ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1569/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1569/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут»,

м. Київ

до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради, смт. Красятичі Поліського району Київської області

про стягнення 240 855,94 грн.

Представники:

від позивача: Кислощук Я.С., адвокат, довіреність № 456 від 30.12.2020;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради (надалі-відповідач) про стягнення 240 855,94 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41DВ417-533-21 від 25.01.2021, в частині своєчасної оплати отриманого природного газу, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 239 095,43 грн., з огляду на наявність якої нараховані 1 023,15 грн. пені, 240,22 грн. 3 % річних та 497,14 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 07.06.2021 відкрито провадження у справі № 911/1569/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 23.06.2021.

Ухвалою суду від 23.06.2021 підготовче засідання у справі № 911/1569/21 було відкладено на 28.07.2021.

19.07.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив б/н від 16.07.2021 (вх. № 17252/21), в якому останній заперечує проти позову та вказує на виконання відповідачем умов договору щодо оплати природного газу в сумі 198 000,02 грн., що було обумовлено договором і, що саме на цю суму було зареєстроване бюджетне фінансове зобов`язання. Відповідач стверджує про те, що оскільки підстави для договірного стягнення суми заборгованості відсутні, а отже й відсутні підстави для задоволення похідних вимог щодо стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 28.07.2021 підготовче засідання було відкладено на 11.08.2021.

29.07.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь № 2707/21 від 27.07.2021 (вх. № 18070/21) на відзив, в якій позивач зазначає про те, що на виконання умов договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято у січні-лютому 2021 природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які є первинними обліковими документами та в яких вказується найменування, кількість та ціну товару, а отже такі містять істотні умови договору поставки.

Ухвалою суду від 11.08.2021 закрито підготовче провадження у справі № 911/1569/21, справу призначено до розгляду по суті на 06.09.2021.

12.08.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення б/н від 09.08.2021 (вх. № 19247/21) на відповідь на відзив, в яких відповідач стверджує про те, що дійсно акти приймання-передачі природного газу можуть вважатись господарськими договорами, укладеними у спрощений спосіб, проте які не мають нічого спільного із Договором № 41DВ417-533-21 від 25.01.2021.

В судовому засіданні 06.09.2021 судом оголошено перерву до 01.10.2021.

16.09.2021 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення № 1509/21 від 15.09.2021 (вх. № 21721/21) по суті заявлених позовних вимог.

Присутнім в судовому засіданні 01.10.2021 представником позивача підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові та у письмових поясненнях; представник відповідача в судове засідання 01.10.2021 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце і час судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (постачальник, позивач) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради (відповідач, споживач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41DВ417-733-21.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 3.2 договору поставки постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році товар за кодом ДК 021:2015-09120000-6 «Газове паливо», а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу до 20 000 куб. м.

Ціна одного кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість становить 8,11342483 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності - 0,13657600 грн. Ціна 1 куб.м. природного газу з урахуванням вартості компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 8,25000083 грн. Податок на додану вартість становить 1,65000017 грн. Всього ціна 1 куб.м. природного газу становить 9,90000100 грн.

Відповідно до п.п. 2.5.1, 2.5.2, 2.5.3, 2.5.4 договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту про фактичний об`єм розподіленого природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період.

Споживач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати письмову мотивовану відмову від його підписання.

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Відповідно до п. 3.7 договору гранична ціна даного договору становить 198 000,00 грн.

Умовами п. 4.2 договору визначено, що оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України шляхом 100 % за фактично переданий постачальником газ, до 25 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 9.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТОВ «Київоблгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 28.02.2021, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Так, в обґрунтування поданого позову ТОВ «Київоблгаз Збут» зазначило, що відповідно до умов договору поставки позивач поставив відповідачу у січні-лютому 2021 природний газ загальною вартістю 437 095,45 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи Акти № КОЗ81000117 від 31.01.2021 на суму 229 243,34 грн. та № КОЗ81002641 від 28.02.2021 на суму 207 852,11 грн.

В підтвердження відповідних обставин позивачем були надані до матеріалів справи Акти № КОЗ81000117 від 31.01.2021 та № КОЗ81002641 від 28.02.2021, які підписані з боку позивача та відповідача, а також скріплені печатками сторін.

Поряд з тим за доводами позивача, відповідач свої грошові зобов`язання за договором виконав лише частково, сплативши вартість отриманого газу в сумі 198 000,02 грн., вартість отриманого газу в сумі 239 095,43 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасної оплати природного газу Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» змушене було звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради 239 095,43 грн. заборгованості та нарахованих неналежним виконанням пені, процентів річних та інфляційних втрат.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку оплатити природний газ, а також застосування до нього відповідальності, встановленої чинним законодавством за порушення взятих на себе зобов`язань.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач заперечував проти позову надавши відзив б/н від 16.07.2021 (вх. № 17252/21 від 19.07.2021) на позовну заяву, зазначивши про те, що на виконання умов договору відповідачем належним чином були виконанні зобов`язання щодо оплати природного газу в сумі 198 000,02 грн., що було обумовлено договором і, що саме на цю суму було зареєстроване бюджетне фінансове зобов`язання. Відповідач стверджує про те, що оскільки підстави для договірного стягнення суми заборгованості відсутні, а отже й відсутні підстави для задоволення похідних вимог щодо стягнення пені, відсотків річних та інфляційних втрат, а також судових витрат. Відповідач також стверджував про те, що дійсно акти приймання-передачі природного газу можуть вважатись господарськими договорами, укладеними у спрощений спосіб, проте які не мають нічого спільного із Договором № 41DВ417-533-21 від 25.01.2021.

Тобто заперечення відповідача зводяться до того, що у нього відсутній обов`язок щодо оплати природного газу, на підставі Акту № КОЗ81002641 від 28.02.2021 та частково Акту № КОЗ81000117 від 31.01.2021, оскільки зобов`язання з оплати граничної ціни договору виконані, а збільшення ціни договору не було обумовлено між сторонами.

Розглянувши заперечення відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договорів, правочинів, інших юридичних фактів.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За частиною першою статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами першою - третьою статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, які погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (частина перша статті 181 Господарського кодексу України).

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до статті 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Пунктом 1 частини першої статті 208 Цивільного кодексу України встановлено, що правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Водночас, згідно з частиною першою статті 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Так, при дослідженні первинних документів, судом встановлено, що надані до матеріалів справи Акти № КОЗ81000117 від 31.01.2021 та № КОЗ81002641 від 28.02.2021 містять всі обов`язкові реквізити, передбачені ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та в розумінні вказаного Закону є первинними й такими, що в повній мірі підтверджують здійснення відповідних господарських операцій з поставки природного газу та зміни у майновому стані позивача, тобто проведені сторонами господарські операції є реальними, а відтак, повністю підтверджують факт відбуття господарських операцій з поставки Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради природного газу.

Як зазначено вище, споживач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати письмову мотивовану відмову від його підписання (п. 2.5.3 договору).

Матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від підписання актів приймання природного газу, а у своєму відзиві, відповідач сам не заперечував прийняття природного газу від позивача.

Тобто, природний газ на суму 239 095,43 грн. був прийнятий відповідачем без будь-яких зауважень, відмов або повідомлень відповідача про відмову в прийнятті газу матеріали справи не містять.

Акти № КОЗ81000117 від 31.01.2021 та № КОЗ81002641 від 28.02.2021 за січень-лютий 2021 підписані в двосторонньому порядку та скріплені печатками юридичних осіб.

Окрім того, матеріали справи містять Акт звірки взаємних розрахунків від 31.03.2021 підписаний між позивачем та відповідачем, за яким сальдо на користь позивача становить 239 095,43 грн.

Тобто, суд робить висновок про досягнення між сторонами домовленості щодо поставки товару та укладення господарського договору у спрощений спосіб, шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Разом з цим, варто зазначити, що відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача, об`єкту який підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором ГРМ, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу.

Відповідно до п. 6 глави 3 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, визначені оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачами та його постачальником.

Разом з цим, пунктом 10 Правил визначено, що споживач самостійно контролює власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу в розрахунковому періоді має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання.

Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставлено позивачем природного газу, на підставі Актів № КОЗ81000117 від 31.01.2021 та № КОЗ81002641 від 28.02.2021 в сумі 239 095,43 грн. судом встановлений, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 239 095,43 грн. заборгованості.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 023,15 грн. пені.

Пунктом 6.2.1 договору визначено, у разі порушення споживачем строків оплати, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожен день простроченого платежу.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Разом з тим, частиною 6 статті 231 ГК України визначено можливість встановлення у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак, саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони вправі і не передбачати будь-яких санкцій за порушення строків розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 908/1501/18.

Згідно з ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись пенею (неустойка), що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Поруч з цим, оскільки судом було встановлено, що частково, господарські зобов`язання між позивачем та відповідачем були врегулювання шляхом укладення договору у спрощений спосіб, а отже і відсутність узгодженої відповідальності відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в письмовій формі, суд здійснив розрахунок пені та дійшов висновку щодо часткового її задоволення в сумі 194,08 грн. за несвоєчасну оплату відповідачем газу, отриманого за Договором № 41DВ417-533-21 від 25.01.2021.

Крім того, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача 240,22 грн. 3 % річних та 497,14 грн. інфляційних втрат, нараховані за період з 26.02.2021 по 01.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, вимоги позивача визнаються судом та підлягають задоволенню.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки, надані позивачем, суд задовольняє позов частково.

У зв`язку із задоволенням позову частково, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Поліської селищної ради (07053, Київська область, Поліський район, смт. Красятичі, вул. Воздвиженська, 79-В, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (04108, м. Київ, проспект Свободи, 2-Г, літ. А, ) 239 095 (двісті тридцять дев`ять тисяч дев`яносто п`ять) грн. 43 коп. заборгованості, 194 (сто дев`яносто чотири) грн. 08 коп. пені, 240 (двісті сорок) грн. 22 коп. 3 % річних, 497 (чотириста дев`яносто сім) грн. 14 коп. інфляційних нарахувань та 3 600 (три тисячі шістсот) грн. 40 коп. судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 21.10.2021.

Суддя О.О. Христенко