ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.10.2021 Справа № 905/1455/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Мальованій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом публічного акціонерного товариства "Акціонерний Комерційний Промислово-інвестиційний Банк" (01001, місто Київ, вулиця Малопідвальна, будинок 8; )

до відповідача: фізичної особи-підприємця Левіна Сергія Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 13 982,59 грн., з яких орендна плата в розмірі 2500,00 грн., відшкодування комунальних витрат в розмірі 10 532,43 грн., пеня в розмірі 625,50 грн., 3% річних в розмірі 125,94 грн., інфляційні втрати в розмірі 198,72 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Публічне акціонерне товариство "Акціонерний Комерційний Промислово-інвестиційний Банк" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до фізичної особи-підприємця Левіна Сергія Сергійовича про стягнення 13 982,59 грн., з яких орендна плата в розмірі 2500,00 грн., відшкодування комунальних витрат в розмірі 10 532,43 грн., пеня в розмірі 625,50 грн., 3% річних в розмірі 125,94 грн., інфляційні втрати в розмірі 198,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором оренди нежитлового приміщення (за адресою: проспект Нікопольський,135, місто Маріуполь, Донецька область) №2507 від 11.01.2021, внаслідок чого виникла заборгованість з орендної плати в розмірі 2500,00 грн. та комунальних витрат в розмірі 10 532,43 грн., що стало підставою для нарахування позивачем пені в розмірі 625,50 грн., 3% річних в розмірі 125,94 грн., інфляційних втрат в розмірі 198,72 грн.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

11.01.2021 між публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (далі орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Левіним Сергієм Сергійовичем (далі орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна № 2507 (далі-договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нерухоме майно, за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, просп.Нікопольський, 135, загальною площею 27,48 (двадцять сім цілих сорок вісім сотих) кв. м (далі об`єкт оренди).

План та місце розташування об`єкту оренди у будівлі наведені у додатку 1, що є невід`ємною частиною цього договору.

Об`єкт оренди належить орендодавцю на праві власності (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 1.4. договору орендар буде використовувати об`єкт оренди для розміщення офісу (адміністрування будинків ОСББ).

Згідно п. 2.1. договору передача об`єкту оренди здійснюється за актом приймання-передачі, що підписується уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 2.3. договору об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі об`єкту оренди. Обов`язок з підготовки акту, вказаного в пункті 2.1. договору, покладається на орендодавця.

Відповідно до п. 3.1. договору (в редакції договору про внесення змін № 09/24-396/7/21 від 30.05.2021 до договору оренди нерухомого майна від 11.01.2021 № 2507) строк оренди складає період з моменту прийняття об`єкту оренди орендарем за актом приймання-передачі об`єкту оренди до 31.05.2021 (включно).

Згідно п. 4.1. договору орендна плата за користування об`єктом оренди в місяць складає 2500, 00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень нуль копійок), у тому числі ПДВ.

Відповідно до п. 4.2. договору щомісячно орендар сплачує орендну плату в розмірі, передбаченому в п. 4.1. цього договору, крім того відшкодовує орендодавцю фактичні витрати, пов`язані з утриманням об`єкту оренди та прибудинкової території (крім того ПДВ), а саме:

4.2.1. Орендна плата.

Щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа поточного місяця орендодавець нараховує орендну плату за поточний місяць та направляє орендарю в електронній формі рахунки, а орендар на підставі отриманих від орендодавця в електронній формі рахунків сплачує нараховану орендну плату за поточний місяць не пізніше 20 (двадцятого) числа поточного місяця.

Орендну плату за перший місяць користування об`єктом оренди орендар сплачує протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту отримання рахунку від орендодавця в електронній формі.

Надлишково сплачені кошти орендарем за цим договором підлягають зарахуванню орендодавцем в рахунок погашення заборгованості орендаря з орендної плати та інших платежів за договором.

4.2.2 Витрати, пов`язані з утриманням об`єкту оренди та прибудинкової території

Орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території, а саме:

- активна електроенергія фіксована кількість 400 кВт/год на місяць;

- теплопостачання, опалення, навантаження опалювальних приладів пропорційно площі об`єкту оренди до загальної площі будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди.

Витрати, що не передбачені п. 4.2.2. договору, входять до складу орендної плати.

Відповідно до п. 4.2.3. договору у разі неотримання рахунку орендарем від орендодавця за 3 (три) календарні дні до закінчення строку сплати, визначеного п. 4.2. договору, орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі згідно з рахунком за попередній період/місяць або згідно з умовами договору.

Орендодавець нараховує, а орендар сплачує орендодавцю орендну плату та інші платежі за цим договором протягом строку оренди, починаючи з дати укладання акту приймання-передачі об`єкту оренди по дату укладення акту приймання-передачі об`єкту оренди (повернення з оренди) включно. Строк оренди визначається з моменту підписання акту приймання-передачі об`єкту оренди уповноваженими представниками сторін до моменту спливу строку оренди, зазначеного у п. 3.1. договору (п. 4.4 договору).

Згідно п. 4.6. договору протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору орендар сплачує гарантійний платіж в розмірі фіксованої частини орендної плати за 1 (один) останній місяць оренди, визначеної станом на дату підписання договору. Гарантійний платіж зараховується в рахунок оплати останнього місяця оренди при закінченні дії або достроковому припиненні договору. Якщо орендна плата за останній місяць оренди буде перевищувати гарантійний платіж, орендар зобов`язаний доплатити орендодавцеві різницю згідно з розрахунками за оренду об`єкту оренди за останній місяць.

Орендні та інші платежі за цим договором перераховуються орендарем в безготівковій формі на рахунок орендодавця, вказаний в п. 12 цього договору. Датою отримання орендодавцем орендних та інших платежів згідно з цим договором є дата зарахування коштів на відповідний рахунок орендодавця (п. 4.9 договору).

Згідно п. 5.3.2 договору орендар зобов`язується своєчасно здійснювати орендні та інші платежі за цим договором.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та винна сторона відшкодовує іншій стороні, спричинені цим збитки (п. 8.1. договору).

Відповідно до п. 8.2. договору у випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожний день прострочення. Пеня нараховується орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, що вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені сторонами за договором у розумінні п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України, до трьох років.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань згідно з цим договором. (п. 11.1. договору).

Вищезазначений договір підписаний представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2021 на виконання умов договору сторонами було складено акт приймання-передачі об`єкту оренди, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Нікопольський, 135, відповідно до якого на підставі договору оренди нерухомого майна № 2507 від 11.01.2021, орендодавцем передано, а орендарем прийнято у користування нерухоме майно, за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Нікопольський, 135, загальною площею 27,48 кв.м.

Під час строку дії вказаного договору позивачем на виконання п. 4.2.1. договору виставлялися відповідачу рахунки-фактури: № 1037 від 11.03.2021 на суму 4 579,16 грн. з ПДВ, № 1638 від 12.04.2021 на суму 6027,82 грн. з ПДВ, № 1904 від 12.05.2021 на суму 4291,36 грн. з ПДВ, № 2724 від 23.06.2021 на суму 3219,16 грн. з ПДВ та № 2914 від 12.07.2021 на суму 1664,93 грн. з ПДВ.

31.05.2021 сторонами було складено акт приймання-передачі (повернення з оренди) об`єкту оренди, що знаходиться за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Нікопольський, 135, відповідно до якого на підставі договору оренди нерухомого майна № 2507 від 11.01.2021, орендарем передано, а орендодавцем прийнято з оренди нерухоме майно, за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, просп. Нікопольський, 135, загальною площею 27,48 кв.м.

Вищезазначені акти підписані представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Як зазначає позивач, відповідачем було здійснено лише часткову оплату за надані послуги з оренди майна за рахунком №1037 від 13.03.2021, а саме в сумі 792,75 грн. У зв`язку з викладеним, позивач звертався до відповідача з вимогами від 29.04.2021, від 25.05.2021, від 07.06.2021 та від 06.07.2021 про погашення заборгованості з орендної плати та відшкодування витрат з утримання об`єкту оренди, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Наведені обставини зумовили звернення позивача із даним позовом до суду для захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Враховуючи статус сторін та характер правовідносин між ним, останні (правовідносини) регулюються насамперед відповідними положеннями Господарського і Цивільного кодексів України та умовами укладеного між ними договору оренди нерухомого майна № 2507 від 11.01.2021.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 283, ч. 3 ст.285 Господарського кодексу України та ст.ст.759, 762 Цивільного кодексу України за користування майном на умовах оренди орендар (наймач) має сплачувати орендну плату.

Отже, в контексті зазначених норм укладений між позивачем та відповідачем договір оренди нерухомого майна №2507 від 11.01.2021 є належною підставою для виникнення у останнього грошових зобов`язань, визначених його умовами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата вноситься орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності. При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як вже зазначалося, згідно п. 4.6. договору протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору орендар сплачує гарантійний платіж в розмірі фіксованої частини орендної плати за 1 (один) останній місяць оренди, визначеної станом на дату підписання договору. Гарантійний платіж зараховується в рахунок оплати останнього місяця оренди при закінченні дії або достроковому припиненні договору. Якщо орендна плата за останній місяць оренди буде перевищувати гарантійний платіж, орендар зобов`язаний доплатити орендодавцеві різницю згідно з розрахунками за оренду об`єкту оренди за останній місяць.

Судом встановлено, що відповідачем на виконання умов договору було частково здійснено сплату орендної плати на загальну суму 8870,97грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Сума орендної плати, що залишилась несплаченою, складає 2500,00 грн. Сплату залишку суми заборгованості боржником не здійснено, доказів перерахування коштів на користь позивача суду не надано, документів, а також матеріалів, які б спростовували твердження позивача, суду також не надано.

Таким чином, відповідач свої зобов`язання за договором оренди № 2507 від 11.01.2021 щодо своєчасної сплати заборгованості за оренду нерухомого майна в обумовлені договором строки не виконав, а отже прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст.ст.610, 612 Цивільного кодексу України. Доказів зворотного суду не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 2500,00 грн.

Також позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 10 532,43 грн. на відшкодування комунальних витрат з утримання об`єкту оренди.

Як вже зазначалося, згідно п. 4.2.2. договору орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території, а саме:

- активна електроенергія фіксована кількість 400 кВт/год на місяць;

- теплопостачання, опалення, навантаження опалювальних приладів пропорційно площі об`єкту оренди до загальної площі будівлі, в якій знаходиться об`єкт оренди.

Під час строку дії вказаного договору позивачем на виконання п. 4.2.1. договору виставлялися відповідачу рахунки-фактури: № 1037 від 11.03.2021 на суму 4 579,16 грн. з ПДВ, № 1638 від 12.04.2021 на суму 6027,82 грн. з ПДВ, № 1904 від 12.05.2021 на суму 4291,36 грн. з ПДВ, № 2724 від 23.06.2021 на суму 3219,16 грн. з ПДВ та № 2914 від 12.07.2021 на суму 1664,93 грн. з ПДВ.

Як зазначає позивач, 25.05.2021 відповідачем було частково здійснено погашення заборгованості з витрат на теплопостачання за період з 15.01.2021 по 31.01.2021 в сумі 792,75 грн., яка була сплачена на підставі рахунку-фактури № 1037 від 13.03.2021. Решта комунальних послуг, отриманих відповідачем протягом строку оренди нерухомого майна (з 15.01.2021 по 31.05.2021) залишилася відповідачем несплаченою.

Позивачем під час розгляду даної справи надано розрахунки щомісячних платежів (кошторису витрат) комунальних послуг за об`єктом оренди на підтвердження їх фактичного розміру, які мають бути відшкодовані відповідачем, а також акти приймання-передавання товарної продукції (електроенергії) за січень 2021-травень 2021, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) з теплопостачання та рахунки-фактури за період з лютого 2021 по квітень 2021 (а.с. 95-117).

При дослідженні вищезазначених документів судом встановлено, що позивачем були здійснені наступні витрати на утримання орендованого майна в сумі 12 107,73 грн.:

1) у січні 2021:

- витрати на спожиту електроенергію за період з 15.01.2021 по 31.01.2021 в сумі 957,25 грн.;

- витрати на теплопостачання за період з 15.01.2021 по 31.01.2021 в сумі 947,21 грн.;

2) у лютому 2021:

- витрати на спожиту електроенергію в сумі 1890,05 грн.;

- витрати на теплопостачання в сумі 1637,77 грн.

3) у березні 2021:

- витрати на спожиту електроенергію в сумі 1791,36 грн.;

- витрати на теплопостачання в сумі 986,81 грн.

4) у квітні 2021:

- витрати на спожиту електроенергію в сумі 1738,94 грн.;

- витрати на теплопостачання в сумі 493,41 грн.

5) у травні 2021:

- витрати на спожиту електроенергію в сумі 1664,93 грн.

Позивач під час розгляду даної справи наголошував на тому, що 25.05.2021 відповідачем було частково погашено борг в сумі 792,75 грн., який був сплачений на підставі виставленого рахунку-фактури № 1037 від 13.03.2021. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором оренди № 2507 від 11.01.2021, грошові кошти в сумі 792,75 грн. були зараховані в якості часткового відшкодування витрат на тепло за період з 15.01.2021 по 31.01.2021. Залишок заборгованості з відшкодування витрат за теплопостачання за рахунком-фактурой № 1037 від 13.03.2021 складає 329,16 грн.

Оскільки п. п. 4.2.2. договору сторонами було узгоджено відшкодування орендарем фактичних витрат орендодавця з комунальних послуг та інших послуг, пов`язаних з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території на підставі виставлених орендодавцем рахунків, відшкодуванню підлягають витрати в сумі 11 489,68 грн., з яких: за рахунком-фактурою № 1037 від 11.03.2021 в сумі 1286,41 грн., за рахунком-фактурою № 1638 від 12.04.2021 в сумі 3527,82 грн., за рахунком-фактурою № 1904 від 12.05.2021 в сумі 1791,36 грн., за рахунком-фактурою № 2724 від 23.06.2021 в сумі 3219,16 грн., за рахунком-фактурою № 2914 від 12.07.2021 в сумі 1664,93 грн.

Разом із тим, оскільки згідно приписів ст. 237 Господарського процесуального кодексу при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача відшкодування комунальних витрат у межах заявленої суми 10 532,43 грн.

Згідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Позивачем нараховано пеню у розмірі 625,50 грн. за загальний період з 22.03.2021 по 26.07.2021.

Як вже зазначалося, згідно п. 8.2. договору у випадку прострочення строку сплати орендної плати та/або інших платежів за цим договором орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період сплати пені, від суми боргу за кожний день прострочення. Пеня нараховується орендодавцем, починаючи з дня фактичного виникнення обставин, які є підставою для її нарахування, і до дня фактичного припинення таких обставин, при цьому сторони погоджуються, що вказані строки нарахування пені є такими, що погоджені сторонами за договором у розумінні п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України, до трьох років.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок пені за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично та методологічно невірним. Як вбачається зі змісту вказаного розрахунку, позивачем здійснено нарахування пені на суму орендної плати та витрат на утримання орендованого майна без урахування здійсненого відповідачем часткової сплати орендної плати, часткового відшкодування останнім 25.05.2021 витрат на теплопостачання в сумі 792,75 грн. та п. 4.2.2. договору, відповідно до якого орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території.

Так, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором оренди № 2507 від 11.01.2021 відповідачем було здійснено сплату орендної плати наступним чином: 20.01.2021 гарантійний платіж на суму 2500,00 грн. за останній місяць оренди, 25.01.2021 орендна плата 1370,97 грн., 17.03.2021 орендна плата в сумі 5000,00 грн.

Враховуючи, що останнім місяцем оренди є травень 2021 (з урахуванням договору пр внесення змін № 09/14-396/7/21 від 30.05.2021 до договору оренди нерухомого майна від 11.01.2021 № 2507), гарантійний платіж на суму 2500,00 грн., здійснений відповідачем 20.01.2021, підлягав зарахуванню в якості орендної плати за травень 2021 за рахунком-фактурою № 1904 від 12.05.2021. Отже, відповідачем не було сплачено орендну плату лише за квітень 2021.

Згідно здійсненого судом за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" власного розрахунку сума пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 412,15 грн., а саме:

- за рахунком-фактурою № 1037 від 11.03.2021 на суму 2079,16 грн. за період з 22.03.2021 по 24.05.2021 в сумі 51,84 грн., а на суму 1286,41 грн. з 25.05.2021 по 26.07.2021 в сумі 33,45 грн.;

- за рахунком-фактурою № 1638 від 12.04.2021 на суму 6027,82 за період з 21.04.2021 по 26.07.2021 в сумі 240,95 грн.;

- за рахунком-фактурою № 1904 від 12.05.2021 на суму 1791,36 грн. за період з 21.05.2021 по 26.07.2021 в сумі 49,52 грн.;

- за рахунком-фактурою № 2724 від 23.06.2021 на суму 3219,16 грн. за період з 03.07.2021 по 26.07.2021 в сумі 32,10 грн.;

- за рахунком-фактурою № 2914 від 12.07.2021 на суму 1664,93 грн. за період з 21.07.2021 по 26.07.2021 в сумі 4,29 грн.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано 3 % річних в сумі 125,94 грн. за загальний період з 22.03.2021 по 26.07.2021 та інфляційні втрати в сумі 198,72 грн. за період з 22.03.2021 по 26.07.2021.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 по справі № 910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права і інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. До вимог про стягнення сум процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність (стаття 257 названого Кодексу).

Тобто, всі вищевказані приписи застосовуються у разі наявності прострочення грошового зобов`язання боржника перед кредитором за невиконання (неналежне виконання) умов відповідного договору.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є методологічно невірним, оскільки зважаючи на порядок формування індексу інфляції (впродовж усього календарного місяця та за цілий місяць) період нарахування має визначатися цілими місяцями, починаючи з місяця, наступного за місяцем у якому мав бути здійснений платіж. Крім того, позивачем здійснено нарахування інфляційних нарахувань без урахування здійсненого відповідачем часткової сплати орендної плати та часткового відшкодування останнім 25.05.2021 витрат на теплопостачання в сумі 792,75 грн. за рахунком-фактурою № 1037 від 11.03.2021.

Згідно здійсненого судом за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунку інфляційні втрати, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складають 128,03 грн., а саме:

- за рахунком-фактурою № 1037 від 11.03.2021 на суму 2079,16 грн. за квітень 2021 в сумі 14,55 грн., а за період на суму 1286,41 грн. з травня 2021 по червень 2021 в сумі 19,33 грн.;

- за рахунком-фактурою № 1638 від 12.04.2021 на суму 6027,82 за період з травня 2021 по червень 2021 в сумі 90,57 грн.;

- за рахунком-фактурою № 1904 від 12.05.2021 на суму 1791,36 грн. за червень 2021 в сумі 3,58 грн.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок розрахунок 3% річних за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є методологічно та арифметично невірним. Так, позивачем здійснено нарахування 3% річних без урахування здійсненого відповідачем часткової сплати орендної плати, часткового відшкодування останнім 25.05.2021 витрат на теплопостачання в сумі 792,75 грн. за рахунком-фактурою № 1037 від 11.03.2021 та п. 4.2.2. договору, відповідно до якого орендар на підставі виставлених орендодавцем рахунків протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня їх направлення орендодавцем в електронній формі, відшкодовує фактичні витрати орендодавця за комунальними послугами та іншими послугами, пов`язаними з утриманням об`єкту оренди і прибудинкової території.

Згідно здійсненого судом розрахунку сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 82,69 грн., а саме:

- за рахунком-фактурою № 1037 від 11.03.2021 на суму 2079,16 грн. за період з 22.03.2021 по 24.05.2021 в сумі 10,94 грн., а за період на суму 1286,41 грн. з 25.05.2021 по 26.07.2021 в сумі 6,66 грн.;

- за рахунком-фактурою № 1638 від 12.04.2021 на суму 6027,82 за період з 21.04.2021 по 26.07.2021 в сумі 48,06 грн.;

- за рахунком-фактурою № 1904 від 12.05.2021 на суму 1791,36 грн. за період з 21.05.2021 по 26.07.2021 в сумі 9,86 грн.;

- за рахунком-фактурою № 2724 від 23.06.2021 на суму 3219,16 грн. за період з 03.07.2021 по 26.07.2021 в сумі 6,35грн.;

- за рахунком-фактурою № 2914 від 12.07.2021 на суму 1664,93 грн. за період з 21.07.2021 по 26.07.2021 в сумі 0,82 грн.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Акціонерний Комерційний Промислово-інвестиційний Банк" до фізичної особи-підприємця Левіна Сергія Сергійовича про стягнення 13 982,59 грн., з яких орендна плата в розмірі 2500,00 грн., відшкодування комунальних витрат в розмірі 10 532,43 грн., пеня в розмірі 625,50 грн., 3% річних в розмірі 125,94 грн., інфляційні втрати в розмірі 198,72 грн. задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Левіна Сергія Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь публічного акціонерного товариства "Акціонерний Комерційний Промислово-інвестиційний Банк" (01001, місто Київ, вулиця Малопідвальна, будинок 8; ) орендну плату в сумі 2500,00 грн., відшкодування комунальних витрат в розмірі 10 532,43 грн., пеню в сумі 412,15 грн., 3% річних в сумі 82,69 грн., інфляційні втрати в сумі 128,03 грн., судовий збір в сумі 2216,87 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 04.10.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.10.2021.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова