ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"20" жовтня 2021 р. Cправа № 902/1031/21

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" вих. №237 від 13.10.2021 (вх. канцелярії суду № 01-48/86/21 від 18.10.2021) про забезпечення позову у справі

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (проспект Соборності, 15, м. Київ, 02160)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" (вул. Шевченка, буд. 6, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227)

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 2 753 698,58 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" (відповідач 1) та ОСОБА_1 (відповідач 2) про стягнення 2 753 698,58 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за Договором відповідального зберігання для подальшої реалізації №ВЗР-26-01-21 від 26.01.2021 в частині оплати реалізованого товару, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" та ОСОБА_1 (поручителя) 2 753 698,58 грн заборгованості, з яких: 1 619 827,35 грн - недостачі за інвентаризацією; 431 697,75 грн - вартості нереалізованого товару; 26 505,51 грн - неустойки; 571 427,73 грн - штрафу; 104 240,24 грн - відсотків річних.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та/або майно відповідача 1 та відповідача 2 у межах ціни позову в розмірі 2 753 698,18 грн.

Мотивуючи заяву про забезпечення позову заявник вказує, що на підставі документів про інвентаризацію, що відбулася 04.08.2021 на складі відповідача 1 виявлено недостачу відповідно до Інвентаризаційної відомості №95 від 04.08.2021, про що складено акт про недостачу товару та виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" відповідні рахунки, які останнім проігноровано. При цьому, за результатами інвентаризації 29.09.2021 на складі відповідача 1 знову виявлено недостачу, що підтверджується Інвентаризаційною відомістю №135 від 19.09.2021, внаслідок чого загальна сума недостачі склала 1 619 827,35 грн.

Так, за твердженням позивача, після першої інвентаризації відповідач 1 продовжував продавати товар, проте не виконував свої обов`язки та безпідставно ухилявся від оплати, що свідчить про зловмисне ухилення від умов Договору відповідального зберігання для подальшої реалізації №ВЗР-26-01-21 від 26.01.2021 та фактично є крадіжкою власності позивача.

Оскільки відповідачем 1 не сплачено виставлені рахунки за результатами інвентаризації та виконано пред`явленої претензії з вимогою про належне виконання зобов`язання зі сплати основної заборгованості, позивач звернувся до відповідача 2 як солідарного боржника на підставі Договору поруки №26-01-21-ПР від 26.01.2021, за умовами якого ОСОБА_1 виступив поручителем перед позивачем щодо виконання відповідачем 1 зобов`язань за Договором відповідального зберігання для подальшої реалізації №ВЗР-26-01-21 від 26.01.2021. При цьому відповідачем 2 таку вимогу не виконано у встановлений строк.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та/або майно відповідачів у межах ціни позову заявник обґрунтовує наступним:

- на момент подання позову до Господарського суду Вінницької області, за ініціативою позивача проводились неодноразові переговори з відповідачем 1 як основним боржником у справі щодо оплати боргу. В результаті цих переговорів між сторонами були досягнути певні домовленості щодо поступової сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" суми заборгованості. Проте вони не були виконані. Позивач неодноразово зв`язувався з відповідачем 2, оскільки він відповідає перед позивачем в повному обсязі за виконання зобов`язань відповідача 1, надсилав офіційні Вимоги про погашення заборгованості, проте відповідачі ігнорують вимоги позивача.

- на балансі відповідача 1 є вантажний автомобіль, що може бути реалізований не для погашення заборгованості перед Позивачем, зокрема, Fiat fiorino 2021 року випуску;

- позивачу стало відомо, що станом на 29.09.2021 відповідач 1 має податковий борг, що може свідчити про економічну нестабільність Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" .

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватися у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору. Вказаної позиції, зокрема, притримується КГС ВС у постанові від 30.07.2020 у справі № 910/3836/20, подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18 та від 05.09.2019 у справі № 911/527/19).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави, тощо (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 910/7141/13 та від 25.02.2019 у справі № 922/2673/18).

Заходи забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Предметом спору в даному випадку є вимога про стягнення з відповідачів 2 753 698,58 грн внаслідок неналежного виконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за Договором відповідального зберігання для подальшої реалізації №ВЗР-26-01-21 від 26.01.2021, у забезпечення виконання зобов`язань за яким укладено Договір поруки №26-01-21-ПР від 26.01.2021.

Разом з тим заява про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях щодо можливого ухилення відповідачів від виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Сам факт наявності спору між сторонами щодо невиконання відповідного зобов`язання не є підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Наявність податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" об`єктивно може свідчити про тимчасові труднощі у господарській діяльності підприємства, що не ставить такі обставини у пряму залежність із неможливістю виконання рішення у майбутньому (в разі задоволення позову).

Посилання позивача щодо наявності у відповідача 1 рухомого майна, на яке може бути звернено стягнення (вантажного автомобіля) навпаки свідчить про платоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток", у випадку реалізації відповідного майна.

Доказів того, що відповідачі здійснюють дії спрямовані на продаж належного їм майна чи відчуження коштів позивачем суду не надано.

Окремо слід зазначити, що пункт 1 частини першої статті 137 ГПК України розмежовує поняття майна та грошових коштів для цілей вжиття заходів забезпечення позову, тому в разі заявлення позовної вимоги про стягнення грошових коштів адекватним заходом забезпечення позову слід вважати накладення арешту на саме на грошові кошти відповідача, а не на майно. При цьому з наявних у справі матеріалів відсутні підстави вважати, що обраний заявником захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів у даній справі є таким, що перебуває у зв`язку з предметом позовної вимоги.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, законів України "Про Вищу раду юстиції", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо недопущення зловживань правом на оскарження" від 16.06.2011 №5-рп/2011 зазначено, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише позивача, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв домірності (пропорційності).

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що останнім не наведено обґрунтованих мотивів та доказів, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності термінового забезпечення позову, як і доведено адекватності обраного заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідачів з метою поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, суд також зауважує, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто, на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 233, 234, 235, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" вих. №237 від 13.10.2021 (вх. канцелярії суду № 01-48/86/21 від 18.10.2021) про забезпечення позову у справі №902/1031/21 шляхом накладення арешту на грошові кошти та/або майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Здобуток" та ОСОБА_1 в межах ціни позову в розмірі 2 753 698,18 грн - відмовити.

2. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч. 8 ст. 140, п. 4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Копію ухвали надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 20.10.2021.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ТОВ "Хімагромаркетинг" - проспект Соборності, 15, м. Київ, 02160;

3 - ТОВ "Агро-Здобуток" - вул. Шевченка, буд. 6, с. Агрономічне, Вінницький район, Вінницька область, 23227;

4 - ОСОБА_1 - АДРЕСА_1