РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

21.10.2021Справа № 910/7654/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп"

про стягнення 168 099,65 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (відповідач) про стягнення 168 099,65 грн., з яких 78 955,76 грн. пені та 89 143,89 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 150/В33-2020 від 24.09.2020 в частині порушення строків поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/7654/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/6750/21 сторони повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями про вручення поштових відправлень з відмітками про їх вручення.

04.06.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечував з огляду на те, що ним не було отримано відповідної заявки, а відтак за її невиконання відповідач не може нести відповідальності. З цих підстав просив суд у позові відмовити та здійснити розподіл судових витрат.

18.06.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача щодо неотримання відповідної заявки, а також наголосив на тому, що понесені відповідачем судові витрати є необґрунтованими.

24.06.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідачем наголошено, що відповідну заявку на виконання договору ним отримано не було, а також зазначено, що понесені ним судові витрати мають бути розподілені у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.09.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (учасник) було укладено Договір № 150/333-2020 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого учасник зобов`язується у визначені Договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), а замовник прийняти та оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2. Договору найменування (номенклатура, асортимент) товару Оброблені фрукти та овочі за кодом СРV за ДК 021:2015-15330000-0 (консерви овочеві "Ікра з кабачків") (тут і надалі товар). Кількість товару за Договором 25 000 кг.

Відповідно до п. 4.1. Договору, ціна Договору складає 1 273 500 (один мільйон двісті сімдесят три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., у тому числі ПДВ.

Згідно з п. 5.1. Договору розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 90 календарних днів з дати документального підтвердження учасником замовнику доставки товару до товароодержувача.

Відповідно до п. 6.1. Договору дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим Договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання учасником письмової заявки замовником, але не пізніше дати вказаної в ній.

Не пізніше 7 (сьомого) числа кожного місяця учасник (представник учасника) прибуває до замовника для отримання письмової заявки.

Заявка вручається під особистий підпис учаснику (представнику учасника) або у разі не прибуття вищезазначених осіб, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного, направленим на адресу учасника, зазначену в розділі 14 Договору.

30.09.2020 позивачем було складено заявку на поставку товару, яка 05.10.2020 була передана фізичній особі ОСОБА_1 , про що останнім на відповідній заявці зроблено напис.

За твердженнями позивача, заявка від 30.09.2020 була вручена представнику відповідача, а тому останній, на виконання вимог п. 6.1. Договору, зобов`язаний був поставити позивачу товар, зазначений у заявці, протягом 14 днів з моменту вручення до 19.10.2020.

В подальшому, позивач за вих. № 78/6-2949 від 03.12.2020 повідомив відповідача про розірвання Договору в односторонньому порядку у зв`язку із порушенням відповідачем умов Договору в частині виконання строку поставки товару.

Відповідно до п. 8.3. Договору за порушення строку поставки товару зазначеного у заявці, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки замовник має право відмовитись від цього договору у повному обсязі або частково.

Спір у цій справі виник тому, що позивач вважає, що відповідачем було порушено строк поставки товару, а тому позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача розраховану пеню та штраф.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 30.09.2020 склав відповідну заявку на поставку товару та 05.10.2020 передав її фізичній особі ОСОБА_1 , про що останній зробив на заявці напис про її отримання представником «Арті Плюс Груп». До відповідної заявки позивачем долучено довіреність від 07.08.2020, якою відповідач уповноважив ОСОБА_1 представляти інтереси останнього перед іншими особами. Строк дії довіреності у самому тексті довіреності визначений 03 жовтня 2020 року без права передоручення.

Таким чином, 05.10.2020 ОСОБА_1 не був уповноваженим представником відповідача та не мав права отримувати від позивача жодних заявок на виконання умов Договору. Про зазначену обставину був обізнаний і сам позивач, оскільки у нього в наявності була довіреність, надана ОСОБА_1 , в якій було визначено строк її дії до 03.10.2020.

Суд погоджується із твердженнями відповідача, що ним не було отримано жодної заявки на виконання умов Договору, що окрім іншого, підтверджується також заявою свідка ОСОБА_2 , оформленою відповідно до вимог ст. 88 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження позивача про те, що він не був обізнаний з тією обставиною, що ОСОБА_1 05.10.2020 не мав права представляти інтереси відповідача судом відхиляються з підстав, визначених вище.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Позивачем не надано суду доказів надання відповідачу заявки на виконання умов договору ані безпосередньо уповноваженому представнику, ані поштовим зв`язком, а тому суд дійшов висновку про те, що відповідачем не було порушено строків поставки товару, оскільки відповідний перебіг строку не розпочинався.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" про стягнення 168 099,65 грн. задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Крім того відповідач просив суд покласти на позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем долучено до матеріалів справи Договір про надання правової (правничої) допомоги № 20/05/21 від 20.05.2021, який укладений з Адвокатським об`єднанням «АУГА ЛЕКС», лист № 1 від 20.05.2021 про надання письмового завдання за договором, рахунок № 1 від 03.06.2021, платіжне доручення № 998 від 03.06.2020 про перерахування 20 000,00 грн. оплати послуг за надання правової допомоги, Акт приймання-передачі № 2 від 03.06.2021, згідно якого Адвокатським об`єднанням «АУГА ЛЕКС» було надано відповідачу послуги у загальному вимірі 12 годин на загальну суму 20 000,00 грн., протокол узгодження договірної ціни № 1, яким було узгоджено кількість необхідних годин для надання правової допомоги та їх вартість.

Таким чином, відповідачем надано до матеріалів справи докази на підтвердження факту надання Адвокатським об`єднанням «АУГА ЛЕКС» професійної правничої допомоги відповідачу в межах даної справи на суму 20 000,00 грн.

Із врахуванням викладеного вище, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів неспівмірності заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" про стягнення 168 099,65 грн. відмовити повністю.

2.Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

3.Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Артіс Плюс Груп" (04205, м. Київ, проспект Оболонський, 27-В кв. 103, ідентифікаційний код 42703614) 20 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21.10.2021.

Суддя С. В. Стасюк