ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 жовтня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/388/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

розглянув заяву б/н від 08.10.2021 (вх. №8328 від 11.10.2021) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" про забезпечення позову

у справі

за позовом - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" (47702, с.Дубівці, Тернопільський район, Тернопільська область)

до відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (46000, вул.Лисенка, 20а, м.Тернопіль )

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (47711, вул. С. Стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область)

про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду звернень позивача про укладення додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок; скасування наказу про передачу земельних ділянок у комунальну власність; скасування права комунальної власності; визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок; визнання права оренди на земельні ділянки.

Суть справи:

У червні 2021 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про:

- визнання бездіяльності відповідача стосовно не розгляду звернень позивача про укладення додаткових угод до договорів оренди землі щодо земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:001:0921 площею 9,23 га, :01:001:0923 площею 24,86 га, :01:001:0924 площею 4,82 га протиправною;

- скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність від 05.06.2018 № 19-1778/14-18-СГ, в частині передачі земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0921 площею 9,23 га, :01:001:0923 площею 24,86 га, :01:001:0924 площею 4,82 га та акту приймання-передачі земельних ділянок у комунальну власність, стосовно передачі у комунальну власність Байковецької сільської ради (Байковецької територіальної громади) вказаних земельних ділянок;

- скасування права комунальної власності Байковецької сільської ради (Байковецької територіальної громади) на земельні ділянки з кадастровими номерами :01 001:0921 площею 9,23 га, :01:001:0923 площею 24,86 га, :01 001:0924 площею 4,82 га;

- визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок від 07.09.2010, стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0921 площею 9,23 га, :01:001:0923 площею 24,86 га, :01:001:0924 площею 4,82 га, про продовження терміну дії договору по 10.11.2033 включно;

- визнання права оренди позивача на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0921 площею 9,23 га, :01:001:0923 площею 24,86 га, :01:001:0924 площею 4,82 га по 10.11.2033 включно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі розпорядження №997 від 10.11.2008, 07.09.2010 між позивачем та Тернопільською районною державною адміністрацією укладено договори оренди земельних ділянок.

Надалі, розпорядженням голови Тернопільської РДА №571 від 01.07. 2011 (чинним і не скасованим у встановленому законом порядку) внесено зміни до розпорядження Тернопільської РДА №997 від 10.11.2008 щодо терміну оренди земельних ділянок та встановлено строк оренди тривалістю у 25 років.

Рішеннями Господарського суду Тернопільської області від 23.02.2017 у справах №921/834/16-г/4, №921/833/16-г/4, №921/832/16-г/4 визнано поновленими і продовженими на той самий строк і на тих саме умовах договори оренди від 07.09.2010, укладені попереднім орендодавцем - Тернопільською РДА та позивачем, стосовно використання на умовах оренди спірних земельних ділянок.

З посиланням на положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі" СТОВ «Агрокомплекс» стверджено про належне з його сторони (як орендаря) виконання своїх обов`язків за договорами, своєчасне повідомлення листом від 11.05.2018 орендодавця про намір поновити договори, з направленням всіх документів.

Однак, відповідач належним чином не розглянув цього звернення, протиправно передав вказані ділянки Байковецькій сільській раді, чим протиправно ухилився від вирішення питання укладення додаткових угод. Цим порушено право позивача на розгляд його пропозиції в розумні строки та не виконано обов`язку орендодавця, як сторони договору.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.06.2021, позовну заяву передано на розгляд судді Шумському І.П.

Ухвалою суду від 11.06.2021 відкрито провадження у справі №921/388/21 за правилами загального позовного провадження та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Байковецьку сільську раду.

В порядку п. 3 ч. 1 ст. 138 ГПК України, після відкриття провадження у справі, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" звернулось до суду із заявою б/н від 08.10.2021 про забезпечення позову шляхом встановлення заборони Байковецькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області вчиняти будь-які дії стосовно земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0921 площею 9,23 га, :01:001:0923 площею 24,86 га, :01:001:0924 площею 4,82 га до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовано наявністю правових підстав для застосування судом положень ст. ст. 136, 137 ГПК України, із зазначенням, що на час розгляду даної справи (11.10.2021) теперішнім власником земельних ділянок - Байковецькою сільською радою вчиняються дії з надання дозволів на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах спірних земельних ділянок, право оренди на які визнається у даній справі. Також Байковецькою сільською радою вчиняються дії, спрямовані на відчуження права оренди на одну із спірних земельних ділянок на земельних торгах. Враховуючи наведене, позивачем стверджено, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення у цій справі, шляхом розділення спірних земельних ділянок та передачі їх у приватну власність третім особам. У разі передачі права власності на земельні ділянки третім особам, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права та повернути ділянки у комунальну власність та відновити право користування.

Посилаючись на вищенаведене, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" просить задоволити заяву про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч.1 ст. 116 ГПК України).

Розглянувши заяву від 08.10.2021, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення позову, з огляду на таке:

З наявних в матеріалах справи Інформацій №279197376, №279204428, №279206087 від 12.10.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованих щодо об`єктів нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0921 площею 9,23 га, :01:001:0923 площею 24,86 га, :01:001:0924 площею 4,82 га, вбачається, що вони на праві комунальної власності належать Байковецькій сільській раді. Цільове призначення перелічених земельних ділянок: «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Позовні вимоги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрокомплекс" у даній справі полягають у визнанні укладеними додаткових угод до договорів оренди вищевказаних земельних ділянок від 07.09.2010 та визнанні права оренди на вищезгадані три земельні ділянки.

Із змісту позовної заяви убачається, що позивачем оспорюється відмова відповідача (попереднього власника земельних ділянок) у поновленні договорів оренди земельних ділянок та позов направлений на встановлення права позивача щодо поновлення таких договорів. Отже, об`єктом спірних правовідносин у цій справі є речові права оренди на земельні ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У ч.1, ч.2 ст. 318 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України (ч.1, ч.2 ст. 324 ЦК України).

Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин.

Згідно із ч. 1 ст. 59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1 ст. 122 ЗК України).

У матеріалах справи міститься проект рішення Байковецької сільської ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», яким органом місцевого самоврядування вирішено надати дозвіл окремим громадянам (фізичним особам) на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для різних цілей.

Пунктом 3 зазначеного проекту рішення відкладено розгляд заяв гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою до припинення права оренди на земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :01:001:0923 у с. Дубівці Тернопільського району.

Вищевказаний проект рішення доданий до заяви від 08.10.2021 про забезпечення позову.

У ч. 1 ст. 79-1 ЗК України зазначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно ч.2 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3 ст. 79-1 ЗК України).

Відповідно ч. 4 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

У ч.5 ст. 79-1 ЗК України вказано, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За змістом положень абзацу 2 частини 10 статті 24 та частини 6 статті 16 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі її поділу. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Частина 1 статті 123 ЗК України передбачає, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст. 123 ЗК України).

Згідно ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Частина 6 статті 123 ЗК України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до ч. 12 ст. 123 ЗК України рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

У ч.5 ст. 116 ЗК України зазначено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

З доданого до заяви від 08.10.2021 про забезпечення позову проекту рішення Байковецької сільської ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» слідує, що органом місцевого самоврядування (третьою особою у справі №921/388/21) прийнято заяви громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо надання їм дозволу на розробку (складення) проекту землеустрою земельних ділянок. Однак, розгляд цих заяв Байковецькою сільською радою відкладено до моменту припинення права оренди щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0923. Тобто, щодо однієї із тих земельних ділянок, про які йде мова у позові та право оренди стосовно якої позивач намагається поновити у судовому порядку.

Також матеріали справи містять рішення Байковецької сільської ради №8/12/13 від 19.07.2021 «Про визначення переліку земельних ділянок для продажу та прав на них на конкурентних засадах у формі аукціону», п. 1 якого визначено перелік земельних ділянок комунальної власності або прав на них для продажу на земельних торгах окремими лотами, розташованих на території Байковецької сільської ради згідно додатку.

У «Переліку земельних ділянок комунальної власності або прав на них для продажу на земельних торгах окремими лотами» - додатку до рішення №8/12/13 від 19.07.2021 значиться про право продажу оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0924 площею 4,8278 га, що знаходиться у с. Дубівці.

Разом з цим, судом встановлено що Байковецькою сільською радою 28.04.2021 вчинено дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про припинення за позивачем іншого речового права - права оренди земельної діляки :01:001:0924 площею 4,8278 га (інформаційна довідка №279206087 від 12.10.2021).

Частина 1 статті 127 ЗК України передбачає, що органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

У ч.1 ст. 128 ЗК України зазначено, що продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевої державної адміністрації, сільської, селищної, міської ради про продаж земельної ділянки є підставою для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки (ч.6 ст. 128 ЗК України).

Наведене вказує на те, що стосовно іншої (другої) земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0924 (якої також стосується спір у даній справі), Байковецькою сільською радою вже вчинені дії як щодо припинення реєстрації за позивачем права оренди, так і щодо внесення її до переліку ділянок з правом продажу оренди щодо неї. В порядку ч. 6 ст. 128 ЗК України, прийняте третьою особою рішення №8/12/13 від 19.07.2021 є підставою для укладення відповідного договору купівлі-продажу.

Згідно статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 у справі № 909/243/18 зазначено, що предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем, якими у справі №921/388/21 є три земельні ділянки з кадастровими номерами :01:001:0921, :01:001:0923 та :01:001:0924.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Питання забезпечення позову роз`яснено, зокрема у постанові пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову".

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (постанова Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (ч.4 ст. 139 ГПК України).

Отже, з положень ч. 4 ст. 139 ГПК України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статті 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вже зазначалось, позивачем оспорюється відмова в поновленні договорів оренди земельних ділянок та позов направлений на встановлення права позивача щодо поновлення такого договору. Отже, об`єктом спірних правовідносин у цій справі є речове право оренди на земельні ділянки.

Суд погоджується з доводами заявника, що в межах своїх повноважень Байковецька сільська рада, яка здійснює розпорядження землями комунальної власності, має право передавати їх у користування, формувати земельні ділянки, здійснювати їх об`єднання та поділ, передавати у власність фізичним чи юридичним особам та вчиняти інші розпорядчі дії щодо землі, зокрема й спірних земельних ділянок.

Як підтверджено позивачем, Байковецькою сільською радою вчиняються дії щодо віднесення однієї із спірних земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:0924 до переліку тих, право оренди щодо якої підлягає продажу, з попереднім припиненням стосовно позивача права оренди цією земельною ділянкою.

Разом з цим, іншу земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0923 віднесено до переліку тих, щодо якої вчинятимуться дії щодо надання окремим фізичним особам дозволу на складення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Однак, перешкодою отримання такими особами відповідного дозволу є неприпинене право оренди щодо цієї земельної ділянки, на що вказує зміст самого проекту рішення Байковецької сільської ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Тобто, у разі здійснення відповідачем за час вирішення даного спору дій із спірними земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0923, :01:001:0924, матиме місце існування обставин, які можуть фактично порушити принцип ефективного судового захисту прав і інтересів позивача в обраний ним спосіб в межах даного спору та виконання судового рішення у випадку задоволення позову, адже зумовлять необхідність, з метою відновлення порушених прав, звертатися до набувачів речових прав позивача на ці земельні ділянки з інших підстав. Поділ земельної ділянки може призвести до припинення цієї земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, що також унеможливить ефективний спосіб захисту у даній справі.

Зміст ст. 318 ЦК України вказує на наявність у власника правомочнотей щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з метою збереження стану справ з майном, можливості у майбутньому використання ефективного захисту порушеного права в межах однієї справи, та з врахуванням вже вчинених реєстраційних дій третьої особи щодо припинення за позивачем права оренди однією із земельних ділянок, прийнятого щодо цієї земельної ділянки рішення №8/12/13 від 19.07.2021 та проекту рішення щодо іншої земельної ділянки, які по суті є підготовчими діями третьої особи до передачі двох земельних ділянок у межах компетенції, визначеної статтею 122 ЗК України, виправданим, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову є заборона Баковецькій сільській раді вчиняти дії лише, пов`язані з розпорядженням земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0923, :01:001:0924.

Тому, заява від 08.10.2021 підлягає частковому задоволенню.

З приводу цього, суд керується доведеністю фактичних обставин, з якими пов`язується застосування відповідного заходу забезпечення позову, та зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, відповідністю та співмірністю такого заходу забезпечення позову предмету позову немайнового характеру.

Застосований судом захід забезпечення позову не призведе до обмеження можливостей третьої особи, як власника земельних ділянок, здійснювати правомочності щодо володіння та користування ними.

Такий захід забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів Байковецької сільської ради чи інших осіб, які не є учасниками справи, а лише запровадить законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод для захисту прав позивача у разі повного чи часткового задоволення позовну у справі №921/388/21.

Викладена у заяві про забезпечення позову вимога шляхом заборони третій особі вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0921 не підлягає до задоволення, оскільки позивачем у своїй заяві не вказано про існування, а до заяви ним не подано доказів в розумінні ст. ст. 73, 74, 76, 77, 78 ГПК України, які б вказували на вчинення третьою особою щодо цієї земельної ділянки дій, спрямованих на ускладнення чи унеможливлення в майбутньому обраного ним у даній справі способу захисту його прав чи їх поновлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Разом з тим, суд зазначає, що заходи забезпечення позову є у всякому випадку тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору, тому у випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідачі не позбавлені можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 145 ГПК України; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 13,73-74,76-80,86,136-140, 234 ГПК України, постановою Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» від 08.10.2021 (вх. № 8328 від 11.10.2021) про забезпечення позову задоволити частково.

2. Заборонити Байковецькій сільській раді (47711, вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 04394846), вчиняти дії щодо розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:0923, :01:001:0924.

3. В задоволенні решти вимог заяви Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» від 08.10.2021 (вх. № 8328 від 11.10.2021) про забезпечення позову відмовити.

4. Стягувачем за даною ухвалою є Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс» (47702, с. Дубівці, Тернопільський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 30588523).

5. Боржником за даною ухвалою є Байковецькасільська рада (47711, вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 04394846).

6. Дана ухвала є виконавчим документом, який в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 13.10.2021.

7. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання складає три роки - до 14.10.2024 включно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів, в порядку та строки встановлені ст.ст. 256-257 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повний текст ухвали складено 13.10.2021.

Суддя І.П. Шумський