ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. Справа№ 910/832/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Коротун О.М.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2021

у справі №910/832/21 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнова"

2) ОСОБА_1

про стягнення 1 015 998,66 грн

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Таскомбанк" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнова" та ОСОБА_1 про стягнення 1 015 998,66 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/832/21 позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРНОВА" (04119, місто Київ, вул. ЗООЛОГІЧНА, будинок 4-А, офіс 139, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства "Таскомбанк" (01032, місто Київ, вул. СИМОНА ПЕТЛЮРИ, будинок 30, ) заборгованість по кредиту в розмірі 916 666 (дев`ятсот шістнадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн 00 коп., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в розмірі 00 (нуль) грн 37 коп., заборгованості по комісії у розмірі 94 500 (дев`яносто чотири тисячі п`ятсот) грн 00 коп., пені в розмірі 4 832 (чотири тисячі вісімсот тридцять дві) грн 29 коп. та судовий збір в розмірі 15 239 (п`ятнадцять тисяч двісті тридцять дев`ять) грн 98 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнова" заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту - 916 666,00 грн, по відсоткам- 0,37 грн, по комісії - 94 500,00 грн та 4 832,29 грн пені, належним чином доведена, документально підтверджена, позичальником та поручителем не спростована

Не погодившись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/832/21. Частково відмовити у задоволенні позову АТ "Таскомбанк", у частині стягнення заборгованості, пені, судових витрат з ОСОБА_1 .

В обґрунтування своєї скарги апелянт зазначав, що відповідач 2 судової кореспонденції, із суду першої інстанції не отримував, отже на думку апелянта судом було порушено норми процесуального законодавства стосовно дотримання вимог у повідомленні сторін про дату та місце судових засідань. Отже, суд першої інстанції здійснив розгляд справи без участі відповідач 2 і апелянт був фактично позбавлений можливості реалізувати своє право на захист своїх права та інтересів під час розгляду справи. Крім того відповідач 2 зазначав, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи та не правильно надано оцінку доказам, що мають значення для правильного вирішення спору. Апелянт також зазначав, що останній не повідомлений про укладання від його імені договору поруки, наявності заборгованості по кредиту та не отримував повідомлення вимогу про дострокове погашення заборгованості.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/832/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 . Призначено справу до розгляду на 08.09.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду від 06.09.2021 № 09.1-08/4131/21 у зв`язку із перебуванням суддів Буравльова С.І. та Шапрана В.В., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, у відпустках призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/832/21.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.09.2021 для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 у справі №910/832/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Коротун О.М., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 прийнято апеляційну скаргу ОСОБА_1 до провадження у визначеному складі суддів. Розгляд справи призначено на 23.09.2021.

У судове засідання, яке відбулось 23.09.2021 з`явився представник відповідача 2 (апелянта), представники позивача та відповідача 1 не з`явилися, у суду відсутні докази отримання ухвали суду від 08.09.2021 позивачем та відповідачем 1.

Ухвалою суду від 23.09.2021 розгляд справи відкладено на 06.10.2021.

Позивач у своїх запереченнях на апеляційну скаргу просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача 2, при цьому позивач зазначав, що при укладенні спірного договору поруки дотримані вимоги статті 207 та статті 547 ЦК України, оскільки правочин підписано сторонами.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

З матеріалів господарської справи убачається наступне, позивач звертаючись із позовом зазначав, що спір виник унаслідок того, що позичальник (відповідач 1) свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, а тому відповідачі мають сплатити наявну заборгованість за тілом кредиту.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

06.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнова" в особі директор Шевченка Петра Володимировича та АТ "Таскомбанк" було укладено Заяву-договір №ID7408764 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "ТАСКОМБАНК" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу") (далі - Заява - договір) із застосуванням електронного цифрового підпису (час накладання ЕЦП 17.09.2019 17:15:51) (що підтверджується сертифікатом, який видано: АЦСК ТОВ "Центр сертифікації ключів України"; номер сертифіката: ).

Відповідно до п.1.1 Заяви - договору за умови наявності вільних коштів Банк зобов`язується надати позичальникові Кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим Договором, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути Кредит і сплатити проценти за користування Кредитом, а також інші платежі відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Заяви-договору цей договір, Правила обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" та Цінові параметри продукту є кредитним договором.

Згідно з п. 18.1.13 Правил при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до цих правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт банк/інтернет клієнт банк "ТАС24/БІЗНЕС", або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через веріфікований номер телефону, якій належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Згідно з п. 1.2. Заяви-договору кредит надається у формі зарахування грошових коштів у сумі кредиту на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_2 , відкритий у АТ "Таскомбанк" з цільовим використанням на поповнення обігових коштів; придбання основних засобів; рефінансування кредиту іншого банку.

У пунктах 2.1, 2.2 Заяви-договору сторони погодили розмір кредиту в сумі 1.000.000,00, валюта кредиту - гривня.

На підставі укладеного кредитного договору позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача-1 кредитні кошти у розмірі 1 000 000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку.

Відповідно до п. 2.6 Заяви-договору строк кредиту: 36 місяців з дати укладення Договору, тобто термін повернення кредиту до 06.12.2022.

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 кредитного договору процент за користування кредитом встановлено у розмірі 0,0001 % річних, а розмір комісійної винагороди є диференційованим та складає: 1,89% якщо період користування кредитом від 1 до 548 календарних днів (включно), 1,69% якщо період користування кредитом від 549 до 1096 календарних днів (включно), від суми виданого кредиту (щомісячно).

Відповідно до п. 2.4.4. Заяви-договору сторони узгодили, що графік погашення кредиту надається у Додатку №1 до цього Договору та доступний клієнту у системі "ТАС24 Бізнес".

В додатку № 1 до кредитного договору сторони погодили графік погашення основної суми боргу та комісії за управління кредитом, відповідно до якого відповідач-1 зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту у розмірі 46 678,10 грн та комісію за управління Кредитом у розмірі 18 900, 01 грн щомісячно протягом 36 місяців.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 3.3. у випадку порушення Позичальником будь - якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку Позивчальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до п. 18.2.23.8 Правил Банк незалежно від настання строків виконання зобов`язань клієнтом за цим договором, має право вимагати дострокового повернення суми кредиту, сплати процентів та винагород, право Банку на отримання яких передбачено цим договором, при настанні умов, передбачених п. 18.2.2.2.5 цього договору, або порушення клієнтом вимог у частині цільового використання кредитних коштів.

Згідно з п. 18.2.2.2.5 Правил Клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті Кредиту для виконання зобов`язань з погашення Кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов`язань з погашення штрафів та неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку, при настанні строку здійснення платежу згідно з Заявою (здійснювати договірне списання). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі відсутності на поточних рахунках Клієнта суми коштів достатньої для оплати чергового платежу за Кредитом, Клієнт доручає Банку встановити овердрафт на поточний рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу або використати кошти надані Банком згідно та у порядку зазначеному в розділі 18.1 цих Правил.

23.11.2020 позивачем було направлено відповідачу-1 повідомлення-вимогу №27997/70 від 20.11.2020 з описом вкладень у цінний лист за накладною №490, в якій позивач повідомляє про дострокове повернення повністю кредиту та відсотків, у зв`язку з неналежним виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до трекінгу поштових відправлень №490 повідомлення-вимога №27997/70 від 20.11.2020 отримана відповідачем-1 24.12.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи убачається, що відповідач-1 взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту, процентів та комісії в передбачені кредитним договором строки не виконав, а відтак, заборгованість відповідача-1 по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 916 666,00 грн, по відсоткам (в т.ч. прострочена) - 0,37 грн, по комісії (в т.ч. прострочена) - 94 500,00 грн належним чином доведена, документально підтверджена та клієнтом не спростована.

У зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором позивач нарахував відповідачу пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 4832,29 грн.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Пунктом 3.3. Заяви - договору передбачено, що у випадку порушення позичальником будь-якого із грошових зобов`язань та при реалізації права Банку позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

У разі порушення клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів та комісії за користування кредитом, передбачених цим розділом Правил, або строків повернення кредиту, клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні (п. 18.2.5.1 Правил).

Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідач-1 взяті на себе зобов`язання по сплаті кредиту, відсотків та комісії не виконав, він має сплатити позивачу, пеню розмір якої, за обґрунтованими розрахунками позивача становить 4 832,29 грн.

За перерахунком суду розмір пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та по комісії становить 4 870,78 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості по тілу кредиту та по комісії у розмірі 4 832,29 грн є обґрунтованими.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно ч. 2 ст. 553 ЦК України порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Судом було установлено, що 06.12.2019 між позивачем (кредитор) та ОСОБА_1 (відповідачем-2, поручитель) було укладено договір поруки № Т 09.07.2019 І 8156 (далі - договір поруки) із застосуванням електронного цифрового підпису (час накладання ЕЦП 17.09.2019 17:15:51) (що підтверджується сертифікатом, який видано: АЦСК АТ КБ "Приватбанк"; номер сертифіката: 2B6C7DF9A3891DA16C36003867DE00).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрнова" (далі - боржник) зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі заяви-договору № ID7408764 про приєднання до Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ "Таскомбанк" (продукт "Кредит на розвиток бізнесу"), що укладений між кредитором та боржником, зі всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (далі - кредитний договір).

Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, у тому числі:

повернути Кредитору Кредит у розмірі 1 000 000,00 грн, у терміни (строки), визначені кредитним договором;

щомісячно сплачувати кредитору проценти за користування кредитом в розмірі 0,0001% річних з урахуванням порядку та розміру їх зміни згідно умов кредитного договору, та в строки, що встановлені кредитним договором;

щомісячно сплачувати комісію за управління кредитом в розмірі 1,89% якщо період користування кредитом від 1 до 548 календарних днів (включно), 1,69% якщо період користування кредитом від 549 до 1096 календарних днів (включно), від суми виданого кредиту (щомісячно);

сплатити кредитору неустойку, пеню, штрафи, та понад суму неустойки, пені, штрафів відшкодувати збитки, заподіяні кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за кредитним договором;

у випадках, передбачених кредитним договором та/або законодавством України, з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути кредитору кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із кредитного договору;

інших грошових зобов`язань, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, у тому числі, збільшення грошових зобов`язань, які передбачені умовами кредитного договору.

Відповідно до 2.1 договору поруки у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник.

Передбачена п. 2.1. цього договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого із зобов`язань, зазначених п.п. 1.2., 1.3. цього договору (п. 2.2. договору поруки).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України установлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ч. ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України).

Ураховуючи наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнова" заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту - 916 666,00 грн, по відсоткам- 0,37 грн, по комісії - 94 500,00 грн та 4 832,29 грн пені, що належним чином доведена, документально підтверджена, позичальником та поручителем не спростована, а також враховуючи, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Акціонерним товариством "Таскомбанк" та ОСОБА_1 укладено договір поруки №Т 09.07.2019 І 8156 від 06.12.2019, який не є припиненим, тому позовні вимоги щодо солідарного стягнення визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з чим і погоджується апеляційна інстанція.

Стосовно посилань скаржника у своїй скарзі, щодо неналежно повідомлення останнього про час та місце судових засідань у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Надано відповідачам строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

15.02.2021 вищезазначена ухвала суду направлена відповідачеві-1 на адресу: вул. Зоологічна, буд. 4-А, оф. 139, м. Київ, 04119 (відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань) з позначкою "Судова повістка", відповідачеві-2 - АДРЕСА_1 (відповідно до листа-відповіді №074/06/2-350 від 04.02.2021 Департаменту з питань реєстрації КМДА) з позначкою "Судова повістка".

26.02.2021 та 02.03.2021 на адресу суду повернулася копії ухвал Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 з доказами направлення, адресовані Товариству з обмеженою відповідальністю "Укрнова" та ОСОБА_1 .

Відповідно до довідок ПуАТ "Укрпошта" Ф-20 поштові відправлення повернулися з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99-1, абз. 1 п. 110, абз. 3 п.116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

У разі коли адресат протягом трьох робочих днів після інформування його за телефоном (через Інтернет) або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу (за винятком рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка") не з`явився за одержанням такого відправлення, поштового переказу, він інформується повторно шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення з відміткою "Повторне" або інформується за телефоном шляхом надіслання смс-повідомлення (через Інтернет).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 904/9904/17 від 25.06.2018, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Крім того, відповідно до статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Також колегія суддів звертає увагу, що у суді апеляційної інстанції уся судова кореспонденція направлялась судом на адресу відповідача 2: - АДРЕСА_1 , і згідно доказів наявних у матеріалах справи, дана кореспонденція отримувалась особисто відповідачем 2.

Стосовно посилань апелянта на те, що останнім не укладався договір поруки № Т 09.07.2019 І 8156 від 06.12.2019 колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявні докази стосовно укладання відповідачем 2 указаного договору. У даній господарській справі судом розглядається стягнення заборгованості солідарно з відповідачів на користь позивача, відповідно до укладених договорів, а не визначання окремого договору недійсним. Крім того колегія суддів зазначає, з урахуванням наявних доказів щодо укладання відповідачем 2 договору поруки та відсутність у матеріалах справи доказів визнання недійсним даного договору поруки № Т 09.07.2019 І 8156 від 06.12.2019, суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на дану обставину у своїй скарзі, як на підставу скасування рішення суду першої інстанції.

Щодо доводів ОСОБА_1 , наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про задоволення позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/832/21 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/832/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/832/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 29.04.2021 у справі №910/832/21.

4. Витрати по сплаті судового збору покласти на ОСОБА_1 .

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.10.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді О.М. Коротун

Є.Ю. Пономаренко