ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/368/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Чеголя Є.О.

за участю представників сторін:

Від ТОВ "Шевченківський девелопмент"

- адвокат Петрушенко В.В., довіреність № б/н, дата видачі : 06.10.21;

- адвокат Новікова Т.О., довіреність № б/н, дата видачі : 20.01.21;

Від Національного банку України - Каранфілова О.В., Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № б/н,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 (суддя суду першої інстанції Щавинська Ю.М., час і місце оголошення ухвали: 25.08.2021 (повний текст ухвали складено 30.08.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/368/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Імексбанк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент"

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

2. Національного банку України

про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину

ВСТАНОВИВ:

Від Національного банку України до Господарського суду Одеської області 13.08.2021 надійшла заява, в якій заявник просив суд замінити вибулого стягувача АТ "Імексбанк" у судових наказах №916/368/18 у справі за позовом АТ "Імексбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" до ТОВ "Шевченківський Девелопмент", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку, про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину, на його правонаступника - Національний банк України.

Крім того, у вказаній заяві Національний банк України також просив суд видати судові накази у справі №916/368/18 на підставі ухваленого рішення Господарським судом Одеської області від 26.06.2018 за результатами його перегляду Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду від 09.04.2019 та Південно-західним апеляційним господарським судом від 11.12.2019, в частині:

«Зобов`язання ТОВ "Шевченківський Девелопмент" передати за актом приймання - передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток № 1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру. загальною площею 5 273.1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна. будинок 12-А;

Виселення ТОВ "Шевченківський Девелопмент" з частини нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного. 1-го. 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5 273.1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.»

В обґрунтування поданої заяви Національний банк України зазначив про укладання 19.07.2021 між Національним банком та АТ "Імексбанк" договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.М. та зареєстровано в реєстрі за №2080.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 заяву Національного банку України про заміну сторони у справі №916/368/18 шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу судових наказів (2-1044/21 від 13.08.2021) по справі № 916/368/18 задоволено частково; здійснено процесуальне правонаступництво, замінивши у судових наказах №916/368/18 позивача (вибулого стягувача) Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" на його правонаступника Національний банк України (01601, місто Київ, вул. Інститутська, буд. 9, ); у задоволенні заяви Національного банку України в частині видачі судових наказів відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

Враховуючи положення ч.5 ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" суд першої інстанції вказав на відсутність сумнівів щодо реєстрації за Національним банком України права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, тобто щодо зміни фактично власника спірного нерухомого майна з АТ "Імексбанк" на Національний банк України, а отже про наявність підстав для висновку про заміну особи у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що фактично відповідний спір між сторонами виник не з правовідносин оренди, а з приводу захисту права власності АТ "Імексбанк".

За таких обставин, взявши до уваги, що заміна стягувача, тобто позивача у справі, його правонаступником в порядку ст.52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, незважаючи на наявність постанови про повернення виконавчого документу стягувану, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність заміни АТ "Імексбанк" його правонаступником Національним банком України.

08.09.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 по справі №916/368/18.

На думку відповідача, Національний Банк України у даному випадку не є правонаступником АТ «Імексбанк» у орендних правовідносинах із ТОВ «Шевченківський Девелопмент», не є новим наймодавцем за договором оренди від 31.07.2015.

Апелянт наголошує, що оскільки наразі відсутні правовідносини, щодо яких виник спір (орендні правовідносини), процесуальне правонаступництво на підставі ст.52 ГПК України не може бути здійснено.

Апелянт зазначає, що якщо Національний банк України вважає, що його охоронювані законом права власника порушуються ТОВ "Шевченківський Девелопмент", то заявник не позбавлений права на судовий захист права власності.

Окрім того, на думку відповідача, факти заволодіння ТОВ "Шевченківський Девелопмент" майном, що належить на праві власності Національному банку України, або вчинення ТОВ "Шевченківський Девелопмент" перешкод в реалізації Національному банку України повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном повинні бути доведені у судовому порядку в окремому судовому провадженні за відповідним позовом Національного Банку України.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 у справі № 916/368/18 в частині здійснення процесуального правонаступництва у справі шляхом заміни у судових наказах №916/368/18 позивача (вибулого стягувача) Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" на його правонаступника Національний банк України, а в задоволенні заяви Національного банку України про заміну сторони у справі № 916/368/18 шляхом заміни стягувача його правонаступником та видачу судових наказів відмовити у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/368/18 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 по справі №916/368/18; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 30.09.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; призначено справу № 916/368/18 до розгляду на 07 жовтня 2021 о 12:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

07.10.2021 у судовому засіданні прийняли участь представники ТОВ "Шевченківський Девелопмент" адвокат Петрушенко В.В. та адвокат Новікова Т.О., а також представник Національного банку України - Каранфілова О.В. Представники позивача та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021, якою призначено справу № 916/368/18 до розгляду на 07 жовтня 2021 о 12:00, направлялася на адресу сторін 28.09.2021 та була отримана ними в цей же день.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021, якою призначено справу № 916/368/18 до розгляду на 07 жовтня 2021 о 12:00, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 16.09.2021. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 07.10.2021, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 по справі №916/368/18, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з метою розгляду апеляційної скарги у даній справі у строки, встановлені ГПК України, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 по справі №916/368/18 по суті, не дивлячись на відсутність представників деяких сторін у справі, повідомлених про судове засідання належним чином. Відсутність вказаних вище представників сторін у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

У лютому 2018 року Публічне акціонерне товариство "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" Матвієнка Андрія Анатолійовича (далі АТ "Імексбанк") звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Шевченківський Девелопмент", в якому (з урахуванням заяви про зміну предмета позову вх. № 2-2299/18 від 05.05.2018) просило:

- визнати недійсним договір оренди, укладений 31.07.2015 між АТ "Імексбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства "Імексбанк" Северина Юрія Петровича (далі Уповноважена особа Фонду Северин Ю.П.) та ТОВ "Шевченківський Девелопмент";

- зобов`язати ТОВ "Шевченківський Девелопмент" передати АТ "Імексбанк" за актом приймання-передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток № 1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежитлової будівлі бізнес-центру, загальною площею 5273,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-А (далі орендоване майно, об`єкт оренди)

- застосувати наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.07.2015 між АТ "Імексбанк" та ТОВ "Шевченківський Девелопмент", а саме: виселити відповідача з орендованих приміщень.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 у справі №916/368/18 у задоволенні позову АТ "Імексбанк" відмовлено повністю.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду Одеської області від 11.01.2019 рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 по справі № 916/368/18 скасовано, позов АТ "Імексбанк" м. Одеса в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" задоволено, визнано недійсним договір оренди, укладений 31.07.2015 між АТ "Імексбанк" м. Одеса в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" Северина Юрія Петровича та ТОВ "Шевченківський Девелопмент" м. Одеса.; зобов`язано ТОВ "Шевченківський Девелопмент" м. Одеса передати АТ "Імексбанк" м. Одеса за актом приймання передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5 273,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А; застосовано наслідки недійсності договору оренди, укладеного 31.07.2015 між АТ "Імексбанк" м. Одеса в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Імексбанк" Северина Юрія Петровича та ТОВ "Шевченківський Девелопмент" шляхом виселення ТОВ "Шевченківський Девелопмент" з частини нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5 273,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.

01.02.2019 на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду Одеської області від 11.01.2019 у справі №916/368/18 видано відповідні накази.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 09.04.2019 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 у справі №916/368/18 скасовано в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "Шевченківський девелопмент" передати АТ "Імексбанк" за актом приймання-передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5 273,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.

Справу №916/368/18 в цій частині передано на новий розгляд до Південно-західного апеляційного господарського суду. В решті постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 у справі № 916/368/18 залишено без змін.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду Одеської області від 11.12.2019 рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 у справі №916/368/18 в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання передати майно скасовано, прийнято в цій частині нове рішення про задоволення позову, та викладено його резолютивну частину в наступній редакції:

"Зобов`язати ТОВ "Шевченківський Девелопмент" передати АТ "Імексбанк" за актом приймання передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5273,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.

Стягнути з ТОВ "Шевченківський Девелопмент" на користь Державного бюджету України 616700 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Стягнути з ТОВ "Шевченківський Девелопмент" на користь Державного бюджету України 925050 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ТОВ "Шевченківський Девелопмент" на користь Державного бюджету України 1233400 грн. витрат по сплаті судового збору за подання касаційної скарги. "

16.01.2020 на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду Одеської області від 11.12.2019 у справі №916/368/18 видано відповідні накази, зокрема, про зобов`язання ТОВ "Шевченківський Девелопмент" передати АТ "Імексбанк" за актом приймання передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5273,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.

13.08.2021 до Господарського суду Одеської області від Національного банку України надійшла заява, в якій заявник просив суд замінити вибулого стягувача АТ "Імексбанк" у судових наказах №916/368/18 у справі за позовом АТ "Імексбанк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Імексбанк" до ТОВ "Шевченківський девелопмент", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку, про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності правочину, на його правонаступника - Національний банк України.

Крім того, у вказаній заяві Національний банк України також просив суд видати судові накази у справі №916/368/18 на підставі ухваленого рішення Господарським судом Одеської області від 26.06.2018 за результатами його перегляду Верховним Судом у складі Касаційного господарського суду від 09.04.2019 та Південно-західним апеляційним господарським судом від 11.12.2019, в частині:

«Зобов`язання ТОВ "Шевченківський девелопмент" передати за актом приймання - передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток № 1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру. загальною площею 5 273.1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна. будинок 12-А;

Виселення ТОВ "Шевченківський девелопмент" з частини нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного. 1-го. 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5 273.1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.»

В обґрунтування поданої заяви Національний банк України зазначив про укладання 19.07.2021 між Національним банком та АТ "Імексбанк" договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.М. та зареєстровано в реєстрі за №2080.

Згідно витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Договір про задоволення вимог іпотекодержателя зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

Зазначене, за думкою заявника, свідчить, що до Національного банку України, як власника майна, від АТ "Імексбанк" перейшло право вимагати виконання рішення Господарського суду Одеської області від 26.06.2018 у справі №916/368/18, в частині: зобов`язання ТОВ "Шевченківський девелопмент" передати за актом приймання - передачі частину нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток № 1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 5 273,1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А; виселення ТОВ "Шевченківський девелопмент" м. Одеса з частини нежитлових приміщень, що зображені схематично на викопіюванні (додаток №1) з поетажного плану цокольного, 1-го, 2-го та 6-го поверхів нежилої будівлі бізнес- центру, загальною площею 5 273,1 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч.1,2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Колегія суддів зазначає, що ст.52 Господарського процесуального кодексу України вміщена до розділу І «Загальні положення» глави 4 «Учасники судового процесу» цього Кодексу, якими регламентуються загальні засади відносно кола учасників, сторін, третіх осіб судового провадження, осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, їх прав та обов`язків тощо. Натомість стаття 334 Господарського процесуального кодексу України, яка регламентує порядок заміни сторони виконавчого провадження, розташована в розділі V Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах, що присвячений врегулюванню відносин, пов`язаних з примусовим виконанням судових рішень. Тому колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції про те, що нормативні приписи статті 52 Господарського процесуального кодексу України слід вважати загальними по відношенню до приписів, закріплених статтею 334 цього Кодексу.

Колегія суддів також вказує, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, а сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, то у разі, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України. У цьому випадку приписи статті 334 Господарського процесуального кодексу України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення, заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 Господарського процесуального кодексу України. У такому випадку, з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження, заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої положення статті 334 ГПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 Господарського процесуального кодексу України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

На таких висновках наголосив Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду по справі №916/617/17.

В рамках даної справи Верховним Судом у постанові від 09.04.2019 встановлено укладання 17.04.2009 між Національним банком України (кредитор) та АТ "Імексбанк" (позичальник) договору про надання стабілізаційного кредиту шляхом відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 48, відповідно до пункту 1.1. якого кредитор надав позичальнику стабілізаційний кредит в сумі 800 000 000 грн на строк з 17.04.2009 до 16.04.2010 за ставкою 16,5 % річних.

В забезпечення виконання зобов`язань АТ "Імексбанк" за кредитним договором № 48 між Національним банком України (іпотекодержатель) та АТ "Імексбанк" (іпотекодавець) був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1784.

Відповідно до пункту 1.3. іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно: нежила будівля бізнес-центру, що складається з: нежилої 16-ти поверхової будівлі, загальною площею 12 101,4 кв.м., розташована за адресою: м. Одеса, проспект Гагаріна, будинок 12-А, на земельній ділянці, площею 12 426 кв.м., яка знаходиться в оренді згідно з договором оренди землі, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. 04.08.2008 за реєстровим № 3449. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності:

- 91/100 частина - на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 02.02.2005, справа № 25/32-05-847, право власності на яку зареєстровано 28.02.2005 КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42неж-84 номер запису 3671;

- 6/100 частин - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-58, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-125, номер запису 3611;

- 3/100 частини - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.03.2005 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Задорожнюк В.К. за реєстровим № У-59, право власності на яку зареєстровано 16.03.2005 КП "ОМБТІ та РОН" в книзі 42-неж-126, номер запису 3611.

Відповідно до п. 6.1 іпотечного договору даний пункт цього договору є застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, яке надає право Іпотекодержателю звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі цього договору одним із шляхів: продажу від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі у порядку, встановленому статтею 38 Закону України "Про іпотеку"; прийняття предмету іпотеки у власність, в порядку визначеному ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником нежилої будівлі бізнес-центру, загальною площею 12101,4 кв.м., яка розташована за адресою: м.Одеса, проспект Гагаріна, буд. 12-а, є Національний Банк України. Право власності зареєстровано на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя №2080 від 19.07.2021.

Враховуючи положення ч.5 ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність сумнівів щодо реєстрації за Національним банком України права власності на спірні об`єкти нерухомого майна, тобто щодо зміни фактично власника спірного нерухомого майна з АТ "Імексбанк" на Національний банк України, а отже про наявність підстав для висновку про заміну особи у правовідносинах, щодо яких виник спір.

Щодо посилання апелянта на те, що Національний Банк України у даному випадку не є правонаступником АТ «Імексбанк» у орендних правовідносинах із ТОВ «Шевченківський Девелопмент», не є новим наймодавцем за договором оренди від 31.07.2015 та оскільки наразі відсутні правовідносини, щодо яких виник спір (орендні правовідносини), процесуальне правонаступництво на підставі ст.52 ГПК України не може бути здійснено, колегія суддів зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову від 11.01.2019, виходив з того, що позовна вимога про визнання недійсним договору оренди від 31.07.2015 є законною, доведеною та підлягає задоволенню. За висновком суду, спірний договір порушує права позивача, порушення яких полягає в тому, що укладання договору оренди всупереч вимог Закону України "Про іпотеку" та умов іпотечного договору від 06.11.2009 може мати наслідком позбавлення позивача прав на належне йому на праві власності майно, оскільки за умовами іпотечного договору вчинення іпотекодавцем правочинів щодо передачі предмету іпотеки в оренду чи користування без письмової згоди іпотекодержателя є підставою для виникнення у Національного банку України права вимагати від боржника незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а при незадоволені його вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до закону та цього договору.

Суд також дійшов висновку, що спірний договір є недійсним (нікчемним) в силу вимог закону, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності згоди Національного банку України, як іпотекодержателя за іпотечним договором від 02.06.2009 на передачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Шевченківський Девелопмент" частини предмету іпотеки в оренду на підставі спірного договору оренди. У зв`язку із визнанням договору оренди від 31.07.2015 недійсним суд також визнав обґрунтованою позовну вимогу про застосування наслідків недійсності договору у вигляді повернення об`єкту оренди позивачу, а також шляхом виселення відповідача із належних позивачу на праві власності приміщень. Суд дійшов висновку про необхідність виселення відповідача з орендованих приміщень з підстав, передбачених статтею 391 Цивільного кодексу України, оскільки позивач є власником орендованого відповідачем майна, а у відповідача (орендаря) відсутні правові підстави для використання майна з огляду на нікчемність спірного договору оренди,

Верховний Суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що спірний договір оренди від 31.07.2015, укладений між сторонами у справі, порушує права позивача, оскільки за умовами іпотечного договору вчинення іпотекодавцем правочинів щодо передачі предмету іпотеки в оренду чи користування без письмової згоди іпотекодержателя є підставою для виникнення у Національного банку України права вимагати від боржника незалежно від настання строку погашення кредиту дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором, а при незадоволені його вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до закону та цього договору. Тобто, укладання договору оренди всупереч вимог Закону України "Про іпотеку" та умов іпотечного договору від 06.11.2009 може мати наслідком позбавлення позивача прав на належне йому на праві власності майно.

Касаційний господарський суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач довів порушення його прав спірним договором.

Також суд касаційної інстанції зазначив, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що договір оренди від 31.07.2015, укладений між сторонами у справі, є нікчемним в силу прямої вказівки закону, а саме: в силу ч. 3 ст.12 Закону України "Про іпотеку".

Крім того Верховний Суду зазначив, що апеляційний господарський суд, встановивши нікчемність спірного договору та обставини порушення спірним договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача, правильно задовольнив позовну вимогу про визнання недійсним спірного договору оренди від 31.07.2015, як таку, що є законною, обґрунтованою та доведеною.

З огляду на положення статті 216 ЦК України та у зв`язку із визнанням договору оренди від 31.07.2015 недійсним Касаційний господарський суд також вважає, що суд апеляційної інстанції правильно визнав обґрунтованою позовну вимогу про застосування наслідків недійсності договору у вигляді повернення об`єкту оренди позивачу.

Касаційний господарський суд також погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовної вимоги про виселення відповідача зі спірних приміщень, які є об`єктом оренди за спірним договором, заявленої позивачем на підставі статті 391 Цивільного кодексу України.

Підсумовуючи суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний господарський суд правильно задовольнив позовну вимогу про виселення відповідача з орендованих приміщень з підстав, передбачених статтею 391 Цивільного кодексу України, оскільки позивач у справі є власником орендованого відповідачем нежитлового приміщення та у відповідача (орендаря) відсутні правові підстави для використання майна з огляду на нікчемність спірного договору оренди.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що постанова суду апеляційної інстанції від 11.01.2019 в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання ТОВ "Шевченківський Девелопмент" передати АТ "Імексбанк" за актом приймання передачі частину нежитлових приміщень була скасована з підстав несплати судового збору за звернення до суду з відповідною вимогою та не визначення розміру судового збору, який підлягає сплаті за такою вимогою майнового характеру.

Викладені вище висновки Верховного Суду спростовують доводи відповідача щодо припинення правовідносин оренди, щодо яких виник спір, оскільки, фактично, відповідний спір виник не з правовідносин оренди, а з приводу захисту права власності АТ "Імексбанк".

Дані висновки також нівелюють посилання апелянта на те, що якщо Національний банк України вважає, що його охоронювані законом права власника порушуються ТОВ "Шевченківський Девелопмент", то заявник не позбавлений права на судовий захист права власності, адже питання захисту права власності щодо спірного майна вирішувалося саме у даній справі №916/368/18.

З огляду на викладене вище, керуючись наявними у матеріалах справи доказами та висновками Верховного Суду по даній справі, взявши до уваги, що заміна стягувача, тобто позивача у справі, його правонаступником в порядку ст.52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, незважаючи на наявність постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність заміни АТ "Імексбанк" його правонаступником Національним банком України.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність ухвали, прийнятої судом першої інстанції.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 по справі № 916/368/18 за результатами її апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 по справі № 916/368/18 потрібно залишити без змін. Апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з покладенням витрат на сплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Шевченківський девелопмент" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 по справі № 916/368/18 залишити без змін.

Витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 12.10.2021.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

І.Г. Філінюк