потенційний конфлікт інтересів. Зокрема, начальником КП "Зборівський водоканал" Басом М.Б. повідомлено про можливий конфлікт інтересів при закупівлі для потреб підприємства у нього як у приватного підприємця паливно-мастильних матеріалів. Вказано, що у зв`язку з наведеним укладати договори на поставку паливно-мастильних матеріалів буде головний бухгалтер КП "Зборівський водоканал" Владик М. О.

У подальшому відповідно до розпорядження Зборівського міського голови від 27.11.2017 № 79, виданого на підставі пункту 20 частини четвертої статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", та з метою врегулювання реального чи потенційного конфлікту інтересів при укладанні договорів про постачання паливно-мастильні матеріали з ФОП Басом М.Б. і комунальними підприємствами Зборівської міської ради КП "Зборівський водоканал" та КП "Зборів", покладено контроль за виконанням укладення та дотримання умов договорів постачання паливно-мастильних матеріалів КП "Зборівський водоканал" та КП "Зборів" на першого заступника міського голови Васильчишина П.М.

33. Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 21.06.2019, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 10.09.2019, у справі № 599/917/19 Баса М.Б. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого частиною другою статті 172-7 КУпАП, й накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Прокурор вважає, що спірні договори вчинені з порушенням законодавства про публічні закупівлі, є укладеними та виконаними внаслідок корупційного правопорушення, за обставинами укладення та виконання, які суперечать інтересам держави та суспільства. Тому прокурор просить визнати ці договори недійсними на підставі частини першої статті 203, частини першої статті 215, частини третьої статті 228 ЦК України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

34. Частина перша статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів":

- висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

35. ГПК України:

частина четверта статті 236:

- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду;

частина друга статті 287:

- підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу;

пункти 4 і 5 частини першої статті 296:

- суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку); після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

36. Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Щодо визначення подібності правовідносин Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної у мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №305/1180/15-ц (абзац вісімнадцятий), від 19.06.2018 у справі №922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі №3007/11(абзац двадцятий), від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц (абзац вісімнадцятий).

Крім того, Верховний Суд зазначає, що подібність правовідносин визначається за їхніми елементами, зокрема суб`єктами, об`єктами та змістом (правами й обов`язками суб`єктів правовідносин) у конкретній справі.

37. Звертаючись з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 у цій справі та обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень зі справи, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник посилався на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18, від 20.03.2019 у справі № 922/1391/18.

38. За результатами розгляду матеріалів названої касаційної скарги встановлено таке.

39. Відсутні підстави вважати, що висновки апеляційного господарського суду в цій справі зроблені без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №925/74/19, оскільки цими постановами Верховного Суду рішення попередніх судових інстанцій були скасовані з передачею справ на новий розгляд у зв`язку з невстановленням судами першої та апеляційної інстанцій правових підстав для звернення прокурора до суду з позовом в інтересах держави в особі органу Держаудитслужби, що не означає остаточного вирішення відповідних справ, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у таких справах та в судових рішеннях.

40. Також відсутні підстави вважати, що висновки апеляційного господарського суду в цій справі зроблені без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/3657/18, оскільки предметом позову в цій справі є позовні вимоги Національного антикорупційного бюро України про визнання недійсним договору поставки, укладеного державним підприємством, у зв`язку з недотриманням вимог наказу Міненерговугілля України "Про невідкладні заходи стабілізації фінансового стану галузі та запобігання проявам корупції" від 11.03.2014 № 237. Зміст судових рішень у справі № 910/3657/18 та фактичні обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, свідчать про неподібність цієї справи справі, що розглядається, і тому застосування норм права за неподібності правовідносин у справах не може бути аналогічним, а наведена для порівняння постанова Верховного Суду - релевантною до обставин цієї справи, зазначених у оскаржуваній постанові.

41. Отже, під час розгляду даної справи відсутні підстави для скасування постанови суду апеляційної інстанції та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції, передбачені статтею 312 ГПК України, оскільки умовою для застосування положень статті 312 ГПК України є висновок про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу. Проте у цій справі № 921/73/20 заявлені скаржником підстави для касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України не знайшли підтвердження.

42. Посилання скаржника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для скаржника та державних органів, не може бути взяте до уваги, оскільки це стосується підстав прийняття до касаційного перегляду малозначних справ.

43. Касаційний господарський суд зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справах "Ейрі проти Ірландії", п.24, Series A № 32, та "Гарсія Манібардо проти Іспанії", заява № 38695/97, п.43, ECHR 2000-II).

У рішенні ЄСПЛ у справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі "Monnel and Morris v. the United Kingdom", серія A, № 115, с. 22, п.56, а також рішення від 29.10.1996 у справі "Helmers v. Sweden", серія A, № 212-A, с.15, п.31).

Отже, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду". При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

44. За наведених обставин згідно зі статтею 296 ГПК України суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Прокуратури на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 зі справи № 921/73/20.

45. У зв`язку з тим, що касаційне провадження зі справи закривається, судові витрати в даній справі з урахуванням вимог статей 129, 130 ГПК України розподілу не підлягають. Адже за змістом зазначених норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (причому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження).

Керуючись статтями 234, 235, 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури на постанову Західного апеляційного господарського суду від 22.06.2021 зі справи № 921/73/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов