ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р. Справа№ 910/9147/20(910/24323/16)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Грека Б.М.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Титарєвої Г.І.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.07.2021 (повне рішення складено 19.07.2021, суддя Чеберяк П.П.)

у справі №910/9147/20(910/24323/16)

за позовом ОСОБА_1

до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд"

про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, індексації заробітної плати в розмірі 422701,13 грн,

в межах справи № 910/24323/16

за заявою Акціонерного товариства "Альфа-банк"

до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" (код 01386326)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 позов задоволено частково; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 62772,91 грн, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 63268,36 грн та середній заробіток за затримку розрахунків при звільненні в розмірі 25962,87 грн; стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 в дохід Державного бюджету України 1366,30 грн судового збору; стягнуто з ПАТ "Мостобуд" в дохід Державного бюджету України 2280,06 грн судового збору; в іншій частині позовну заяву залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації за не виплачену своєчасно компенсацію заробітної плати в сумі 104698,83 грн, індексації заробітної плати в сумі 85671,96 грн, середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки в сумі 47607,13 грн, а в решті рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, а також з неправильно та неповно встановленими обставинами, що мають значення для справи, з неправильним визначенням відповідно до встановлених обставин правовідносин. Так, за твердженням скаржника, суд першої інстанції неправильно застосував ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", що підтверджується правовою позицією, викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 910/24323/16. Скаржник також вважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що компенсація заробітної плати є мірою відповідальності роботодавця за затримку виплати заробітної плати та про можливість зменшення розміру такої компенсації із посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, оскільки така правова позиція стосується ст. 117 Кодексу законів про працю України, а норм про нарахування сум компенсації заробітної плати від знецінення грошових доходів громадян внаслідок інфляційних процесів та є нормами про відповідальність роботодавця. Скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо включення індексації до суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати згідно наказу ПАТ "Мостобуд" № 17 від 22.03.2016 та розрахункових листків, оскільки індексація не може збільшувати зарплату до рівня мінімальної. Окрім того, скаржник зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку із затримкою видачі трудової книжки на підставі ч. 5 ст. 235 КЗпП, а не середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП. Також у апеляційній скарзі заявлено клопотання про розгляд справи без участі позивача в судовому засіданні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9147/20(910/24323/16); розгляд справи призначено на 05.10.2021.

У відповідності до ч. 10 ст. 32 ГПК України та згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021 для розгляду справи № 910/9147/20(910/24323/16), у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Копитової О.С., сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/9147/20(910/24323/16) по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Остапенко О.М., Грек Б.М., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2021.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2017 відкрито провадження у справі № 910/24323/16 про банкрутство ПАТ "Мостобуд", застосовано до боржника процедуру розпорядженням майном.

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" про стягнення заборгованості із виплати заробітної плати в розмірі 62772,91 грн, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки в розмірі 73570,00 грн, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 200687,07 грн, індексації заробітної плати в розмірі 85671,96 грн.

За результатами розгляду справи, Господарський суд міста Києва 12.07.2021 ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково, стягнув з боржника на користь ОСОБА_1 :

нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 62772,91 грн;

компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 63268,36 грн;

середній заробіток за затримку розрахунків при звільненні в розмірі 25962,87 грн.

При цьому, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в частині стягнення індексації заробітної плати в сумі 85671,96 грн, зменшено суму середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 02.05.2019 по день ухвалення рішення з 73570,00 грн до 25962,87 грн, а також відмовлено у стягненні компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати з урахуванням вже стягнутих сум відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 у справі № 910/24323/16.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 11.01.2013 по 02.05.2019 працював у відокремленому підрозділі Мостобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" на посаді електрогазозварника, що підтверджується довідками про заборгованість по заробітній платі, не заперечується відповідачем та встановлено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 у справі № 910/24323/16.

Заборгованість відповідача перед позивачем із виплати заробітної плати за період з грудня 2017 по травень 2019 року становить 62772,91 грн, що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" про виплату заробітної плати за вих. №48 від 12.08.2019.

Згідно з частиною 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Оскільки заробітна плата не виплачена позивачу при звільненні, що підтверджується відповідачем, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в частині, що складають заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 62772,91 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач, звільнивши 02.05.2019 позивача, не видав йому трудову книжку, то позивач просить стягнути на підставі ч. 5 ст. 235 КЗпП середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з затримкою видачі трудової книжки станом на 15.06.2020 в сумі 73570,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За змістом частини 5 статті 235 КЗпП України вбачається право працівника на виплату йому середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, зумовленого затримкою роботодавця у виконанні встановленого частиною 1 статті 47 цього Кодексу обов`язку щодо видачі працівнику належно оформленої трудової книжки у день його звільнення.

Тобто, вказана компенсація виплачується працівникові за наявності вини роботодавця у видачі трудової книжки.

З пояснень відповідача вбачається, що трудову книжку позивачу не видано, відповідні записи у трудовій документації підприємства відсутні, а сам позивач не звертався із вимогою видати йому трудову книжку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у день звільнення не звертався до відповідача за розрахунком та за отриманням трудової книжки, не подав докази отримання відповідачем заяви від 17.02.2020 із вимогою видати трудову книжку, у зв`язку з чим колегія суддів доходить висновку про відсутність вини відповідача.

В той же час колегія суддів вважає прийнятним висновок суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц щодо можливості зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, оскільки вказані виплати є подібними як в частині механізму їх нарахуванні так і в частині строків застосування.

Відтак, колегія суддів хоч і погоджується із доводами апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом першої інстанції спірних правовідносин - стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (ст. 117 КЗпП) замість середнього заробітку за час вимушеного прогулу у разі затримки видачі трудової книжки (ч. 5 ст. 235 КЗпП), але зазначає, що такі висновки не призвели до прийняття у справі неправильного рішення щодо зменшення відшкодування, визначеного з середнього заробітку та присудження до стягнення з відповідача середнього заробітку в сумі 25962,87 грн, що відповідає критеріям співмірності щодо майнових втрат працівника, розміру заборгованості із виплати заробітної плати та вини відповідача.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Розрахунок компенсації частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати провадиться відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року "Порядок проведення компенсації громадянам частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати" (надалі по тексту "Порядок").

Згідно п.2 Порядку компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплат проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.

Пунктом 3 Порядку визначено, що заробітна плата підлягає компенсації.

Згідно п.4 Порядку сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці за який виплачується дохід по розрахунку не включаються. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до викладених вище положень закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто, вказаними нормативними актами передбачено, зокрема нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати. При цьому і сама компенсація, як зазначено вище фактично відноситься до частини заробітної плати.

Відповідної позиції притримується і Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 910/4518/16 від 30.01.2019 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність здійснення нарахування компенсації по дату подання позову, враховуючи, що нарахована заробітна плата відповідачем виплачена не була.

Разом з тим, як вірно установлено судом першої інстанції, постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2020 у справі №910/24323/16, крім заробітної плати, відповідно до розрахунку позивача стягнуто компенсацію втрати частини доходу в сумі 70473,27 грн та індексацію в сумі 43750,89 грн.

А відтак належить визнати правильним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача компенсації частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 63268,36 грн, визначеного за розрахунком суду.

Щодо позовних вимог про стягнення індексації заробітної плати в розмірі 85671,96 грн колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до наказу ПАТ "Мостобуд" від 22.03.2016 за №17 "Про індексацію заробітної плати працівників ПАТ "Мостобуд" нарахування заробітної плати проводиться разом з індексацією.

У розрахункових листах у графі "нарахування", окремим рядком виділена позиція "індексація заробітної плати". Тобто, в довідці про заборгованість по заробітній платі Мостобудівельного загону №12 ПАТ "Мостобуд" сума заробітної плати вже вказана разом з індексацією. Також, індексація заробітної плати вже була включена в загальну заборгованість по заробітній платі.

За вказаних обставин, належить визнати правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаних позовних вимог про стягнення індексації заробітної плати.

За статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" відприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 4 лютого 2021 року

№ 1214-IX, набрав чинності 26.02.2021) під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян.

До внесення змін згідно із Законом України від 4 лютого 2021 року

№ 1214-IX компенсація провадилась лише при порушенні строків виплати заробітної плати.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що до 26.02.2021 компенсація не може бути нарахованою у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошових доходів громадян, що має наслідком відмову в позові в цій частині.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи що вимоги апеляційної скарги не обґрунтовані належними доводами та спростовуються наведеними вище обставинами справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 у даній справі та відхилення апеляційної скарги.

У зв`язку з відхиленням апеляційної скарги, судовий збір слід покласти на скаржника відповідно до ст. 129 ГПК України. Разом з тим, відповідно до ухвали Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 позивача було звільнено від сплати судового збору в сумі 3153,00 грн, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення судового збору в доход Державного бюджету.

Керуючись ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 у справі № 910/9147/20(910/24323/16) залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.М. Грек

О.М. Остапенко