АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1246/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання: Герасименко Ю.С.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ "Юніон Агро" адвокат Чабанова В.В.

від ТОВ "Сільськогосподарського підприємства Еліт Агро" адвокат - Степанюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарського підприємства Еліт Агро"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2021

по справі №915/1246/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніон Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарського підприємства Еліт Агро"

про стягнення 2249835 грн 86 коп

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю Юніон Агро звернулось до Господарського суду Миколаївської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Еліт Агро про стягнення грошових коштів у загальній сумі 2249835 грн. 86 коп., із яких: 1717424 грн. 09 коп. ? основний борг; 515227 грн. 23 коп. ? штраф; 8587 грн. 12 коп. ? 3 % річних; 8597 грн. 42 коп. ? інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ СП Еліт Агро зобов`язань за укладеним з позивачем договором поставки щодо своєчасної та у повному обсязі оплати поставленого ТОВ Юніон Агро товару.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2021 відмовлено в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського підприємства Еліт Агро про зупинення провадження в даній справі, позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти у загальній сумі 2249835 (два мільйони двісті сорок дев`ять тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 86 коп., із яких: 1717424 (один мільйон сімсот сімнадцять тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 09 коп. ? основний борг; 515227 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч двісті двадцять сім) грн. 23 коп. ? штраф; 8587 (вісім тисяч п`ятсот вісімдесят сім) грн. 12 коп. ? 3 % річних; 8597 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто сім) грн. 42 коп. ? інфляційні втрати, а також грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором у сумі 33747 (тридцять три тисячі сімсот сорок сім) грн. 55 коп.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем на виконання взятих на себе за договором зобов`язань, було поставлено відповідачеві товар згідно з видатковою накладною, яка підписана сторонами без зауважень. Однак, відповідач, у порушення взятих на себе за договором зобов`язань оплату поставленого товару не здійснив.

Судом першої інстанції відхилено твердження відповідача про те, що ТОВ СП Еліт Агро не здійснило оплату за поставлений позивачем товар у зв`язку з його неякісністю, з огляду на те, що матеріали справи не містять ні доказів наявності у відповідача на момент прийняття товару по видатковій накладній зауважень щодо його якості, ні доказів подальшого звернення відповідача до ТОВ Юніон Агро з претензією щодо якості поставленого товару в порядку п. 4.7 договору (з поданням відповідного висновку сертифікованої лабораторії).

Також місцевим господарським судом зазначено, що умовами п.п. 4.8-4.10 договору не передбачено права покупця відмовитися від оплати поставленого товару неналежної якості; натомість, покупець має право відмовитися від неякісного товару та вимагати від постачальника заміни товару на якісний протягом 20-ти днів з моменту отримання письмової вимоги покупця. В даному випадку, за твердженням суду першої інстанції, матеріали справи не містять доказів пред`явлення відповідачем позивачу такої вимоги.

Щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не наведено доводів та не подано доказів, які можуть свідчити про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи №902/319/21, відсутність у матеріалах справи певних доказів, як і спільність предметів дослідження у справах № 915/1246/20 та № 902/319/21 не можуть свідчити про неможливість одночасного розгляду цих справ судами ? оскільки подання доказів суду є правом обох сторін процесу і відповідач мав процесуальну можливість подавати докази та доводити певні обставини під час розгляду справи № 915/1246/20 так само, як і під час розгляду справи №902/319/21.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ТОВ СП Еліт Агро звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2021 р. у справі № 915/1246/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а саме: при розгляді та винесенні рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи; безпідставно відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи; безпідставно відмовив у задоволення клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішення суду по іншій господарській справі № 902/319/21, тому висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи; не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а Рішення є таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, що полягає в наступних обставинах.

Так, щодо збільшення вартості товару на 30 % у разі прострочення строків плати за товар, апелянт зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було помилково визначено, що п. 7 Специфікації встановлює вид господарської санкції у вигляді штрафу, хоча, у п. 7 Специфікації сторони лише передбачили додаткову умову для перегляду (зміни) ціни (вартості) товару, поставленого згідно умов Договору. Конструкція п. 7 Специфікації, як вважає апелянт, не встановлює 30 % штрафу за неналежне виконання зобов`язання, а лише визначає договірну умову для збільшення вартості товару. Однак, як стверджує апелянт, ТОВ «Юніон Агро» не зверталось до ТОВ «СП Еліт Агро» із пропозицією щодо укладення додаткової угоди до Договору щодо збільшення (зміни) вартості поставленого товару на підставі п. 7 Специфікації та не заявляло позовної вимоги щодо внесення змін до Договору по збільшенню договірної вартості товару на підставі п. 7 Специфікації за рішенням суду.

Вказані обставини, на переконання скаржника, свідчать про безпідставність позовної вимоги щодо стягнення з ТОВ «СП Еліт Агро» 515 227, 23 грн, на які ТОВ «Юніон Агро» було збільшено вартість поставленого товару в односторонньому порядку всупереч вимог п. 9.3. Договору від 20.03.2020.

Як вважає апелянт, судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки правової природи заявленої ТОВ «Юніон Агро» позовної вимоги щодо нарахування 515 227, 23 грн у вигляді штрафу.

Більше того, на переконання скаржника, судом першої інстанції не було враховано, що навіть якби дійсно заявлені до стягнення грошові кошти були штрафом за порушення умов Договору, встановлення такого значного розміру штрафу несумісне з принципом розумності, справедливості, та носить некомпенсаційний характер, а фактично було б додатковим надходженням для ТОВ «Юніон Агро», які б воно не отримало, за умови належної поставки якісного товару для ТОВ «СП Еліт Агро» за договором.

На думку апелянта, при винесенні рішення судом першої інстанції не було враховано, що навіть якби заявлені 515 227, 23 грн були штрафом, стягнення такої значної штрафної санкції було б для позивача навіть вигіднішим ніж виконання господарських зобов`язань по Договору, тим більше, що ТОВ «Юніон Агро» не наведено жодних доказів, які б свідчили про понесення ним будь-яких збитків у зв`язку із виконанням Договору.

Щодо посилань суду на відсутність претензій ТОВ «СП Еліт Агро» під час приймання товару за якістю апелянт зазначає, що Специфіка товару (насіння соняшника та кукурудзи) виключала можливість ТОВ «СП Еліт Агро» точно та безспірно встановити якість товару лише за зовнішніми ознаками, адже ТОВ «СП Еліт Агро» не могло точно визначати сорти та гібридність поставленого товару візуально.

За твердженням апелянта, згідно Специфікації № 1 від 20.03.2020 р. до Договору визначено, що ТОВ «Юніон Агро» зобов`язалося передати ТОВ «СП Еліт Агро» товар, а саме посівний матеріал (насіння), який мав відноситись до гібридного.

Скаржник вказує, що ТОВ «Юніон Агро» було надано Сертифікати якості на посівний матеріал (насіння). Привезені ТОВ «Юніон Агро» мішки з насінням мали етикетки виробників, які повністю співпадали із номерами сертифікатів та були в Реєстрі сертифікатів на посівні та товарні якості насіння за 2019 на сайті Мінагрополітики.

ТОВ «СП Еліт Агро» не заперечує, що поставлені йому згідно видаткової накладної від 25.03.2020 р. мішки з насінням та супровідна документація дійсно спочатку не давали для відповідача жодних підстав сумніватись у якості та оригінальності товару, тому не було підстав пред`являти якісь обґрунтовані претензії до постачальника.

Апелянт вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на п. 4.1., п. 4.2, п. 4.4., п. 4.5. Договору поставки від 20.03.2020, на підставі яких суд стверджує, що ТОВ «СП Еліт Агро» не скористалось своїм правом на висунення претензій щодо якості товару під час його прийомки, оскільки вказані пункти Договору фактично регулюють питання процедури приймання товару за якістю в момент підписання видаткової накладної.

Разом з тим, як вважає апелянт, судом першої інстанції взагалі не було враховано, що дані пункти Договору, взагалі не регулюють ситуацію, коли постачальник привіз мішки з насінням, які за візуальним виглядом, артикулами, № партій схожі на оригінальні та відповідають даними Сертифікатів на товар, проте, в самим мішках замість гібридного насіння було запаковане товарне зерно.

Як стверджує апелянт, той факт, що навіть мішки не є оригінальними та не містять ступенів захисту продукції відомих виробників, ТОВ «СП Еліт Агро» дізналось лише у 2021 р. після проведення додаткових досліджень та одразу після отримання інформації від виробника ТОВ «Сингента» щодо сфальсифікованого товару, ТОВ «СП Еліт Агро» звернулося до правоохоронних органів із заявою про вчинення злочину посадовими особами ТОВ «Юніон Агро» на підставі якої працівниками Національної поліції було розпочато розслідування.

Також, як вважає апелянт, є безпідставними посилання суду першої інстанції на положення Інструкції № П-7 от 25.04.66 р., оскільки ці положення інструкції регулюють виключно процес приймання товару та складання Актів про фактичну якість і комплектність товару за результатами приймання товару та не підлягають застосуванню для вирішення питань неналежної якості товару на підставі інформації, що виникла в процесі використання посівного матеріалу (насіння)..

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції не було прийнято до увагу заперечення ТОВ "СП Еліт Агро", яке зазначало, що під час прийняття товару згідно видаткової накладної від 25.03.2020 у ТОВ «СП Еліт Агро» не було підстав сумніватись в оригінальності привезеного товару, який візуально за упаковкою та супровідними документами створював враження оригінального товару. Вказана обставина, як вважає апелянт, пояснює, чому під час прийняття товару від ТОВ «Юніон Агро», ТОВ "СП Еліт Агро" не складало жодних Актів щодо неякісного товару згідно Інструкції № П-7 от 25.04.66.

За твердженням апелянта, дійсно, під час розпаковки мішків перед посівом у ТОВ «СП Еліт Агро» виникли перші сумніви щодо можливої якості товару, оскільки насіння різних гібридів мало абсолютно однаковий вигляд. Проте, одні лише сумніви щодо зовнішнього вигляду не могли бути підставою для складання Акту про неналежну якість поставленого товару, враховуючи те, що всі мішки з насінням мали етикетки виробників, які повністю співпадали із номерами сертифікатів та були в Реєстрі сертифікатів на посівні та товарні якості насіння за 2019 р. на сайті Мінагрополітики.

Скаржник стверджує, що після того, як посівний матеріал, який був поставлений ТОВ «Юніон Агро» почав погано сходити та не міг витримувати обробки гербіцидом, хоча був заявлений саме як гібридне насіння, ТОВ «СП Еліт Агро» на підставі п. 4.3. Договору звернулося до сертифікованої лабораторії ТОВ «Агроген Ново» для визначення типовості і гібридності насіння соняшника і кукурудзи.

Згідно п. 4.7. Договору від 20.03.2020, ТОВ "СП Еліт Агро" отримало Протоколи випробування сертифікованої лабораторії ТОВ «Агроген Ново» щодо визначення типовості і гібридності насіння лише 3-х сортів насіння із 8 сортів, які були визначені у Специфікації № 1 до Договору. Лабораторне дослідження інших сортів насіння, які були поставлені згідно Видаткової накладної № РН-0000473 від 25.03.2020 р., не проводилось у зв`язку із відсутністю у сертифікованій лабораторії відповідних маркерів всіх зразків насіння.

Апелянт стверджує, що при використанні отриманого від ТОВ «Юніон Агро» насіння за результатом аналізу його посівних якостей - ТОВ «СП Еліт Агро» було встановлено, що насіння за своїми якісними характеристиками скоріше всього не має відношення до гібридів Syngenta та Monsanto.

ТОВ «СП Еліт Агро» зазначає, що скористалось своїм правом на звернення по телефону до представників виробників ТОВ «Сингента», ТОВ «Монсанто Україна», ТОВ «АгроРось», ТОВ «Сід Грейн Компані», яким юридично раніше належало вказане насіння, про ознаки невідповідності їх продукції заявленим у сертифікатах стандартам. За зверненням ТОВ «СП Еліт Агро» у 2020 р. ТОВ «Сингента» та ТОВ «Монсанто Україна», направили до нас своїх територіальних представників, якими були оглянуті та проскановані мішки, в яких відповідач отримав насіння, у т.ч. й за номерами сертифікатів та партій, після чого був наданий попередній (усний) висновок про їх підробку. У березні 2021 р. отримало від ТОВ «Сингента» протоколи, що були видані Білоцерківським діагностичним центром (ТОВ «Syngenta»), які є доказами невідповідності гібридів насіння встановленим зразкам сортів Суміко, НК Неома, Субаро. Крім того, від ТОВ «Сингента» надійшов лист у відповідь на звернення ТОВ «СП Еліт Агро», в якому зазначено, що компанія «Сингента» реалізує насіння польових та овочевих культур тільки через офіційних дистриб`юторів, до яких не належить ТОВ «Юніон Агро».

Крім того, за твердженням апелянта, у листі ТОВ «Сингента» зазначено, що за результатами внутрішньої перевірки наданого насіння соняшнику гібридів - Суміко партії F0895E22337, НК Неома партії USK8E18108H-4 та Субаро партії F0895E152999 було встановлено, що етикетки та паперові мішки вказаних вище гібридів не відповідають оригіналам етикеток та паперовим мішкам ТОВ «Сингента».

Також, як стверджує апелянт, за зверненням ТОВ «СП Еліт Агро», ТОВ «Монсанто Україна» направили своїх територіальних представників, яким було оглянуто та проскановано мішки, в яких ми отримали насіння ДКС 3511, ДКС 4795, ДКС 3811, ДКС 4014, у т.ч. й за номерами сертифікатів та партій, які були отримані від ТОВ «Юніон Агро». Зразки відібраного насіння були направлені на дослідженні у Францію, проте до цього часу відповіді ще не було отримано. Своїм листом від 17.06.2021 ТОВ «Монсанто Україна» письмово підтвердило, що оглянуті у ТОВ «СП Еліт Агро» паперові мішки з насінням кукурудзи ДКС 3511, ДКС 4795, ДКС 3811, ДкС 4014, які були поставлені ТОВ «Юніон Агро», не є оригінальними. У листі від 17.06.2021 р. також зазначено, що ТОВ «Юніон Агро» не входить в перелік офіційних дистриб`юторів насіння ТОВ «Монсанто Україна».

За твердженням апелянта, ТОВ «СП Еліт Агро» 18 вересня 2020 р. надіслало рекомендованим листом з повідомленням про вручення лист (претензію) від 18.09.2020 р. № 18/09/20, в якому повідомило зібрану станом на 18.09.2020 інформацію щодо неналежної якості поставленого товару згідно Договору від 20.03.2020 р. та Специфікації № 1 до Договору та запросило представників ТОВ «Юніон Агро» на збирання посівів для відбору зразків для подальшого дослідження і перевірки отриманої інформації.

Вказаний лист, за твердженням апелянта, був отриманий представником ТОВ «Юніон Агро» (за довіреністю) 24 вересня 2020, проте, жодних пояснень, заперечень та доказів для спростування претензій відносно не оригінальності поставного товару - ТОВ «Юніон Агро» не надало до цього часу.

Скаржник також вважає, що місцевим господарським судом було безпідставно та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення у справі експертизи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №915/1246/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарського підприємства Еліт Агро" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2021 та призначено справу до розгляду на 29.09.2020.

Судом апеляційної інстанції отримано відзив на апеляційну скаргу в якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В обґрунтування своїх заперечень позивач зазначає, що сторони добровільно визначили, що у випадку не оплати вартості товару, неоплачена вартість товару збільшується на 30%. Тобто, збільшення вартості товару на 30% не є зміною договору. Таке збільшення вже передбачено в договорі та не потребує підписання додаткових угод. Крім того, як відзначає позивач, відповідачем не заперечується факт поставки товару та відсутність оплати за товар.

На переконання позивача, збільшення вартості товару не порушує принцип розумності. Так, сторони договору погодили його умови перед підписанням. Пункт 5 Специфікації №1 не може бути змінений судом (в сторону збільшення чи зменшення) за власною ініціативою.

Позивач заперечує отримання запрошення на відбір зразків для проведення будь-яких лабораторних досліджень насіння. Матеріали справи, за твердженням позивача, не містять доказів направлення позивачу листів-запрошень та отримання таких листів адресатом. Представники ТОВ «Юніон Агро» були запрошені на збирання посівів та визначення середньої кількості врожайності. Жодних претензій щодо якості товару позивачем також не отримувалось.

Як вважає позивач, судом першої інстанції було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, оскільки предметом дослідження в даній справі є виконання або невиконання сторонами договірних зобов`язань щодо поставки товару, його приймання за якістю та кількістю, а також виконання або невиконання ТОВ «СП Еліт Агро» своїх зобов`язань за договором щодо оплати прийнятого товару. У свою чергу, запропоновані відповідачем на вирішення експерта питання стосуються встановлення обставин щодо ринкової вартості поставленого позивачем товару, пропорції зменшення ціни товару, поставленого по договору, відносно ціни заявленої у Специфікації №1 до договору, до ціни ринкової вартості поставленого товару (зерна), а також встановлення відповідності або невідповідності поставленого по договору товару специфікації № 1 до цього договору. Однак, такі обставини не входять до предмету доказування в даній справі.

Судова колегія також зазначає, що разом з апеляційною скаргою скаржником заявлено клопотання про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням у господарській справі № 902/319/21.

Дане клопотання скаржник обґрунтовує тим, що на розгляді Господарського суду Вінницької області перебуває інша справа № 902/319/21 між тими самими сторонами, предметом спору в якій є пропорційне зменшення ціни товару, поставленого ТОВ «Юніон Агро» для ТОВ «СП Еліт Агро» згідно договору поставки від 20.03.2020 та специфікації у зв`язку із неналежною якістю поставленого товару. В той же час, предметом справи № 915/1246/20 є стягнення з ТОВ "СП Еліт Агро" повної вартості поставленого товару згідно Договору поставки від 20.03.2020 та специфікації.

На переконання апелянта, розгляд даної справи № 915/1246/20 взаємопов`язаний із остаточним вирішенням спору щодо вартості поставленого товару згідно з договором від 20.03.2021, що є предметом судового розгляду у справі №902/319/21.

Відтак, апелянт вважає, що остаточний розгляд справи № 915/1246/20 без врахування висновків рішення суду по справі №902/319/21 не буде справедливим та неупередженим вирішенням даного спору між сторонами та не забезпечить ефективного захисту порушених прав. Адже, в разі набрання законної сили по справі № 915/1246/20, ТОВ "СП Еліт Агро" буде вимушене виконати вказане судове рішення та перерахувати ТОВ «Юніон Агро» грошові кошти. Проте, у випадку задоволення позовних вимог ГОВ "СП Еліт Агро" по справі № 902/319/21 про зменшення вартості фактично поставленого товару виходячи із його реальних якісних характеристик, ТОВ "СП Еліт Агро" буде змушене вживати додаткові заходи для повернення безпідставно перерахованих коштів для ГОВ «Юніон Агро» за товар низької якості.

Більше того, як вважає апелянт, задоволення позовних вимог ТОВ "СП Еліт Агро" по справі № 902/319/21 може бути підставою для перегляду судового рішення № 915/1246/20 за нововиявленими обставинами.

Позивачем надано заперечення щодо вказаного клопотання відповідача про зупинення провадження у справі в яких він просить відмовити в задоволені клопотання ТОВ «СП Еліт Агро» про зупинення провадження у справі №915/1246/20, оскільки на даний час рішення у справі № 902/319/21 не прийняте, ухвалою від 30.08.2021 призначена товарознавча експертиза та зупинене провадження по справі (ухвала не набрала законної сили, ТОВ «Юніон Агро» оскаржило в апеляційному порядку).

За твердженням позивача, ТОВ «СП Еліт Агро» не було позбавлене можливості подати відзив на позов разом з доказами, які б підвередили викладені в ньому заперечення проти задоволення позовних вимог. Відзив ТОВ «СП Еліт Агро» у справі № 915/1246/20 не поданий, як і жодні письмові пояснення. Таким чином, на думку позивача, можна дійти висновку, що відповідач не заперечує проти заявлених позовних вимог та викладений в позовній заяві обставин справи. Натомість, ТОВ «СП Еліт Агро» подало зустрічну позовну заяву у справі № 915/1246/20 без додержання вимог ст. 162-164 ГПК України, зокрема без оплати судового збору. З цього, як вважає позивач, вбачається, що метою подачі такої позовної заяви було зловживання процесуальними правами та намагання уникнути відповідальності за прострочення оплати по договору. Саме з метою затягування вирішення справи №915/1246/20 по суті, як вважає позивач, був поданий з порушенням правил підсудності позов до господарського суду Вінницької області та призначення по справі експертизи, висновок якої завідомо не буде належним доказом по справі.

Крім того, позивач відзначає, що згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Розглянувши під час судового засідання від 11.10.2021 клопотання відповідача про зупинення провадження по справі, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно ч. 4 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Вказані правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі №922/1962/17, від 17.12.2019 у справі №917/131/19, від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17, від 23.01.2020 у справі № 917/130/19.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 29.04.2020 у справі №903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

При цьому пов`язаною є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (ч.ч. 4-6 ст. 75 ГПК України).

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, яким чином пов`язана справа, яка розглядається іншим судом, а також, чим саме обумовлюється неможливість розгляду цієї справи. Саме по собі твердження про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №910/12694/18, від 17.04.2019 у справі № 924/645/18, від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі № 912/872/18, від 21.02.2019 у справі № 910/974/18.

Сама лише взаємопов`язаність двох справ (у тому числі й тих, у яких місцевий господарський суд дійшов протилежних висновків) не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі. При цьому наведена процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 02.06.2020 у справі №910/6674/19.

Судова колегія відзначає, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є, зокрема, виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Отже, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

Так, предметом позову у даній справі, що наразі переглядається Південно-західним апеляційним господарським судом є стягнення заборгованості за поставлений товар та штрафних санкцій, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки.

У той же час, в провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/319/21 за позовом ТОВ "СП "Еліт Агро" про пропорційне зменшення ціни товару, поставленого ТОВ "Юніон Агро" згідно Договору поставки №200320-01 від 20.03.2020 та специфікації №1 до Договору поставки №200320-01 від 20.03.2020 в зв`язку з його неналежною якістю до суми 55000,00 грн, та стягнення 21000 грн збитків.

В обґрунтування вимог, що заявлені у справі №902/319/21 ТОВ "СП "Еліт Агро" посилається на поставку ТОВ "СП "Еліт Агро" товару неналежної якості.

Відтак, предмет на підстави позовів у вищенаведених справах не є тотожними.

Колегія суддів вважає, що наразі наявні матеріали справи, дозволяють суду встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом спору у даній справі, а тому відсутні об`єктивні причини, що перешкоджають розгляду справи та зумовлюють зупинення провадження по справі.

В той же час, колегія суддів також звертає увагу, що Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у справах №910/5425/18, від 20.06.2019 у справі №910/12694/18 неодноразово зазначав, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Крім цього, слід зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього. Подібний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №904/3935/18.

Колегія суддів зазначає, що порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню клопотання відповідача про зупинення провадження по справі.

У судовому засіданні від 11.10.2021 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача надав пояснення у відповідності до яких не погоджується із доводами апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.03.2020 між ТОВ Юніон Агро (постачальник) та ТОВ СП Еліт Агро (покупець) укладено договір поставки № 200320-1 за умовами якого, з урахуванням специфікації від 20.03.2020 № 1, постачальник зобов`язався поставити покупцю товар, відповідно до цього договору, а покупець ? прийняти цей товар і сплатити за нього визначену цим договором ціну (п. 1.1 договору).

Товаром за цим договором є посівний матеріал (насіння); найменування, загальна кількість та одиниця виміру товару, ціна за одиницю товару, загальна ціна (вартість) товару, строк оплати, строки та умови поставки товару, узгоджується сторонами та визначається в окремій специфікації, що є невід`ємним додатком до цього договору. Товар постачається однією або декількома партіями протягом терміну дії цього договору (п.п. 1.2-1.4 договору).

Постачальник зобов`язаний здійснити поставку товару за відповідно з Правилами Інкотермс в редакції 2010 року, що зазначені у специфікації. Постачальник разом з товаром направляє покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортну накладну. Товар вважається поставленим постачальником та переданим у власність покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної Сторони погоджують, що відвантаження товару за цим договором здійснюється постачальником покупцю або його уповноваженим особам, на яких покупцем виписана довіреність на отримання товару за цим договором (п.п. 3.1-3.4 договору).

У випадку якщо поставка товару була проведена без дотримання зазначених в специфікації даних про обсяг, дату поставки та інше, однак сторонами були підписані видаткові накладні на товар, поставка товару вважається погодженою між сторонами і такою, що відповідає умовам цього договору (п. 3.6 договору).

У випадку зазначення в специфікації інших умов поставки, ніж визначені в договорі, застосовуються умови, які визначені в специфікації для конкретної партії товару (п. 3.7 договору).

Приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його передачі від постачальника згідно видаткових накладних. Кількість товару повинна відповідати кількості, зазначеній у видатковій накладній, якість товару повинна відповідати паспорту/сертифікату якості товару, який надається покупцю постачальником товару та вимогам, зазначеним у специфікації (п. 4.1 договору).

В момент передачі товару покупець повинен перевірити відсутність пошкоджень упаковки товару, а при їх виявленні терміново повідомити про це постачальника. У разі виявлення покупцем можливих недоліків покупець має скласти відповідний акт та негайно повідомити про це постачальника (п. 4.2 договору).

Якщо покупець виявить неякісний товар або товар з іншими недоліками, покупець зобов`язаний не пізніше 24-х годин з моменту виявлення вищевказаних обставин, викликати представника постачальника письмовим повідомленням для складання відповідного двостороннього акту, а уповноважений представник постачальника зобов`язаний з`явитися за адресою, вказаною покупцем, протягом 2-х робочих днів з моменту отримання повідомлення покупця (п. 4.3 договору).

Приймання покупцем товару за кількістю в повному обсязі, без зауважень та без відповідних майнових/немайнових вимог до постачальника, підтверджується підписанням покупцем (його уповноваженим представником) видаткової накладної (п. 4.4 договору).

Приймання товару за якістю проводиться покупцем у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 (з наступними змінами та доповненнями) (п. 4.5 договору).

Претензії покупця по кількості приймаються постачальником протягом 14-ти календарних днів з моменту поставки. Для пред`явлення претензії з якості товару, покупець повинен за власний рахунок провести аналіз з якості в сертифікованій лабораторії, яка має ліцензію на проведення такого аналізу, висновок якої буде належним доказом для постачальника факту неналежної якості поставленого товару (п. 4.7 договору).

У випадку обґрунтованості претензії (рекламації) покупця, постачальник зобов`язується власними силами і за власний рахунок здійснити заміну товару неналежної якості на товар належної якості протягом 10-ти календарних днів з моменту-отримання претензії покупця, та/або здійснити додаткову поставку товару у випадку виявлення нестачі товару, протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання претензії покупця (п. 4.8 договору).

У випадку поставки неякісного товару покупець має право відмовитися від нього, та вимагати від постачальника заміни товару на якісний протягом 20-ти днів з моменту отримання письмової вимоги від покупця. Товар належної якості обміну та поверненню не підлягає (п.п. 4.9-4.10 договору).

Сума цього договору визначається кількістю оплаченого та отриманого покупцем товару протягом всього строку дії договору. Ціна за одиницю товару визначається сторонами в специфікаціях та видаткових накладних, що складені на підставі таких специфікацій. Підставою для оплати є рахунок-фактура, який надається покупцю постачальником (п.п. 2.1-2.2 договору).

Покупець зобов`язаний здійснити оплату товару у розмірі та у строки, встановлені в специфікації, що є невід`ємною частиною договору. Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України, шляхом перерахування в безготівковій формі грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів банківською установою на рахунок постачальника (п.п. 2.1-2.5 договору).

На вимогу постачальника, покупець повинен протягом 2-х календарних днів з моменту отримання акту звірки взаєморозрахунків його підписати. Відмова покупця від проведення звірки взаєморозрахунків без обґрунтованих підстав дає право постачальнику скласти такий акт в односторонньому порядку; у такому випадку цей акт має однакову юридичну силу для обох сторін (п. 2.6 договору).

У випадках невиконання або неналежного виконання обов`язків, передбачених цим договором, винна сторона компенсує іншій стороні понесені збитки (п. 5.1 договору).

У випадку прострочення строків оплати за товар покупець несе відповідальність, яка встановлена в п. 6 специфікації (п. 5.2 договору).

Сторонами погоджено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору та закінчується 20.03.2021, але до повного виконання зобов`язань сторонами відповідно до цього договору. У випадку, якщо жодна зі сторін за двадцять днів до закінчення строку дії цього договору не заявить письмово про намір його розірвати, він вважається продовженим на наступний календарний рік на таких самих умовах. Будь-які зміни в цей договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, які оформляються додатковою угодою до цього договору (п.п. 8.1-8.2, 8.4 договору).

До договору сторонами укладено специфікацію від 20.03.2020 № 1, в якій погоджено поставку насіння соняшника та кукурудзи різних артикулів загальною вартістю 1717424 грн. 09 коп. з ПДВ.

У специфікації визначено, що постачання товару покупцеві здійснюється постачальником на умовах поставки на склад покупця (Вінницька обл., Піщанський р-н, с.Болган) згідно Інкотермс у редакції 2010 року; покупець здійснює оплату товару до 01.05.2020; строк поставки товару ? до 31.03.2020 (п.п. 1-2, 4-6 специфікації № 1).

Сторони домовились, що у разі прострочення строків оплати за товар, який вказаний у п. 5 цієї специфікації, неоплачена вартість товару збільшується на 30 % (п. 7 специфікації № 1).

В усьому іншому, що не передбачено цією специфікацією, сторони керуються положеннями договору; ця специфікація набирає сили з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору (п.п. 8-9 специфікації № 1).

На виконання умов договору ТОВ Юніон Агро поставлено ТОВ СП Еліт Агро обумовлений у специфікації № 1 товар згідно видаткової накладної від 25.03.2020 № РН-0000473 на суму 1717424 грн 09 коп з ПДВ, підписаної уповноваженими представниками сторін без зауважень.

ТОВ Юніон Агро виставлено відповідачу рахунок-фактуру від 25.03.2020 № СФ-000092 на суму 1717424 грн 09 коп з ПДВ.

Відповідач свій обов`язок щодо оплати поставленого позивачем товару у строки передбачені умовами договору не виконав, що й стало підставою для звернення ТОВ Юніон Агро із даним позовом до суду першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції погодився із доводами позивача, визнав заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Відповідно до ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Приписами ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання, відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст.ст. 530, 610 - 612 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами ч. 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Так наявними матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору, ТОВ Юніон Агро поставило, а відповідач прийняв товар згідно з видатковою накладної від 25.03.2020 № РН-0000473 на суму 1717424 грн 09 коп.

Між тим, як свідчать наявні матеріли справи, ТОВ "СП Еліт Агро" у порушення взятих на себе договірних зобов`язань, оплату за отриманий від позивача товар не здійснив до теперішнього часу.

За таких обставин, враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань стосовно здійснення оплати вартості поставленого товару, колегія суддів вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заявлених позивачем до стягнення штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає таке.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1 ст. 551 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Так, сторонами у п. 7 специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною договору, погоджено, що у разі прострочення строків оплати за товар, який вказаний у п. 5 цієї специфікації, неоплачена вартість товару збільшується на 30 %.

З урахуванням встановлених судом обставин щодо невиконання відповідачем в`язких на себе обов`язків за договором в частині своєчасної оплати за поставлений товар, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 515227 грн 23 коп штрафу.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки 3 % річних за період прострочення 01.05-30.06.2020 у сумі 8587 грн 12 коп та інфляційних втрат за період прострочення травень-червень 2020 року в сумі 8597 грн 42 коп, колегія суддів встановила, що вони є вірними та арифметично правильними, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене судова колегія вважає, що заявлені позовні вимоги є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судова колегія вважає необґрунтованими та відхиляє доводи апелянта з приводу того, що конструкція п. 7 Специфікації не встановлює 30 % штрафу за неналежне виконання зобов`язання, а лише визначає договірну умову для збільшення вартості товару, з огляду на таке.

За загальним правилом під час укладання господарських договорів діє принцип диспозитивності, який передбачає перш за все свободу волевиявлення сторін щодо укладення договорів. Це випливає з положень статті 627 Цивільного кодексу України, згідно з якою під поняттям «свобода договору» розуміється, що сторони є вільними: 1) в укладенні договору, 2) у виборі контрагента, 3) у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 266 ГК України передбачено, що загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення, асортимент, номенклатура за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Вказане встановлює правило, відповідно до якого сторони на власний розсуд визначають у специфікації загальну кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами, якщо спеціальними законами не передбачено інше.

Специфікація - документ, що додається до тексту договору поставки і є його невід`ємною частиною. Зміст специфікації складається з даних, що характеризують предмет постачання, а в деяких випадках - ціну, строки поставки та інші умови.

Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що між сторонами до договору сторонами укладено специфікацію від 20.03.2020 № 1, в якій погоджено поставку певного виду товару, а також сторони домовились, що у разі прострочення строків оплати за товар, який вказаний у п. 5 цієї специфікації, неоплачена вартість товару збільшується на 30 % (п. 7 специфікації № 1).

При цьому, колегія суддів вважає помилковими твердження апелянта з приводу того, що збільшення вартості товару є зміною ціни за договором за потребує врегулювання шляхом укладення додаткової угоди, оскільки сторони, на власний розсуд визначили у специфікації вид відповідальності за прострочення строків оплати за товар.

Не заслуговують на увагу й твердження апелянта з приводу того, що встановлений у специфікації розмір штрафу у розмірі 30 % не відповідає принципу розумності, справедливості та носить не компенсаційний характер, з огляду на таке.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду викладену в постанові від 25.03.2020 у справі №756/1381/17-ц, в якій застосовано принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party)".

Так укладаючи договір поставки та специфікацію до нього, сторони на власний розсуд визначили вид відповідальності за прострочення оплати поставленого товару та відповідач з такими умовами погодився підписавши як договір так й специфікацію до нього.

Судова колегія відзначає, що відповідач, у разі незгоди із умовами визначеними договором та специфікацією, неможливості їх виконання тощо не був позбавлений можливості звернутися до позивача із пропозицією щодо внесення відповідних змін. Проте, як свідчать наявні матеріали справи, таких дій відповідачем вчинено не було.

Слід також відзначити, що відповідач не був позбавлений можливості, під час розгляду справи у суді першої інстанції, звернутися до суду із відповідним клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій, зокрема на підставі ст. 233 ГК України, однак як свідчать наявні матеріали справи своїм правом не скористався.

Щодо посилання апелянта на те, що позивачем було поставлено товар неналежної якості, колегія суддів зазначає таке.

За приписами ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 674 ЦК України).

У відповідності до ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Частиною 1 ст. 687 ЦК України визначено, що перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ст. 688 ЦК України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

За умовами укладеного між сторонами договору, приймання товару по кількості та якості проводиться покупцем в момент його передачі від постачальника згідно видаткових накладних. Якість товару повинна відповідати паспорту/сертифікату якості товару, який надається покупцю постачальником товару та вимогам, зазначеним у специфікації (п. 4.1 договору).

Якщо покупець виявить неякісний товар або товар з іншими недоліками, покупець зобов`язаний не пізніше 24-х годин з моменту виявлення вищевказаних обставин, викликати представника постачальника письмовим повідомленням для складання відповідного двостороннього акту, а уповноважений представник постачальника зобов`язаний з`явитися за адресою, вказаною покупцем, протягом 2-х робочих днів з моменту отримання повідомлення покупця (п. 4.3 договору).

Для пред`явлення претензії з якості товару, покупець повинен за власний рахунок провести аналіз з якості в сертифікованій лабораторії, яка має ліцензію на проведення такого аналізу, висновок якої буде належним доказом для постачальника факту неналежної якості поставленого товару (п. 4.7 договору).

У випадку обґрунтованості претензії (рекламації) покупця, постачальник зобов`язується власними силами і за власний рахунок здійснити заміну товару неналежної якості на товар належної якості протягом 10-ти календарних днів з моменту-отримання претензії покупця, та/або здійснити додаткову поставку товару у випадку виявлення нестачі товару, протягом 5-ти календарних днів з моменту отримання претензії покупця (п. 4.8 договору).

У випадку поставки неякісного товару покупець має право відмовитися від нього, та вимагати від постачальника заміни товару на якісний протягом 20-ти днів з моменту отримання письмової вимоги від покупця. Товар належної якості обміну та поверненню не підлягає (п.п. 4.9-4.10 договору).

Статтею 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Так наявні матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних тверджень про поставку позивачем товару неналежної якості.

Навпаки, як свідчать наявні матеріали справи та не заперечується відповідачем, постачальником було надано сертифікати якості на поставлений товар.

Твердження відповідача про те, що замість гібридного насіння у оставлених мішках було запаковано товарне зерно, мішки з товаром мають ознаки підробки, тощо є лише власними припущеннями відповідача, які не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Також, у порушення умов договору, зокрема п. 4.3. відповідач не повідомив позивача про виявлені недоліки щодо якості товару та не викликав представника постачальника письмовим повідомленням для складання відповідного двостороннього акту.

Судова колегія зазначає, що в апеляційній скарзі відповідач посилається на певні докази, зокрема протоколи випробувань сертифікованої лабораторії та листи виробників, які на переконання скаржника підтверджують поставку неякісного товару, однак, як вбачається з наявних матеріалів справи такі докази не надавались відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції до заяв по суті справи, зокрема відзиву на позовну заяву. Так, протоколи випробувань сертифікованої лабораторії були додані лише до зустрічної позовної заяви, яка ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2021 була повернута ТОВ "СП Еліт Агро".

Не заслуговують на увагу й посилання апелянта на протоколи №G-AR-050400, №G-AR-050388, №G-AR-050383 від 11.03.2021 та лист від ТОВ «Сингента», датований 23.02.2021, як на підтвердження доводів про поставку товару неналежної якості, оскільки такі докази не були надані відповідачем ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляді із відповідним обґрунтуванням неможливості їх подання до місцевого господарського суду.

Також не приймаються до уваги посилання апелянта на лист від 17.06.2021 вих. №21/0440 від ТОВ «Монсанто Україна», оскільки такий лист у порушення вимог чинного процесуального законодавства також не надавався до суду першої інстанції та апеляційної скарги, а також даний доказ, був створений та виник після прийняття оскаржуваного рішення від 09.06.2021.

Колегія суддів також зазначає, що у відповідності до приписів ст. 678 ЦК України та умов укладеного між сторонами договору, поставка товару неналежної якості не звільняє покупця від обов`язку оплати поставленого товару. В той же час, покупець має право вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Відповідач, як свідчать наявні матеріли справи, скористався своїм правом та звернувся до Господарського суду Вінницької області із позовом до ТОВ "СП "Еліт Агро" (справа №902/319/21) про пропорційне зменшення ціни товару, поставленого ТОВ "Юніон Агро" згідно Договору поставки №200320-01 від 20.03.2020 та специфікації №1 до Договору поставки №200320-01 від 20.03.2020 в зв`язку з його неналежною якістю до суми 55000,00 грн, та стягнення 21000 грн збитків.

Не заслуговують на увагу й доводи апелянта з приводу безпідставної відмови судом першої інстанції у задоволенні клопотання відповідача у призначені по справі товарознавчої експертизи.

Так, наявними матеріалами справи підтверджується, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач звернувся до суду із клопотанням про призначення експертизи, в якому просить призначити у справі №915/1246/20 судову товарознавчу експертизу та на вирішення судової автотоварознавчої експертизи поставити наступні питання: 1) якою є ринкова вартість зерна (товара) станом на дату укладення Договору поставки № 200320-01 від 20 03.2020 року з урахуванням його якісних показників?, 2) чи відповідає зерно (товар) поставлений по Договору поставки № 200320-01 від 20.03.2020 року специфікації № 1 до Договору поставки № 200320-01 від 20.03.2020 року?, 3) якою є пропорція зменшення ціни товару поставленого по Договору поставки № 200320-01 від 20.03.2020 року відносно ціни заявленої у специфікації № 1 до Договору поставки № 200320-01 від 20.03.2020 року до ціни ринкової вартості поставленого товару (зерна).

Згідно з частиною 1 статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Так з огляду на предмет та підстави заявлених позовних вимог до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин щодо виконання позивачем свого обов`язку з поставки товару та відповідно виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з своєчасної оплати отриманого товару.

В той же час, запропоновані відповідачем на вирішення експерта питаннях, зокрема щодо ринкової вартості товару, його якості та пропорції зменшення ціни товару, знаходяться поза межами предмету доказування по даній справі та не впливають та не можуть вплинути на вирішення даного спору по суті.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення допущені судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2021 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2021 у справі №915/1246/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Мишкіна М.А.