ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2021 р. Справа№ 910/7616/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Зубець Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021

у справі № 910/7616/21 (суддя: Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд"

про стягнення 103 180,16 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд" про стягнення 103 180,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих та прийнятих послуг за актом наданих послуг № 944 від 31.03.2020 на суму 103 180,16 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі № 910/7616/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд, встановивши, що акт приймання-передачі послуг містить посилання на договір № 6-161019 від 16.10.2019, який в матеріалах справи відсутній, з огляду на неможливість встановлення умов такого договору та порядку здійснення розрахунків між сторонами, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Пекканіска" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі № 910/7616/21 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Крім того в прохальній частині апеляційної скарги апелянт просить стягнути з ТОВ "Інфрабуд" на користь ТОВ "Пекканіска" судові та інші витрати по справі в сумі 20 075, 00 грн, з яких: 2270,00 грн - сума судового збору за розгляд справи в першій інстанції, 3405, 00 грн - сума судового збору за розгляд справи в апеляційній інстанції, 9600, 00 грн - сума понесених судових витрат на професійну правову допомогу адвоката при розгляді справи у суді першої інстанції, 4800,00 грн - сума понесених судових витрат на професійну правову допомогу адвоката при розгляді справи у суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що місцевим господарським судом було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права. Так, апелянт вказує на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про обов`язковість укладення договору оренди у формі єдиного документа, адже згідно приписів чинного законодавства допускається укладення договорів у спрощений спосіб. Укладення між сторонами акта наданих послуг є свідченням волі сторін щодо виникнення правовідносин з оренди рухомого майна. Також апелянт звертає увагу на те, що на адресу відповідача в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України надсилалась вимога про виконання грошового зобов`язання.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, апеляційну скаргу у справі № 910/7616/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Пекканіска" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі № 910/7616/21; призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Згідно долучених до матеріалів справи повідомлень про вручення поштових відправлень позивачем отримано кореспонденцію суду 30.08.2021, а відповідачем - 31.08.2021.

Отже в силу приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники справи належним чином повідомлені про перегляд справи в апеляційному порядку за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі № 910/7616/21.

Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, та не подав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення першої інстанції в апеляційному порядку.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно акта надання послуг № 944 від 31.03.2020 ТОВ "Пекканіска" (виконавець, позивач у справі) надано, а ТОВ "Інфрабуд" (замовник, відповідач у справі) прийнято послуги з оренди підйомників та їх транспортування (а.с. 14).

Факт прийняття вказаних послуг з надання в оренду рухомого майна засвідчений підписом уповноваженого представника відповідача та відбитком печатки товариства, що містяться у названому акті.

Відповідач свої зобов`язання з оплати вказаних орендних послуг не виконав, а тому ТОВ "Пекканіска" пред`явлено позов у даній справі про стягнення з ТОВ "Інфрабуд" 103 180,16 грн заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ч. 2 ст. 640 ЦК України якщо для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Статтею 641 ЦК України унормовано, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

За змістом ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Так, з наявного в матеріалах акта надання послуг № 944 від 31.03.2020 вбачається, що в ньому наведено суб`єктів господарювання, що його склали та підписали, перелік майна та об`єм наданих послуг з транспортування відповідних об`єктів в оренду, вартість таких послуг. Тобто сторонами узгоджено усі істотні умови договору оренди та надання послуг.

Обставини щодо підписання та скріплення печаткою акта ТОВ "Інфрабуд" не заперечуються та належними доказами в розумінні ст. ст. 76, 77 ГПК України не спростовані.

Водночас, як встановлено судом першої інстанції, вказаний акт містить посилання на договір № 161019 від 16.10.2019, який не був долучений до матеріалів справи та за відсутності якого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Однак з вищевикладеним висновком Господарського суду міста Києва судова колегія Північного апеляційного господарського суду не погоджується, оскільки, як слідує зі змісту позовної заяви, позивачем оформлено відповідний договір та направлено на адресу відповідача, який останнім не був повернутий. Будь-яких доказових обґрунтувань в спростування вищенаведених обставин відповідачем не надано.

Характер правовідносин сторін, на переконання колегії суддів свідчить, що вони виникли на підставі вчиненого сторонами правочину шляхом підписання акта наданих послуг, тобто має місце укладення договору в спрощений спосіб.

Північний апеляційний господарський суд, серед іншого, вважає за необхідне зауважити, що відсутність укладеного між сторонами договору у формі єдиного документа не спростовує наявність правовідносин сторін з надання в оренду рухомого майна та послуг з його транспортування, що зафіксовано в акті надання послуг № 944 від 31.03.2020. Доводи апеляційної скарги в частині можливості укладення договору у спрощений спосіб судовою колегією визнаються слушними.

Поряд з цим, судова колегія звертає увагу на тому, що підставою виникнення спірних правовідносин позивачем у своїй позовній заяви окреслено саме акт надання послуг № 944 від 31.03.2020. Тоді як, за змістом ст. 14 ГПК України суд не вправі самостійно змінювати правові підстави позову, оскільки це є виключним правом позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, яка кореспондується зі ст. 173 ГК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Частиною 1 статті 759 ЦК України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що договір про надання послуг з оренди укладений в спрощений спосіб та з огляду на відсутність у справі письмових доказів щодо узгодження між сторонами строку виконання відповідачем його зобов`язань, судова колегія приходить до висновку, що у даному випадку позивач як кредитор, який здійснив надання відповідних послуг згідно акта, вправі в будь-який час вимагати їх оплати в порядку приписів ч. 2 с. 530 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується, що 15.03.2021 на адресу відповідача надіслано вимогу про виконання грошового зобов`язання на суму 103 180,16 грн, що мала бути виконана ТОВ "Інфрабуд" у семиденний день з дня отримання цієї вимоги. Належних і допустимих доказів в спростування обставин отримання відповідачем вимоги до матеріалів справи не надано.

Отже, станом на час пред`явлення позову у цій справі (13.05.2021) відповідач є таким, що не приступив до виконання свого грошового зобов`язання, а відтак наявні правові підстави для стягнення відповідної суми заборгованості в примусовому порядку шляхом прийняття судового рішення про задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, судова колегія, на підставі дослідження предмету і підстави пред`явленого у даній справі позову, дійшла висновку, що позивачем належними засобами доказування доведено наявність обставин порушення відповідачем його суб`єктивних прав у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з надання послуг з оренди рухомого майна та наявності підстав для стягнення 103 108,16 грн.

Таким чином, на підставі наданої правової кваліфікації доказам, що подані сторонами з урахуванням фактичних обставин справи та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про відсутність підстав для задоволення позову, припустившись у зв`язку з цим недотримання вимог ст. ст. 86, 236 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є нез`ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За встановленого, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення, на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, - скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення у даній справі, судові витрати, що були понесені стороною позивача у зв`язку з розглядом справи в місцевому господарському суді та суді апеляційної інстанції, згідно приписів ст. 129 ГПК України, підлягають новому розподілу.

Так, в суді першої інстанції до матеріалів позовної заяви було подано попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат в загальній сумі 11 870,00 грн, в т.ч. 2 270,00 грн сума сплаченого судового збору та 9 600,00 грн сума витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката; копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 1-010120 від 01.01.2020; акт надання послуг № 105-1-010120 від 06.05.2021; рахунок-фактуру № 105 від 06.05.2021; платіжне доручення №110 від 06.05.2021; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; довіреність на представника.

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Правовий аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права. Ціна в договорі про надання правової допомоги є істотною умовою, встановлюється за домовленістю сторін шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивачем в підтвердження розміру понесених стороною судових витрат до матеріалів справи, зокрема, було надано копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 1-010120 від 01.01.2020, укладеного між адвокатом Філоненко Я.А. та позивачем, відповідно до умов якого адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правничу допомогу клієнту щодо представництва його інтересів у судових справах у господарському, адміністративному процесах, як на стороні позивача, так і на стороні відповідача, а також у виконавчому провадженні.

За змістом розділу 4 договору, гонорар-винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, визначені п. 1.1 цього договору.

Гонорар складається з суми вартості наданих послуг правової допомоги, вартість яких узгоджена сторонами у додатку № 1 до цього договору (п. 4.2 договору).

Факт надання правової допомоги підтверджується актом надання послуг, який є відповідним додатком до цього договору (п. 4.6 договору).

Згідно додатку № 1 Вартість послуг правничої допомоги - розрахунок вартості однієї години надання послуг (зустріч та усна консультація з клієнтом; ознайомлення з матеріалами справи) - 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату складання акта приймання-передачі наданих послуг;

- розрахунок вартості одного документа ( складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, складання апеляційних та касаційних скарг) - 80 % від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату складання акта приймання-передачі наданих послуг.

06.05.2021 між сторонами підписано акт надання послуг № 105-1-010120, згідно якого адвокатом надано, а позивачем прийнято послуги з надання правової допомоги щодо представництва інтересів клієнта у справі за позовом ТОВ "Пекканіска" до ТОВ "Інфрабуд" про стягнення заборгованості. Всього на суму 9 600,00 грн.

В рахунку-фактурі № 105 від 06.05.2021 викладено деталізацію наданих послуг, зокрема, ознайомлення з матеріалами справи - 1 година - 2 400,00 грн; консультація клієнта - 1 година - 2 400, 00 грн; складання та подання позовної заяви - 1 година - 4 800,00 грн. Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку розрахунку вищенаведених сум з урахуванням положень додатку № 1 до договору та встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на дату складання відповідного акта, який є вірним.

Згідно платіжного доручення №110 від 06.05.2021 позивачем здійснено перерахування коштів на рахунок адвоката з надання послуг правничої допомоги згідно рахунку № 105 від 06.05.2021 в сумі 9 600,00 грн (а.с. 22).

Таким чином, представлені позивачем документи щодо оплати вартості послуг на професійну правничу допомогу адвоката, наданих в рамках розгляду спору у даній справі в суді першої інстанції, є належними і допустимими доказами в підтвердження обставин реальності понесених стороною витрат, визначених ст. 126 ГПК України.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

На переконання колегії суддів відповідачем не надано доказів невідповідності заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу критерію реальності адвокатських витрат, неспівмірності понесених позивачем витрат на адвокатські послуги, необхідності та підстав їх зменшення тощо.

Таким чином, оскільки ціна наданих адвокатом послуг (гонорар) була узгоджена ним з позивачем у визначеному сторонами розмірі, надані представником ТОВ "Пекканіска" документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності обставин понесення стороною судових витрат, а також з огляду на відсутність вмотивованих заперечень відповідача про зменшення розміру цих витрат, судова колегія приходить до висновку, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи, доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для відшкодування ТОВ "Пекканіска" судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, в сумі 9 600,00 грн.

У зв`язку із задоволенням позову судовий збір, сплачений стороною за розгляд справи в суді першої інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги ТОВ "Пекканіска" також заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 800,00 грн у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на те, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів реального понесення вказаної суми судових витрат, а також з огляду на встановлений в ч. 8 ст. 129 ГПК України порядок щодо подання доказів, судова колегія на час прийняття цієї постанови позбавлена можливості вирішити дане питання. Відтак відшкодуванню за рахунок відповідача підлягає судовий збір, сплачений у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі № 910/7616/21 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.07.2021 у справі № 910/7616/21 скасувати, ухвалити нове рішення.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд" про стягнення 103 180,16 грн, - задовольнити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд" (03148, місто Київ, вул. Сім`ї Сосніних, буд. 3, ідентифікаційний код 41476382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" (04209, м. Київ, вул. Богатирська,11; ідентифікаційний код 35411500) 103 180 (сто три тисячі сто вісімдесят) грн 16 коп. заборгованості за надані послуги з оренди, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору та 9 600 (дев`ять тисяч шістсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд" (03148, місто Київ, вул. Сім`ї Сосніних, буд. 3, ідентифікаційний код 41476382) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" (04209, м. Київ, вул. Богатирська,11; ідентифікаційний код 35411500) 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. судового збору, сплаченого стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

6. Доручити Господарському суду міста Києва видати накази на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

7. Справу №910/7616/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені п. 2 ч. 3 ст. 287 України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

Л.П. Зубець