ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"12" жовтня 2021 р. Справа№ 925/50/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Майданевича А.Г.

Коротун О.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.09.2021

у справі №925/50/18 (суддя М.В. Дорошенко)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива"

про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16.09.2021 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" від 19.07.2021 задоволено частково. Визнано дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. неправомірними, щодо несвоєчасного повідомлення в порядку передбаченому ч. 5 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" про результати визначення вартості чи оцінки майна. В задоволенні решти скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" від 19.07.2021 відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, Міністерство юстиції України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.09.2021 по справі №925/50/18 та прийняти нове рішення суду, яким відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Агросоюз - РП" відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повністю.

Згідно витягу з протоку автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Майданевич А.Г., судді: Коротун О.М., Сулім В.В.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що подана апеляційна скарга не відповідає вимогам Глави 1 Розділу Господарського процесуального кодексу України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".

Ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

П.п.7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначає, що за подачу до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції сплачується судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" визначено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2 270,00 гривень.

Отже, виходячи з приписів Закону України "Про судовий збір", судовий збір за звернення з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, судовий збір підлягає сплаті в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 2 270, 00 грн.

Крім того, скаржник просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.09.2021 у справі №925/50/18 до ухвалення рішення у справі, оскільки Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України сплачує судовий збір через Міністерство юстиції України, яка є бюджетною установою, фінансується за рахунок коштів державного бюджету, розрахунково - касове обслуговування, якою здійснюється Державною казначейською службою України, а законодавством передбачені стислі строки подачі апеляційних скарг.

Розглянувши клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

За приписами статті 7 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на момент подання апеляційної скарги, Міністерство юстиції України не віднесено до кола осіб, які звільнені від сплати судового збору згідно з статтею 5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення підпунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення підпункту 3 частини першої вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18; ухвали Верховного Суду: від 05.08.2021 у справі № 910/14458/18, від 19.08.2021 у справі №910/20753/20).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 48 постанови від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 (на вказану постанову скаржник посилається у заяві про відстрочення сплати судового збору) зазначила, що "юридична особа не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату…".

Проте, відповідно до пункту 37 цієї постанови навіть за наявності умов для відстрочення сплати судового збору, таке відстрочення за змістом статті 8 Закону України "Про судовий збір" є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що предметом спору у справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а положення пунктів 1, 2 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (подібна за змістом правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 05.03.2021 у справі №910/9741/20, від 06.01.2021 у справі №927/579/19, від 31.03.2021 у справі №903/465/20, від 26.04.2021 у справі №5028/19/59/2012, від 22.02.2021 у справі №910/17424/19, від 19.04.2021 у справі №908/859/20, у постанові від 25.03.2021 у справі №912/3514/20).

Частиною 2 статті 6 та ч. 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні п. 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства").

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що скаржник не надав доказів, які б свідчили про можливість сплатити ним судовий збір за подання апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі (строк, визначений самим скаржником у заяві про відстрочення сплати судового збору).

Оцінивши доводи, наведені скаржником на обґрунтування вимог поданої ним заяви, суд апеляційної інстанції не вбачає наявності обставин, які відповідали б зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для відстрочення сплати судового збору, що могли б зумовити вчинення такої процесуальної дії.

Оскільки скаржником не подано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому чинним законодавством порядку, апеляційна скарга не відповідає вимогам, встановленим статтею 258 ГПК України, а відтак, підлягає залишенню без руху із встановленням строку на усунення недоліків.

Також до апеляційної скарги додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Однак, з огляду на те, що апеляційна скарга залишена без руху, зазначене клопотання наразі не розглядається.

Водночас колегія суддів зауважує на тому, що відповідно до приписів ч. 4 статті 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 174, 234, 235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Міністерству юстиції України у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

2. Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 16.09.2021 у справі №925/50/18 залишити без руху.

3. Запропонувати Міністерству юстиції України протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали усунути недоліки, а саме, надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

4. Попередити Міністерство юстиції України , що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків, дану апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

5. Копію ухвали надіслати скаржнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Коротун