ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р. Справа№ 910/4620/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Ткаченка Б.О.

Демидової А.М.

секретар судового засідання Стародуб М.Ф.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши апеляційну скаргу Громадської організації "Українське молодіжне аерокосмічне об`єднання "Сузір`я"

на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2021 (повний текст складено 11.05.2021)

у справі № 910/4620/20 (суддя - Удалова О.Г.)

за позовом заступника керівника Печерської окружної прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради

до громадської організації "Українське молодіжне аерокосмічне об`єднання "Сузір`я" та

Київського регіонального відділення Українського молодіжного аерокосмічного об`єднання "Сузір`я"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

1) Печерська районна в місті Києві державна адміністрація

2) Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про усунення перешкод у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2020 р. Заступник керівника Київської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі - Київрада) звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до громадської організації "Українське молодіжне аерокосмічне об`єднання "Сузір`я" (далі - ГО "УМАКО "Сузір`я") та Київського регіонального відділення Українського молодіжного аерокосмічного об`єднання "Сузір`я" (далі - КРВ УМАКО "Сузір`я") про усунення перешкод у користуванні майном.

В обґрунтування поданого позову прокурор зазначив, що частина належних територіальній громаді міста Києва приміщень дошкільного навчального закладу № 498 за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 14А, і яке передане в оперативне управління Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської РДА, використовується відповідачами для власних потреб без будь-якої правової підстави, що порушує права Київради, як органу уповноваженого власником.

Заперечуючи проти позову, ГО "УМАКО "Сузір`я" вказувало, що користується будівлею, яка збудована ним на підставі Інвестиційного договору, укладеного 25.12.1998 між Старокиївською РДА м. Києва, як замовником, та ГО "УМАКО "Сузір`я", як інвестором.

Згідно з умовами Інвестиційного договору, його предметом є участь інвестора у реконструкції з прибудовою дитячої дошкільної установи № 498, що розташована за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 14-а у Старокиївському районі м. Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2021 р. у справі № 910/4620/20 позов задоволено. Зобов`язано ГО "УМАКО "Сузір`я" усунути перешкоди у користуванні приміщеннями ,загальною площею 277,2 кв.м., що знаходяться на першому та другому поверхах (на технічному паспорті БТІ позначено як група приміщень № 3) та які є частиною дошкільного навчального закладу № 498 за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 14А, шляхом їх звільнення. Стягнуто з ГО "УМАКО "Сузір`я" на користь Київської міської прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102,00 грн. У позові до Київського регіонального відділення Українського молодіжного аерокосмічного об`єднання "Сузір`я" відмовлено.

Встановивши, що умови укладеного 25.12.1998 Інвестиційного договору не є правовою підставою для користування на правах оренди приміщеннями, загальною площею 277,2 кв.м., що знаходяться на першому та другому поверхах (на технічному паспорті БТІ позначено як група приміщень № 3) та які є частиною дошкільного навчального закладу № 498 за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 14А , суд першої інстанції задовольнив позов.

Не погоджуючись з мотивами та висновками суду першої інстанції ГО "УМАКО "Сузір`я" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі займають приміщення, яке ними збудоване на підставі Інвестиційного договору від 25.12.1998 р., і таке користування є правомірним, і не пов`язане з необхідністю укладення договору.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.06.2021 р. апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Кропивна Л.В. (головуючий), Поляк О.І., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.06.2021 р. відкрито апеляційне провадження, призначено справу до розгляду на 21.07.2021 р.

02.07.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-2 надійшли пояснення на апеляційну скаргу.

05.07.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшов відзив на апеляційну скаргу.

07.07.2021 р. до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-1 надійшли заперечення на апеляційну скаргу.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.07.2021 р., у зв`язку з перебуванням суддів Поляк О.І. та Руденко М.А. у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), Ткаченко Б.О., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 апеляційну скаргу громадської організації "Українське молодіжне аерокосмічне об`єднання "Сузір`я" на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/4620/20 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 15.09.2021.

09.09.2021 відповідачем-1 подано клопотання про відкладення судового засідання.

15.09.2021 прокурор надав пояснення суду. У судовому засіданні колегією суддів оголошено перерву.

Представник позивача та представники відповідачів у судове засідання 21.09.2021 р. не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Відповідач-1 подав клопотання про відкладення розгляду справи , у зв`язку із проходженням лікування у Національному інституті хірургії та трансплантології ім. О.О. Шалімова.

Колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки товариство не обмежене у праві вибору представника і у рамках такого права користується можливістю залучити для представництва своїх інтересів та участі у судовому засіданні іншого представника. Суд звернув увагу, що правова позиція з приводу оскаржуваного рішення викладена позивачем у апеляційній скарзі, доведена до відома суду та інших учасників процесу, тож відсутні перешкоди для розгляду апеляційної скарги.

Представник прокуратури та представники третіх осіб заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд рішення місцевого господарського суду залишити без змін та скасування.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Згідно з ч. З ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ч. 4 ст. 53 ГПК України підстави для представництва прокурором інтересів держави мають бути обгрунтовані у позовній заяві. Однак, слід зазначити, що поняття «інтересів держави» та «нездійснення або неналежного здійснення суб`єктом владних повноважень своїх функцій» чинним законодавством вичерпно не визначаються та не розкриваються, у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку самостійно їх обгрунтовує та доводить з огляду на конкретні обставини справи.

Зазначене узгоджується у позицією, викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рн/99.

Захищати інтереси держави повинні ,насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обгрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.

Аналогічні правові позиції, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2019р. у справі №905/1135/18, у постанові від 06.08.2019р. у справі №910/6144/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Зокрема, після виявлення порушень вимог законодавства щодо незаконного використання приміщення дитячого навчального закладу № 498, місцевою прокуратурою було повідомлено Київську міську раду про наявне порушення та необхідність вжиття заходів, спрямованих на повернення комунального майна (лист за № 1667вих-19 від 01.11.2019), однак зазначена інформація залишилась без належного реагування Київської міської ради.

Листи, які були направлені Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією на адресу Київської міської ради, з проханням вжити заходів щодо звернення до суду з позовом до УМАКО "Сузір`я" про виселення з приміщення ДНЗ № 498 (№ 105/01-1166/1 від 30.04.2015, № 105/01-976/В-12 від 12.04.2016, № 105/02-11495/13 від 04.05.2016, № 105/02-11495/1/13-1 від 02.06.2016), посадовими особами Київської міської ради залишені без реагування.

Вказане свідчить про неналежне виконання своїх обов`язків Київською міською радою, хоча вона зобов`язана забезпечувати ефективне використання комунального майна, контролювати стан його збереження, а у випадку порушення іншими особами права власності - невідкладно реагувати.

Таким чином, прокурором доведена наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що 01.10.1998 між Районним відділом освіти Старокиївського району м. Києва, як орендодавцем, та КРВ УМАКО "Сузір`я", як орендарем, був укладений договір оренди № 42 (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1, 1.2 вищевказаного договору оренди орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове користування приміщення у будинку за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 14-А, поверхи - перший і другий, загальною площею 250 кв.м.

Вказане приміщення було передано КРВ УМАКО "Сузір`я" на підставі акту приймання-передачі, долученого до матеріалів позовної заяви (а.с. 190 т. 1).

У п. 9.1 договору оренди його сторони дійшли згоди, що строк дії цього договору встановлено до 01.10.2005, з першочерговим правом орендаря на продовження строку дії договору на наступний період.

Пунктами 10.1, 10.2 договору оренди передбачено, що після закінчення терміну оренди, якщо він не продовжений за згодою сторін, а також відповідно до законодавства, орендар зобов`язаний передати орендодавцю приміщення та майно, що орендується, протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди за актом приймання-передачі. У момент підписання акту приймання-передачі орендар передає орендодавцю ключі від приміщення, що орендується.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2010 по справі № 16/293 (суддя Ярмак О.М.), а також у постанові Київського апеляційного господарського суду від 16.10.2013 по справі № 910/1695/13, які набрали законної сили, установлено, що до 01.08.2007 р. правовою підставою оплатного користування частиною нежитлового приміщення в дитячій установі № 498 по вул. Інститутській, 14-а, загальною площею 250,0 кв.м , були Тимчасові угоди між УМАКО "Сузір`я" та Управлінням освіти Печерської РДА у м. Києві.

По закінченню строку, вказаного у Тимчасовій угоді, управління освіти листом за № 09/5-1542 від 09.08.2007 повідомило про необхідність звільнення приміщення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2010 по справі № 16/293, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2010, позов щодо примусового виселення УМАКО "Сузір`я" був задоволений. На виконання зазначеного рішення був виданий наказ від 17.11.2010.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2010 по справі № 16/293 виконане не було.

У 2013 році Печерська РДА в місті Києві та Управління освіти Печерської РДА звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до КРВ УМАКО "Сузір`я" та УМАКО "Сузір`я" про усунення перешкод у користуванні частиною приміщення дошкільного навчального закладу № 498, загальною площею 268,4 кв. м. за адресою м. Київ, вул. Інститутська, 14-А (літ. Б за даними інвентаризаційної справи БТІ), шляхом виселення відповідачів з зазначеного приміщення, який був розглянутий судом в межах справи № 910/1695/13.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.05.2013 у справі № 910/1695/13 позов був задоволений повністю, а постановою Київського апеляційного суду від 16.10.2013 рішення місцевого господарського суду скасовано з посиланням на відсутність у позивачів повноважень на управління спірним майном.

У відповідь на запит № 4706 від 25.06.2019 Київської місцевої прокуратури № 6 виконавчим директором ГО "УМАКО "Сузір`я" Яцковим С.В. був складений та направлений до прокуратури лист № 50/07 від 24.07.2019 (вх. № 4855вх-19 від 30.07.2019), в якому представник громадської організації повідомив, що ГО "УМАКО "Сузір`я" здійснює свою діяльність за адресою: м. Київ, вул. Інститутська, 14-а, на підставі Інвестиційного договору від 25.12.1998, укладеного між Старокиївською РДА м. Києва та УМАКО "Сузір`я".

Оцінюючи умови укладеного 25.12.1998 між УМАКО "Сузір`я", як інвестором, та Старокиївською РДА м. Києва, як замовником, Інвестиційного договору, суд першої інстанції визнав, що Інвестиційний договір не може розглядатися в якості правової підстави користування приміщенням.

З таким висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 6.7 Інвестиційного договору передбачено, що інвестор здійснює фінансування робіт з реконструкції з прибудовою об`єкту з ціллю покращення технічного стану об`єкту, зміни (збільшення) технічних показників об`єкту та набуття права власності на приміщення. Після робіт з реконструкції з прибудовою об`єкту інвестор набуває право приватної власності на приміщення, а саме правого крила об`єкту, що реконструюється; прибудовані до правого крила об`єкту, загальною площею (орієнтовно) 280,00 кв. м. приміщення.

З метою визнання права власності на реконструйоване ним із здійсненням прибудови будівлі 14-а, по вул. Інститутська у м. Києві ГО "УМАКО "Сузір`я" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, який було розглянуто судом в межах справи № 910/16882/13.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2013, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.10.2014, у задоволенні позову ГО "УМАКО "Сузір`я" відмовлено.

30.07.2018 право власності на нежитлові будівлі літ. "А", "Б", "В" (ДНЗ № 498), загальною площею 1148,6 кв. м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Інститутська (Героїв Небесної Сотні алея), буд 14-а, оформлені за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради, а з 16.05.2019 нерухоме майно передано в оперативне управління Управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської РДА. що підтверджується Інформаційними довідками з державних реєстрів № 133206992 від 03.08.2018 та № 167584681 від 22.05.2019.

Відповідно до ч. 5 ст. 63 ЗУ «Про освіту» (в редакції чинній на момент укладення Інвестиційного договору) об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна від 06.12.2017, наданий Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської РДА до місцевої прокуратури, та експлікація до нього, свідчать, що приміщення дитячого навчального закладу № 498, загальною площею 277,2 кв. м. (умовно в паспорті позначено, як група приміщень № 3 на І та II поверхах) становлять складову єдиної неподільної речі - будівлі 14-а, загальною площею 1148,6 кв. м., по вул. Інститутська (Героїв Небесної Сотні алея) у м. Києві, право власності на яку належить територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Положеннями ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державній реєстрації прав підлягають:

1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва;

2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема, право оперативного управління.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України на кожну зі сторін покладений обов`язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, такими засобами, як письмові, речові електронні докази.

Крім того, докази, надані стороною спору на підтвердження своїх вимог або заперечень, повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності та вірогідності, встановленим ст.ст. 76-79 ГПК України.

Так, положеннями ст. 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 77 ГПК України допустимість доказів полягає в тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 75 ГПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними ,або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Колегією суддів встановлено, що ГО "УМАКО "Сузір`я" не заперечувала тієї обставини, що на момент розгляду та вирішення даного господарського спору займає приміщення без установлених законом підстав. Не заперечувалась вказана обставина також представником відповідача-1 Петровим О.В.

З огляду на встановлене апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позову до ГО "УМАКО "Сузір`я".

Відсутність доказів на підтвердження тієї обставини, що КРВ УМАКО "Сузір`я" чинить перешкоди власнику у здійсненні ним установлених законом правомочностей, вірно визнані судом першої інстанції підставою для відмови у позові до КРВ УМАКО "Сузір`я".

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Українське молодіжне аерокосмічне об`єднання "Сузір`я" на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2021 у справі № 910/4620/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2021 р. у справі № 910/4620/20 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/4620/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.10.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Б.О. Ткаченко

А.М. Демидова