РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.10.2021Справа № 910/3547/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., за участю секретаря судового засідання П`янковської Т.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом Фермерського господарства «КУЛЕВЧА»

до Підприємства з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ»,

про стягнення 17 707 652, 67 грн,

та за зустрічним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА»

до Фермерського господарства «КУЛЕВЧА»,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом - Акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ»,

про визнання припиненим грошового зобов`язання

за участі представників:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) - Воробйов А.В.,

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) - Шишканов О.А.,

від третьої особи - Бершадська І.М.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство «КУЛЕВЧА» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» (в подальшому змінено найменування на Підприємство з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА»), у якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просило стягнути 17 707 652, 67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за укладеним між сторонами у простій письмовій формі договору поставки насіння ріпаку 1 класу врожаю 2018 року у кількості 1 000 тон вартістю 13 500 000 грн. При цьому, позивач вказує, що вчинений у формі єдиного документа - договір поставки № ОР-14820 від 13.09.2018 є недійсним згідно рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 в справі № 916/2087/18 через його підписання від імені позивача невстановленою особою, а тому платіжне доручення № 3610 від 17.09.2018 на суму 10 800 000, 00 грн не може вважатись доказом оплати за поставлений товар згідно вищенаведеного правочину. В підтвердження чого, позивач вказує на ту обставину, що рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 в справі № 910/1069/20 визнано недійсним договір банківського обслуговування № 5 від 24.07.2018, яким було відкрито рахунок № 2851, із підстав його підписання від імені позивача невстановленою особою. Відтак, на думку позивача, грошові кошти, що надійшли на вказаний банківський рахунок, не можуть вважатись отриманими позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 30.03.2021.

11.03.2021 позивачем подано клопотання про забезпечення позову, в якому заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» в межах розміру заявлених позовних вимог в сумі 16 822 351, 60 грн.

15.03.2021 від відповідача надійшли заперечення проти клопотання про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 клопотання Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про вжиття заходів забезпечення позову разом із доданими до нього документами повернуто заявникові без розгляду.

29.03.2021 до суду надійшов відзив відповідача на позов, у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог.

Одночасно із поданням відзиву до суду надійшла зустрічна позовна заява Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» до Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про визнання припиненим з 17.09.2018 грошового зобов`язання ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» перед ФГ «КУЛЕВЧА» у сумі 10 800 000, 00 грн з ПДВ в частині оплати 80% вартості поставленого 14.09.2018 від ФГ «КУЛЕВЧА» на користь ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, українського походження у кількості 1 000 тон.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що обов`язок ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» з оплати 80% вартості поставленого ФГ «КУЛЕВЧА» ріпаку був виконаний, а зобов`язання в цій частині припинене в момент зарахування 10 800 000, 00 грн на банківський рахунок ФГ «КУЛЕВЧА» в АТ «ОЩАДБАНК».

30.03.2020 до суду надійшла заява відповідача про залучення до участі в справі АТ «ОЩАДБАНК» в особі філії, як третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; клопотання про витребування додаткових доказів у АТ «ОЩАДБАНК»; клопотання про витребування додаткових доказів у Головного управління ДПС в Одеській області та про витребування додаткових доказів у АТ АБ «Південний» та АТ «Банк Український капітал».

В підготовчому засіданні 30.03.2021 відкладено розгляд зазначених клопотань до засідання, яке призначено на 06.04.2021. Представник позивача повідомив про відсутність наміру подавати заяви по суті справи та просив закрити підготовче провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 зустрічну позовну заяву Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» залишено без руху.

05.04.2021 до суду надійшли заперечення відповідача проти клопотання ФГ «КУЛЕВЧА» про закриття підготовчого провадження.

06.04.2021 від ФГ «КУЛЕВЧА» надійшли заперечення проти клопотання ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» про залучення до участі у справі третьої особи.

В підготовчому засіданні 06.04.2021 суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про витребування додаткових доказів через те, що такі докази, та обставини, які вони можуть підтвердити, виходять за межі предмета доказування у цій справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 11:00 22.04.2021.

08.04.2021 до суду надійшло клопотання позивача про забезпечення позову, в якому заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» в межах розміру заявлених позовних вимог в сумі 16 822 351, 60 грн.

12.04.2021 відповідачем подані заперечення проти клопотання ФГ «КУЛЕВЧА» про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 клопотання Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Підприємству з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» у розмірі 16 822 351, 60 грн, які знаходяться у банківських установах та обліковуються на банківських рахунках, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову. У задоволенні клопотання Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» про зустрічне забезпечення позову відмовлено.

12.04.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви третій особі.

12.04.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкриття провадження за зустрічним позовом, в якому він наполягає на тому, що в зустрічному позові містяться вимоги немайнового характеру, а відтак відсутні підстави для сплати судового збору за ставкою, що передбачена за подання позову із вимогами майнового характеру.

14.04.2021 від третьої особи надійшли пояснення по суті спору. Разом із поясненнями до суду надійшло клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом справи № 910/1069/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 зустрічну позовну заяву Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» разом із доданими матеріалами повернуто заявникові.

19.04.2021 від відповідача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів направлення відзиву на адресу третьої особи.

19.04.2021 від відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 про забезпечення позову.

20.04.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення позовної заяви третій особі.

20.04.2021 від відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 про повернення зустрічного позову.

20.04.2021 в електронному вигляді та 21.04.2021 за допомогою поштового зв`язку від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження на підставі п. 17.12 Перехідних положень ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2021 задоволено клопотання Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» про зупинення провадження у справі та зупинено провадження у справі № 910/3547/21 до розгляду апеляційної скарги Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19 квітня 2021 року та повернення матеріалів справи 910/3547/21 до Господарського суду міста Києва.

21.04.2021 в електронному вигляді та 22.04.2021 за допомогою поштового зв`язку від відповідача надійшли клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, про продовження строку підготовчого засідання, заява стосовно клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі.

26.04.2021 матеріали справи № 910/3547/21 були скеровані до суду апеляційної інстанції.

30.04.2021 до суду надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова О.О. від 20.04.2021 про закінчення виконавчого провадження № 65151579 з виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 12.04.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНИ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 про вжиття заходів забезпечення позову у справі 910/3547/21 залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 у справі № 910/3547/21 залишено без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНИ» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 про повернення зустрічного позову у справі 910/3547/21 задоволено, внаслідок чого ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.04.2021 року про повернення зустрічного позову у справі № 910/3547/21 скасовано, а справу № 910/3547/21 направлено до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження за зустрічною позовною заявою Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» до Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про визнання частково припиненим зобов`язання.

30.06.2021 від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути з позивача 13 500 000, 00 грн основного боргу, 1 125 123, 29 грн 3% річних та 3 082 529, 38 грн збитків від інфляції.

01.07.2021 матеріали справи № 910/3547/21 були повернуті до Господарського суду міста Києва.

01.07.2021 надійшов лист Північного апеляційного господарського суду про долучення до матеріалів справи зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення.

02.07.2021 надійшов запит Північного апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи № 910/3547/21 для подальшого скерування разом з касаційною скаргою Підприємства з іноземними інвестиціями «Вайтерра Україна» від 29.06.2021 № 08/06/21 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 по справі № 910/3547/21 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.07.2021 поновлено провадження у справі, прийнято до розгляду заяву Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про збільшення розміру позовних вимог, прийнято зустрічну позовну заяву Підприємства з іноземними інвестиціями «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» до Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» про визнання припиненим грошового зобов`язання, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом - Акціонерне товариство «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», призначено підготовче засідання на 03.08.2021 та встановлено строк сторонам для реалізації ними своїх процесуальних прав.

07.07.2021 від відповідача надійшло клопотання про відвід судді Комарової О.С. від розгляду справи № 910/3547/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 відвід, заявлений Підприємством з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» визнано необґрунтованим, а заяву передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 відмовлено у задоволенні заяви Підприємства з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» про відвід судді Комарової О.С. від розгляду справи № 910/3547/21.

20.07.2021 надійшов лист Північного апеляційного господарського суду про долучення до матеріалів справи зворотного повідомлення про вручення поштового відправлення.

28.07.2021 від ПІІ «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

29.07.2021 від ПІІ «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновків експертів у галузі права.

03.08.2021 від ПІІ «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» надійшов відзив на заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якому заявник також просив поновити строк на його подання.

03.08.2021 від ФГ «КУЛЕВЧА» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи судових рішень у справі № 916/2087/18.

У підготовчому засіданні 03.08.2021 суд продовжив строк підготовчого провадження за зустрічним позовом на 30 днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 28.09.2021.

04.08.2021 від третьої особи надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

28.09.2021 надійшов лист Верховного Суду з оригіналом постанови цього суду, прийнятої за наслідками розгляду касаційної скарги ПІІ «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 12.04.2021 про вжиття заходів забезпечення позову та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021. Постановою Верховного Суду від 17.09.2021 року зазначені ухвала від 12.04.2021 та постанова від 08.06.2021 залишені без змін.

У підготовчому засіданні 28.09.2021 суд визнав поважними причини пропуску строку на подання відзиву на заяву про збільшення розміру позовних вимог та поновив такий строк, відмовив у задоволенні клопотання третьої особи, з урахуванням заяви ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА», про зупинення провадження у справі, відмовив у задоволенні клопотання ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» про продовження строку підготовчого провадження, задовольнив клопотання відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) про зміну найменування юридичної особи з ПІІ «ГЛЕНКОР АГРІКАЛЧЕР УКРАЇНА» на ПІІ «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА», закрив підготовче провадження та розпочав судовий розгляд справи по суті в цьому ж судовому засіданні, враховуючи відсутність заперечень з боку всіх учасників справи, заслухав пояснення представників учасників судового процесу у вступному слові, дослідив наявні в матеріалах справи докази та оголосив перерву в судовому засіданні до 19.10.2021.

В судовому засіданні 19.10.2021 суд заслухав промови учасників судового процесу у судових дебатах та, після виходу з нарадчої кімнати, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2018 між Фермерським господарством «Кулевча» та Приватним акціонерним товариством «Кулевчанський комбінат хлібопродуктів» (зерновий склад) було укладено договір складського зберігання насіння ріпаку № 4-Р/2018.

На виконання цього Договору зерновий склад прийняв від ФГ «Кулевча» на зберігання насіння ріпаку 1 класу 2018 року українського походження. Передання ріпаку на зберігання було оформлено складськими квитанціями на зерно № 34 від 24.06.2018 (АЦ № 599599), № 47 від 25.06.2018 (АЦ № 599612), № 82 від 02.07.2018 (АЦ № 599647) на загальний обсяг 1 020 883, 00 кг.

В подальшому, між ФГ «Кулевча» та ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» досягнуто згоди щодо купівлі-продажу ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року у кількості 1 000 тон.

З метою письмового оформлення вказаного правочину, ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» направило на електронну адресу ФГ «Кулевча» проект договору поставки № ОР-14820 від 13.09.2018, який було підписано директором ФГ «Кулевча» - Каралійським І.В., скріплено відбитком печатки товариства та передано контрагентові. Наведені обставини не заперечуються сторонами.

Відповідно до заявки ФГ «Кулевча» від 14.09.2018, останнє просило зерновий склад здійснити переоформлення насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року у кількості 1 000 тон на нового власника ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна».

Того ж дня, між ПрАТ «Кулевчанський КХП», ФГ «Кулевча» та ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» було підписано тристоронній акт прийому-передачі зерна № 32, за яким насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року у кількості 1 000 тон переоформлено на нового власника - ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна», в підтвердження чого останньому видано складську квитанцію на зерно № 220 від 14.09.2018 (АЦ № 599785).

На залишок вантажу в обсязі 20 883, 00 кг ПрАТ «Кулевчанський КХП» видало на ім`я ФГ «Кулевча» складську квитанцію № 221 від 14.09.2018 (АЦ № 599786).

В подальшому, як стверджує позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним), ним було отримано лист від ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна», у якому містились оригінал договору поставки № ОР-14820 від 13.09.2018 та видаткова накладна № ВН-16 від 14.09.2018, які були підписані від імені директора ФГ «Кулевча» Каралійського І.В. невстановленою особою і які містили реквізити ФГ «Кулевча», які останньому не належать, а саме було зазначено розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в філії - Головне управління по м. Київу та Київській області АТ «Ощадбанк» МФО: 322669.

Наведено обумовило звернення ФГ «Кулевча» до суду із позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» та Приватного акціонерного товариства «Кулевчанський комбінат хлібопродуктів», у якому просило:

- витребувати з безпідставного володіння ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» на користь ФГ «Кулевча» насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, вагою 1000 тонн, вартістю 13500000,00 грн, яке перебуває на зберіганні в зерновому складі ПрАТ «Кулевчанський КХП» за адресою: 68261, Одеська область, Саратський район, село Кулевча, вулиця Болгарська, 166, прийнятого на зберігання від ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» за складською квитанцією на зерно від 14.09.2018 р. № 220;

- зобов`язати зерновий склад ПрАТ «Кулевчанський КХП» вчинити дії по переоформленню з ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» на користь ФГ «Кулевча» насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, вагою 1000 тонн, вартістю 13500000,00 грн, прийнятого на зберігання від ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» за складською квитанцією на зерно від 14.09.2018 р. № 220, погасити її (бланк АЦ № 599785) та видати ФГ «Кулевча» нову складську квитанцію на насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, вагою 1000 тонн, вартістю 13500000,00 грн, про що внести зміни та записи до основного реєстру складських документів на зерно та зерна, прийнятого на зберігання, і реєстру зернового складу;

- визнати недійсним договір поставки від 13.09.2018 р. № ОР-14829, укладений між ФГ «Кулевча» та ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна», а також складену в процесі виконання договору видаткову накладну від 14.09.2018 р. № ВН-16.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 28 листопада 2019 року в справі № 916/2087/18, з урахуванням ухвали цього ж суду від 13 травня 2021 року про виправлення описки, позов задоволено частково, внаслідок чого визнано недійсним письмовий договір поставки від 13.09.2018 р. № ОР-14820, укладений між Фермерським господарством «Кулевча» та Підприємством з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна».

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21 січня 2021 року апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями «Гленкор Агрікалчер Україна» залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 28.11.2019 без змін.

Судовим рішенням в справі № 916/2087/18 встановлено, та не заперечується сторонами, що між ФГ «Кулевча» як продавцем та ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» як покупцем погоджено усі істотні умови господарського договору поставки, а відтак в спірних правовідносинах мало місце укладення договору у спрощений спосіб.

В якості доказів оплати за придбаний товар, матеріали справи містять копію платіжного доручення № 3610 від 17.09.2018 на суму 10 800 000, 00 грн. Зазначені кошти сплачені ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» на рахунок ФГ «Кулевча» № 2851, відкритий у філії - Головне управління по м. Київу та Київській області АТ «Ощадбанк».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 в справі 910/1069/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 та постановою Верховного Суду від 26.04.2021 задоволено позов ФГ «Кулевча», внаслідок чого визнано недійсним договір банківського обслуговування № 5 від 24.07.2018 укладений між Фермерським господарством «Кулевча» та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Зі змісту зазначених судових рішень вбачається, що 24.07.2018 між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та ФГ «Кулевча» укладено договір банківського обслуговування № 5. Вказаний договір підписано з сторони ФГ «Кулевча» головою вказаного фермерського господарства Каралійським Іваном Васильовичем. На виконання вказаного договору банківського обслуговування підписано заяву про підключення Тарифного пакету від 24.07.2018, заяву на отримання доступу до системи дистанційного обслуговування CorpLight, акт приймання-передавання особистих ключів користувачам СДО CorpLight від 30.07.2018, заяви про відкриття поточних рахунків до вказаного договору банківського обслуговування № 2851 та № 2851 та картку із зразками підписів ОСОБА_1 та зразком відбитку печатки ФГ «Кулевча», посвідчену приватним нотаріусом Сартського районного нотаріального округу Одеської області Сулаковим І.І.

Визнаючи недійсним договір банківського обслуговування № 5 від 24.07.2018, суд вказав, що головою ФГ «Кулевча» не підписувався спірний договір, заява про підключення Тарифного пакету від 24.07.2018, заява на отримання доступу до системи дистанційного обслуговування CorpLight, акт приймання-передавання особистих ключів користувачам СДО CorpLight від 30.07.2018, заява про відкриття поточних рахунків до вказаного договору банківського обслуговування № 2851 та картка із зразками підписів ОСОБА_1 та зразком відбитку печатки ФГ «Кулевча».

Також суд установив, що по рахунку № НОМЕР_1 здійснено 2 операції з перерахування коштів, при цьому IP-адреса, з якої здійснено вхід в систему СДО CorpLight відрізняється від IP-адрес, з яких здійснювався вхід до вказаної системи від імені ФГ «Кулевча» по іншим рахункам, відкритим у АТ «Державний ощадний банк України» на підставі інших договорів.

В силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення грошових коштів, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) вказує, що з огляду на недійсність договору банківського обслуговування № 5 від 24.07.2018, укладеного між ФГ «Кулевча» та АТ «Ощадбанк» з підстав його підписання від імені ФГ «Кулевча» невстановленою особою, зважаючи на відсутність у ФГ «Кулевча» доступу до рахунку № НОМЕР_1 , відкритого відповідно до вказаного договору та здійснення керування рахунком невстановленими особами, грошові кошти, які надійшли на банківський рахунок № НОМЕР_1 у якості плати за насіння ріпаку від ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» не можуть вважатись отриманими ФГ «Кулевча».

Заперечуючи проти вимог первісного позову, та звертаючись до суду із зустрічним позовом про визнання припиненими власних зобов`язань перед ФГ «Кулевча» у сумі 10 800 000, 00 грн, відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) наполягає на тому, що обов`язок ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» з оплати 80% вартості поставленого ФГ «Кулевча» ріпаку був виконаний, а зобов`язання в цій частині припинене в момент зарахування 10 800 000, 00 грн на банківський рахунок ФГ «Кулевча», відкритий в АТ «Ощадбанк».

Третя особа, у своїх письмових поясненнях вказує, що банком було вжито всіх необхідних, можливих та вичерпних заходів щодо проведення належної ідентифікації керівника, перевірки його повноважень, перевірки ділової репутації та оцінки рівня ризику ФГ «Кулевча» як потенційного клієнта. На підставі нормативно визначених документів та результатів проведеного фінансового моніторингу ФГ «Кулевча» був укладений договір банківського обслуговування № 5 від 24.07.2018 та згідно заяв про відкриття поточного рахунку від 24.07.2018 правомірно відкриті поточні рахунки позивача, зокрема й рахунок № НОМЕР_1 .

Таким чином, визначальним для вирішення даного спору є можливість зарахування коштів, сплачених ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» згідно платіжного доручення № 3610 від 17.09.2018 в сумі 10 800 000, 00 грн в рахунок погашення грошового зобов`язання з оплати придбаного товару, а саме 1 000, 00 тон насіння ріпаку 1 класу 2018 року українського походження.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до норм статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

За приписами статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відтак, між сторонами мало місце укладення договору поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 4 ст. 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За встановленими обставинами, між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, тобто укладено договір поставки у спрощений спосіб.

Предметом договору є відплатна поставка насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року у кількості 1 000, 00 тон. Вартість майна визначена у розмірі 13 500 000, 00 грн з урахуванням ПДВ. Сторонами вчинено взаємоузгоджені дії щодо передачі у власність вказаного товару.

Так, 14.09.2018 між ПрАТ «Кулевчанський КХП», ФГ «Кулевча» та ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» було підписано тристоронній акт прийому-передачі зерна № 32, за яким насіння ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року у кількості 1 000 тон переоформлено на нового власника - ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна».

Тобто, позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) виконано свої зобов`язання щодо передачі у власність відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним), підтвердженням чого є складська квитанція на зерно № 220 від 14.09.2021 (АЦ № 599785).

В матеріалах справи містяться рахунок-фактура № 16/80 від 14.09.2018 та видаткова накладна № ВН-16 від 14.09.2018, підписані головним бухгалтером та керівником ФГ «Кулевча», які складались на виконання договору поставки № ОР-14820 від 13.09.2018.

В той же час, судом встановлено, що письмовий договір поставки від 13.09.2018 № ОР-14820 визнано недійсним судовим рішенням у справі № 916/2087/18, яке набрало законної сили.

Попри те, що у задоволенні позовної вимоги ФГ «Кулевча» про визнання недійсної видаткової накладної від 14.09.2018 № ВН-16 було відмовлено, суд відхиляє у якості доказів рахунок-фактуру № 16/80 від 14.09.2018 та видаткову накладну № ВН-16 від 14.09.2018, оскільки такі документи складались саме на виконання письмового договору поставки від 13.09.2018 № ОР-14820.

В підтвердження виконання зобов`язання з оплати придбаного товару, ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» надано копію платіжного доручення № 3610 від 17.09.2018 на суму 10 800 000, 00 грн, що складає 80 % від загальної вартості товару та було передбачено умовами проекту договору поставки № ОР-14820 від 13.09.2018.

Зі змісту цього платіжного доручення вбачається, що грошові кошти були перераховані на рахунок ФГ «Кулевча» № 2851, відкритий у філії - Головне управління по м. Київу та Київській області АТ «Ощадбанк».

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 в справі 910/1069/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2021 та постановою Верховного Суду від 26.04.2021 задоволено позов ФГ «Кулевча», внаслідок чого визнано недійсним договір банківського обслуговування № 5 від 24.07.2018 укладений між Фермерським господарством «Кулевча» та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київської області Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Визнаючи недійсним договір банківського обслуговування № 5 від 24.07.2018, суд вказав, що головою ФГ «Кулевча» не підписувався спірний договір, заява про підключення Тарифного пакету від 24.07.2018, заява на отримання доступу до системи дистанційного обслуговування CorpLight, акт приймання-передавання особистих ключів користувачам СДО CorpLight від 30.07.2018, заява про відкриття поточних рахунків до вказаного договору банківського обслуговування № 2851 та картка із зразками підписів ОСОБА_1 та зразком відбитку печатки ФГ «Кулевча».

Також суд установив, що по рахунку № НОМЕР_1 здійснено 2 операції з перерахування коштів, при цьому IP-адреса, з якої здійснено вхід в систему СДО CorpLight відрізняється від IP-адрес, з яких здійснювався вхід до вказаної системи від імені ФГ «Кулевча» по іншим рахункам, відкритим у АТ «Державний ощадний банк України» на підставі інших договорів.

За змістом частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Судом враховано, що на замовлення ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» судовим експертом Тимофєєнко Сергієм Анатолійовичем було проведено експертне дослідження, яке оформлено висновком експерта № 011/1/1-001 судово-економічної експертизи від 16.10.2019.

Частина перша статті 101 ГПК України визначає, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (ч. 5 ст. 101 ГПК України).

У експертному висновку № 011/1/1-001 від 16.10.2019 міститься попередження експерта про кримінальну відповідальність. Також зазначено, що експертне дослідження проводиться у зв`язку із справою № 916/2087/18. Враховуючи взаємопов`язаність справи № 916/2087/18 із справою, що розглядається, суд приймає цей висновок у якості доказу.

Так, на вирішення експерта було поставлено, зокрема, такі питання:

3. Чи підтверджується документально заборгованість ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» перед продавцем ФГ «Кулевча» від господарських операцій з постачання ріпаку 1 класу, врожаю 2018 р., в кількості 1000 т у вересні 2018 року станом на 01.10.2018 року в сумі 13500000,00 грн. з ПДВ?

7. Чи підтверджується господарська операція з перерахування грошових коштів в сумі 10 800 000, 00 грн з поточного рахунку ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» у вересні 2018 році, на поточний рахунок ФГ «Кулевча» за проведення господарської операції з поставки ріпаку 1 класу, врожаю 2018 р., в кількості 1000 т у вересні 2018 року?

Експертом надано такі висновки на поставлені питання:

3. Проведеним дослідженням наданих документів підтверджується документально заборгованість ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» перед продавцем ФГ «Кулевча» від господарських операцій з постачання ріпаку 1 класу, врожаю 2018 р., в кількості 1000 т у вересні 2018 року станом на 01.10.2018 року на суму 2700000,00 грн. з ПДВ., а не в сумі 13500000,00 грн. з ПДВ.

7. Дослідженням наданих документів підтверджується господарська операція з перерахування грошових коштів в сумі 10800000,00 грн. з поточного рахунку ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» у вересні 2018 році, на поточний рахунок ФГ «Кулевча» за проведення господарської операції з поставки ріпаку 1 класу, врожаю 2018 р., в кількості 1000 т у вересні 2018 року.

Крім цього, відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) надано висновок експерта № 270/1 від 16.07.2021, складеного судовим експертом Бурдейним С.М. за наслідком проведення судово-економічної експертизи по справі № 910/3547/21.

З огляду на його відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України, суд приймає такий висновок до розгляду.

Так, на вирішення судовому експерту поставлені наступні питання:

1. Чи підтверджується за наданими документами банківська операція з перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» за № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «ОТП Банк» станом на 17.09.2018 року на суму 10,8 млн. грн.?

2. Чи підтверджується за наданими документами банківська операція з зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ФГ «Кулевча» за № НОМЕР_1 , який відкритий в ГУ АТ Ощадбанк м. Київ станом на 17.09.2018 року на суму 10,8 млн. грн.?

3. Чи підтверджується за наданими документами банківська операція з повернення грошових коштів на розрахунковий рахунок ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» за № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «ОТП Банк» на суму 10,8 млн. грн. з ознакою як помилково сплачені?

4. З урахуванням того, що Договір поставки №ОР-14820 від 13.09.2018 року визнано судом як недійсний, чи підтверджується за наданими документами заборгованість ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» перед ФГ «Кулевча» у розмірі 13,5 млн. грн. за отриманий ріпак 1 класу вагою 1000 тонн?

5. З урахуванням відповіді на четверте питання чи підтверджується за даними документами розрахунок заборгованості та штрафних санкцій нарахованих ФГ «Кулевча», який міститься у позовній заяві від 02.03.2021 року на загальну суму 16 822 351, 60 грн., в тому числі основна сума заборгованості 13 500 000,00 грн., 3 відсотка річних 996 410, 96 грн., інфляційні нарахування 2 325 940, 65 грн.?

Експертом надано такі висновки на поставлені питання:

1. Банківська операція з перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» за № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «ОТП Банк» станом на 17.09.2018 року на розрахунковий рахунок ФГ «Кулевча» № НОМЕР_1 , який відкритий в ГУ АТ Ощадбанк м. Київ з призначенням платежу як сплата за ріпак 1 класу 800 тонн на суму 10,8 тис. грн. за наданими документами підтверджується.

2. Банківська операція з зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ФГ «Кулевча» за № НОМЕР_1 , який відкритий в ГУ АТ Ощадбанк м. Київ станом на 17.09.2018 року з розрахункового рахунку ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» за № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «ОТП Банк» з призначенням платежу як сплата за ріпак 1 класу 800 тонн на суму 10,8 тис. гри. за наданими документами підтверджується.

3. За наданими документами встановлено, що банківська операція з повернення грошових коштів на розрахунковий рахунок ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» за № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «ОТП Банк» з розрахункового рахунку ФГ «Кулевча» за № НОМЕР_1 , який відкритий в ГУ АТ Ощадбанк м. Київ на суму 10,8 млн.грн. з ознакою як помилково сплачені не підтверджується.

4. За умовами того, що Договір поставки №ОР-14820 від 13.09.2018 року визнано судом як недійсний в межах представлених документів встановлено, що заборгованість ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» перед ФГ «Кулевча» за отриманий ріпак 1 класу вагою 200 тонн (1000 тонн - 800 тонн) підтверджується у розмірі 2,7 млн.грн.

5. За результатами проведеного дослідження за наданими документами, з урахуванням відповіді на четверте питання встановлено, що розрахунок заборгованості та штрафних санкцій нарахованих ФГ «Кулевча», який міститься у позовній заяві від 02.03.2021 року підтверджується на загальну суму 3 180 082, 20 грн.

Така сума заборгованості складається з основної суми боргу у розмірі 2 700 000, 00 грн., що на 10 800 000, 00 грн. менше ніж розраховано в заяві; 3 відсотків річних у розмірі 199 282, 20грн., що на 797 128, 76 грн. менше ніж розраховано в заяві та інфляційних нарахувань 280 800, 00грн., що на 2 045 140, 65 грн. менше ніж розраховано в заяві.

Згідно з ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Поряд із цим, суд не приймає у якості доказу висновок науково-правової експертизи (висновок експерта у галузі права) щодо можливості застосування за аналогією закону правових наслідків недійсності правочину до здійснених банківських операцій за банківським рахунком, відкритим на підставі договору банківського обслуговування, який визнаний судом недійсним, складений старшим науковим співробітником Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України О.С. Переверзевою, а також висновку експерта у галузі права Подцерковного О.П. щодо застосування аналогії права (закону) при встановленні факту оплати коштів за договором поставки, з огляду на відсутність у них відомостей щодо його підготовки для подання до суду, а також про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, як того вимагає ч. 5 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 77 ГПК України, докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Також, суд знаходить слушними доводи позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним), що відповідно до положень статті 108 ГПК України, висновок експерта у галузі права учасники справи мають право подати до суду щодо: 1) застосування аналогії закону, аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі.

Натомість в спірному випадку вищенаведені експертні висновки не відповідають вимогам, що до них ставляться, оскільки спір стосується виконання господарського правочину, а не здійснення фінансових операцій.

Так, згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Разом з тим, зобов`язання припиняється не будь-яким виконанням, а лише виконанням, проведеним належним чином. Основні критерії належності виконання містяться у статті 526 ЦК України, відповідно до якої належно виконаним буде вважатися зобов`язання, яке виконано відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 198 ГК України платежі за грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, здійснюються у безготівковій формі або готівкою через установи банків, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з преамбулою Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 № 2346-III (далі - Закон № 2346-III) (в редакції, чинній на час проведення спірного грошового переказу) цей Закон визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

За договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина 1 статті 1066 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки.

За визначенням, наведеним у пункті 7.1.2 статті 7 Закону № 2346-III поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з пунктом 1.23 статті 1 Закону № 2346-III отримувачем є особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 1.24 цієї ж статті переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону № 2346-III банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно з пунктом 30.1 статті 30 Закону № 2346-III моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

Отже, моментом фактичного виконання зобов`язання є саме момент надходження коштів з рахунку боржника на відповідний рахунок саме кредитора.

Відповідно до приписів статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Із наведених положень законодавства вбачається, що зобов`язання вважається виконаним належним чином відповідно до умов договору, якщо боржник виконав його таким чином та способом, на які повинні були розраховувати обидві сторони, а за наслідками такого виконання кредитор отримав можливість розпоряджатися виконаним на свій розсуд.

Обставини ж справи свідчать, що переказ грошових коштів в сумі 10 800 000, 00 грн відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) здійснено на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в філії - Головне управління по м. Київу та Київській області АТ «Ощадбанк», який не був обумовлений сторонами зобов`язання.

Отже, ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна», не проявивши належної обачності, не пересвідчившись у належності рахунку контрагентові, перерахувало грошові кошти у розмірі 10 800 000, 00 грн на рахунок, який не належить ФГ «Кулевча», хоча такий рахунок і відкрито на ім`я останнього.

За приписами п. 69.3 ст. 69 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня з дня отримання повідомлення від фінансової установи про відкриття рахунка зобов`язаний направити повідомлення про взяття рахунка на облік або відмову у взятті контролюючим органом рахунка на облік із зазначенням підстав у порядку, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, твердження відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним), про те, що рахунок № НОМЕР_1 обліковується в податкових органах за ФГ «Кулевча» є незмістовними, оскільки обов`язок повідомити про відкриття рахунку належить не платникові податків, а фінансовій установі.

З цих же підстав підлягають відхиленню і доводи відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) про те, що з огляду на укладення договору поставки у спрощений спосіб, належним виконанням боржником зобов`язання з оплати придбаного товару є зарахування на будь-який рахунок кредитора, відкритий у банках України.

За таких обставин можна дійти висновку, що в межах спірних правовідносин відбувся помилковий переказ грошових коштів, а не переказ на виконання зобов`язання, яке виникло внаслідок поставки товару.

За вказаних обставин зобов`язання з оплати поставленого товару не виконано у встановлений спосіб.

Подібний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду від 05 квітня 2018 року в справі № 914/1027/16.

Суд погоджується з твердженнями відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) про те, що недійсність договору банківського обслуговування не є підставою для скасування (недійсності) та анулювання всіх банківських транзакцій (переказів), що були проведені по вказаному рахунку до моменту визнання його недійсним.

Так, операція з переказу грошових коштів є, по суті, фінансовою послугою, яка споживається в момент її надання, тобто не є правочином, до якого можуть бути застосовані наслідки недійсності (реституції) у розумінні положень ст. 216 ЦК України.

Попри це, наведене не дає змоги стверджувати, що виконання зобов`язання було проведено належним чином, що свідчить про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову про визнання припиненим зобов`язання ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» перед ФГ «Кулевча» у сумі 10 800 000, 00 грн в частині оплати 80% вартості поставленого 14.09.2018 від ФГ «Кулевча» на користь ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, українського походження у кількості 1 000 тон.

Слід також наголосити, що судом не заперечується зарахування коштів на вказаний рахунок, втім оскільки судовим рішенням встановлено обставини щодо укладення поза межами волевиявлення ФГ «Кулевча» та не відповідно його внутрішній волі, договору банківського обслуговування від 24.07.2018 №5, в межах якого й було подано заяву про відкриття поточних рахунків до вказаного договору банківського обслуговування № 2851, суд не може віднести кошти, сплачені ПІІ «Гленкор Агрікалчер Україна» згідно платіжного доручення № 3610 від 17.09.2018 в сумі 10 800 000, 00 грн в рахунок погашення грошового зобов`язання з оплати придбаного товару, а саме 1 000, 00 тон насіння ріпаку 1 класу 2018 року українського походження.

З цих же обставин безпідставними є твердження відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) про те, що ФГ «Кулевча» розпорядилось коштами у сумі 10 800 000, 00 грн, які надійшли на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , шляхом перерахування 6 800 000, 00 грн та 3 700 000, 00 грн на користь ТОВ «Агрофірма Фортуна», оскільки судовими рішеннями в справі 910/1069/20, встановлено, що при здійсненні операцій з перерахування коштів по вказаному рахунку, було здійснено вхід в систему СДО CorpLight з IP-адрес, відмінних від тих, з яких здійснювався вхід до вказаної системи від імені ФГ «Кулевча» по іншим рахункам, відкритим у АТ «Державний ощадний банк України» на підставі інших договорів.

Також судом установлено, що за наслідком здійснення господарської операції з поставки товару, 14.09.2018 ФГ «Кулевча» як продавцем оформлено та направлено на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну № 21 на суму 13 500 000, 00 грн.

За змістом п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

З урахуванням викладеного, реєстрація податкової накладної не може свідчити про виконання боржником зобов`язання з оплати придбаного товару, оскільки в спірному випадку податкова накладна була складена у зв`язку із відвантаженням товару.

Більше того, 01.10.2018 ФГ «Кулевча» зареєструвало розрахунок коригування № 16 до податкової накладної № 21 від 14.09.2018 в якому відкоригувало в бік зменшення суму постачання на 11 250 000, 00 грн та суму податкового зобов`язання з ПДВ на 2 250 000, 00 грн.

Відтак, суд вважає, що матеріали справи не містять будь-яких належних доказів виконання відповідачем за первісним позовом (позивачем за зустрічним) грошового зобов`язання з оплати придбаного ріпаку 1 класу, врожаю 2018 року, українського походження у кількості 1 000 тон.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару, у зв`язку з чим за ним обліковується заборгованість в розмірі 13 500 000, 00 грн, що належними та допустимими доказами спростовано не було.

З огляду на вищенаведене та враховуючи доведеним факт невиконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого товару, вимоги позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) про стягнення з відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним) заборгованості у розмірі 13 500 000, 00 грн є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також, ФГ «Кулевча» заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 1 125 123, 29 грн та 3 082 529, 38 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідачем контррозрахунку відсотків річних за користування грошовими коштами та інфляційних втрат, заявлених позивачем за первісним позовом, не надано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок відсотків річних за користування грошовими коштами, суд не виявив у ньому помилок, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Натомість, за підрахунком суду, зробленим не виходячи за заявлений позивачем період нарахування, розмір втрат від інфляції склав 3 081 861, 42 грн.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що вимоги за зустрічним позовом є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення зустрічного позову, в той же час позовні вимоги за первісним позовом є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача за первісним позовом 17 706 984, 71 грн, з яких 13 500 000, 00 грн основного боргу, 1 125 123, 29 грн 3% річних та 3 081 861, 42 грн інфляційних втрат.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 265 604, 77 грн.

Враховуючи, що позивачем за первісним позовом (відповідачем за зустрічним) внесено суму судового збору в більшому розмірі, сума переплати в розмірі 0, 02 грн може бути йому повернута в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову покладаються на позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) у відповідності до вимог статті 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями «ВАЙТЕРРА УКРАЇНА» (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ідентифікаційний код 23393195) на користь Фермерського господарства «КУЛЕВЧА» (68261, Одеська обл., Саратський р-н, село Кулевча, вул. Центральна, буд. 47; ідентифікаційний код 37232251) 13 500 000, 00 грн (тринадцять мільйонів п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) основного боргу, 1 125 123, 29 грн (один мільйон сто двадцять п`ять тисяч сто двадцять три гривні 29 коп.) 3% річних, 3 081 861, 42 грн (три мільйони вісімдесят одна тисяча вісімсот шістдесят одна гривня 42 коп.) інфляційних втрат та 265 604, 77 грн (двісті шістдесят п`ять тисяч шістсот чотири гривні 77 коп.) судового збору.

В задоволенні решти вимог первісного позову - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 20.10.2021.

Суддя О.С. Комарова