ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"22" жовтня 2021 р. Справа № 911/1175/18 (911/3049/21)

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., розглянувши матеріали

за позовом Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського»

до ОСОБА_1

про стягнення 817 826, 85 грн.

в межах справи № 911/1175/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Наяда-Сервіс»

до боржника Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського»

про банкрутство

встановив:

У провадженні господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1175/18 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Наяда-Сервіс» до боржника Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» про банкрутство, провадження у якій відкрито 21.06.2018.

Постановою господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі № 911/1175/18 Обслуговуючий кооператив «Набережний квартал-Жаботинського» визнано банкрутом та відкрито відносно нього ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута - Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» призначено арбітражного керуючого Бершадського Сергія Миколайовича.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.05.2021 у справі № 911/1175/18 відсторонено арбітражного керуючого Бершадського Сергія Миколайовича від виконання повноважень ліквідатора Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» та призначено ліквідатором Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» арбітражного керуючого Тимошенко Анастасію Анатоліївну.

До господарського суду Київської області від Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» надійшла позовна заява № 13/5/10/21 від 13.10.2021 (вх. № 3025/21 від 18.10.2021) про стягнення з ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 817 826, 85 грн.

Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Дослідивши матеріали вищевказаної позовної заяви, суд дійшов висновку, що вона не може бути прийнята судом до провадження з підстав невідповідності її вимогам, викладеним у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 4 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Суд звертає увагу, що визначені ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17 (пункти 100-102 постанови) зауважила, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства, а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у Господарському процесуальному кодексі України.

Таке розмежування є цілком виправданим з точки зору того, що справи відокремленого позовного провадження мають різний суб`єктний склад сторін спору, предмети і підстави позову, розглядаються та вирішуються господарським судом із застосуванням усього інструментарію позовного провадження, на відміну від спрощеного порядку розгляду заяв, скарг і клопотань в основній справі про банкрутство (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладена у постанові від 15.02.2021 у справі № 910/11664/20).

Відповідно такий підхід зумовлює сплату позивачем судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового або немайнового характеру у відокремленому провадженні в межах справи про банкрутство згідно положень підпунктів відповідно 1, 2 пункту 2 частини другої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 14.04.2021 у справі № 905/1818/19).

Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, спір, про який йдеться у даній позовній заяві № 13/5/10/21 від 13.10.2021 (вх. № 3025/21 від 18.10.2021), не стосується непозовного провадження в основній процедурі банкрутства цього боржника, а тому ставку судового збору, що підлягає сплаті за подання такої позовної заяви необхідно обраховувати у відповідності до положень підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктів 1, 2 пункту 2 частини другої ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць з 01.01.2021 встановлено у розмірі 2 270, 00 грн.

Частиною 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, Обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал-Жаботинського» заявлено одну вимогу майнового характеру (про стягнення 817 826, 85 грн.).

Таким чином, за подання даної позовної заяви підлягає сплаті 817 826, 85 грн. х 1,5 відсотка = 12 267, 40 грн.

Проте, заявником до позовної заяви № 13/5/10/21 від 13.10.2021 (вх. № 3025/21 від 18.10.2021) не надано жодних документів, які підтверджують сплату ним судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Разом з тим, заявником у вказаній позовній заяві заявлено про звільнення його від сплати судового збору, на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», з посиланням на те, що постановою господарського суду Київської області від 12.03.2020 у справі № 911/1175/18 встановлена неспроможність Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» виконати свої грошові зобов`язання, а як наслідок і відсутність коштів для сплати всіх видів платежів, в тому числі і судового збору, що свідчить про його критичний майновий стан.

Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

За змістом викладених норм майновий стан сторони враховується судом при задоволенні клопотання про звільнення її від сплати судового збору за наявності однієї із умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», а не тільки виходячи з майнового стану сторони.

Отже, незазначення стороною обставин та ненадання доказів поширення на неї умов, передбачених ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», не надає суду права звільнити сторону від сплати судового збору, враховуючи лише майновий стан сторони.

Крім того, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

Предметом даної позовної заяви не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому підстави для розгляду судом питання про звільнення юридичної особи від сплати судового збору відсутні.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі. Залишки коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Кошти, що надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на ліквідаційний рахунок боржника. Після оплати витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, та сплати основної і додаткової винагороди арбітражного керуючого здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, встановленому цим Кодексом. Оплата витрат, пов`язаних з проведенням ліквідаційної процедури, здійснюється у такому порядку: у першу чергу оплачуються витрати, пов`язані з проведенням ліквідаційної процедури, та сплачується винагорода ліквідатора.

Частиною 4 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно з ч. 5 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Таким чином, до витрат ліквідатора в ліквідаційній процедурі відносяться, зокрема, витрати по сплаті судового збору, які відшкодовуються останньому у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку.

З матеріалів позовної заяви № 13/5/10/21 від 13.10.2021 (вх. № 3025/21 від 18.10.2021) вбачається, що вказану заяву подано арбітражним керуючим Тимошенко Анастасією Анатоліївною як ліквідатором Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» на виконання покладених на неї законом обов`язків та як учасником справи № 911/1175/18 зі статусом суб`єкта незалежної професійної діяльності, службової особи підприємства-боржника, а не як громадянкою Тимошенко Анастасією Анатоліївною зі статусом фізичної особи, яка звертається із заявою до суду щодо захисту своїх прав та інтересів.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст. 129 Конституції України, а також положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір», господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

При цьому, перебування боржника в процедурі банкрутства на стадії ліквідації не є підставою для звільнення від сплати судового збору чи відстрочення сплати судового збору (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2020 у справі № 917/1423/19).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в даному випадку відсутні правові підстави вважати, що заявник підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявність підстав для застосування ст. 8 Закону України «Про судовий збір» при поданні позовної заяви № 13/5/10/21 від 13.10.2021 (вх. № 3025/21 від 18.10.2021), а тому суд відмовляє у задоволенні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» про звільнення його від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, у зв`язку з вищезазначеним, позовна заява Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» № 13/5/10/21 від 13.10.2021 (вх. № 3025/21 від 18.10.2021) підлягає залишенню без руху.

Разом з тим, суд зазначає, що вищевказані недоліки позовної заяви повинні бути усунуті Обслуговуючим кооперативом «Набережний квартал-Жаботинського» у строк, що не повинен перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху у спосіб надання суду оригіналу документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із нею згідно ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 7, 61 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні вимоги про звільнення Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» від сплати судового збору.

2. Позовну заяву Обслуговуючого кооперативу «Набережний квартал-Жаботинського» № 13/5/10/21 від 13.10.2021 (вх. № 3025/21 від 18.10.2021) залишити без руху.

Ухвала набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 22.10.2021.

Суддя Т.В. Лутак