ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2021 р. Справа №909/19/21

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді О.С. Скрипчук

суддів Н.А. Галушко

Р.І. Марка

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ходжаян Армена Ашотовича (б/н від 23.06.2021)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2021 (суддя Скапровська І.М., повний текст рішення складено 14.05.2021)

у справі № 909/19/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Чукурін Галини Ярославівни

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ходжаян Армена Ашотовича

про стягнення заборгованості в сумі 204 174,38 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Чукурін Галина Ярославівна звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Ходжаян Армена Ашотовича про стягнення 204 174, 38 грн, з яких: 186 313,21 грн. - основна заборгованість, 9163,61 грн. - пені, 3818,17 грн - 5 % річних, 4879,39 грн. - інфляційних втрат та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що всупереч приписам ГК України, ЦК України та умовам договору поставки №07/08-2020 від 07.08.2020, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманого товару.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2021 позов Фізичної особи - підприємця Чукурін Галини Ярославівни задоволено частково.

Суд виніс рішення, яким стягнув з Фізичної особи-підприємця Ходжаян Армена Ашотовича на користь Фізичної особи-підприємця Чукурін Галини Ярославівни - 186 313,21 грн - основного боргу, 1 588,91 грн - пені, 662,05 грн. - 5% річних, 4879,39 грн. - інфляційних втрат та 2 901,66 грн. - судового збору. В решті в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання, згідно умов договору поставки №07/08-2020 від 07.08.2020.

Не погоджуючись з даним рішенням Фізична особа-підприємець Ходжаян Армен Ашотович подав апеляційну скаргу б/н від 23.06.2021, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2021.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки розглянув справу за відсутності представника відповідача.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу б/н від 16.08.2021, в якому просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП Ходжаян А.А. без задволення.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою та висновки місцевого господарського суду не спростовує.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.08.2020 між ФОП Чукурін Галиною Ярославівною (продавець) та ФОП Ходжаян Арменом Ашотовичом (покупець) укладено договір поставки №07/08-2020 (надалі-договір). Згідно умов договору постачальник зобов`язався поставляти на умовах даного договору - код УКТЗЕД 6810 19 0000 (бруківка, поребрик, бордюр); 4415 20 (піддон) (надалі Товар), у відповідності з поданими покупцем і погодженими постачальником замовленнями, а покупець зобов`язаний приймати товар та своєчасно оплачувати його вартість постачальнику (п.1.1. договору).

Постачальником на виконання умов Договору, поставлено товар згідно видаткової накладної № 20600 від 07.08.2020, на загальну суму 186 313, 21 грн. Факт поставки товару сторонами не заперечується.

Пунктом 2.2 договору визначено, що покупець зобов`язується своєчасно і належним чином прийняти товар від постачальника та оплатити його.

Оплата товару покупцем здійснюється згідно рахунку - фактури за загальною ціною товару шляхом переказу відповідних грошових коштів на поточний рахунок Постачальника. Розрахунки за цим Договором здійснюються через установу банку згідно із правилами передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків. Сторони вправі своєю домовленістю змінити порядок, форму та види здійснення розрахунків за цим договором (п.п.4.1, 4.2, 4.3 договору).

В розділі 5 договору передбачено відповідальність сторін за порушення умов договору, визначену цим Договором та (або) чинним законодавством України, зокрема обов"язок покупця, у разі прострочення оплати товару, за вимогою постачальника, сплатити проценти за користування коштами у розмірі 5% річних і пеню в розмірі подвійної облікової ставки (п.п.5.2.;5.4 договору).

Позивач стверджує, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по оплаті отриманого товару.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направляв відповідачу претензію № 27/11 від 27.11.2020 (отриману відповідачем 02.12.2020) про необхідність сплатити заборгованість протягом семи календарних днів, з дня отримання даної претензії. Проте дана претензія залишена без відповіді та належного реагування.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться в ст.ст.179, 193 ГК України.

Приписами ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Судом встановлено, що позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 186 313,21 грн., що підтверджується видатковою накладною № 20600 від 07.08.2020.

Твердження апелянта про те, що при підписанні видаткової накладної від 07.08.2020 № 20600 ним позивачу були передані кошти в готівковій формі в сумі 186 313,21 грн. не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Водночас суд апеляційної інстанції зазначає, що видаткова накладна № 206000 від 07.08.2020 оформлялась на підставі договору 07/08-2020.

Розрахунки за цим Договором здійснюються через установу банку згідно із правилами передбаченими чинним законодавством України для безготівкових розрахунків. Сторони вправі своєю домовленістю змінити порядок, форму та види здійснення розрахунків за цим договором (п.п. 4.2, 4.3 договору).

Згідно п. 7.4. договору зміни у договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до цього договору.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що сторони вносили зміни до договору щодо порядку оплати за товар.

Враховуючи те, що матеріли справи не містять доказів оплати відповідачем позивачу за отриманий товар, згідно видаткової накладної № 206000 від 07.08.2020, суд першої інстанції підставно задоволив позов у даній справі щодо стягнення 186 313,21 грн. основного боргу.

Судом апеляційної інстанції здійснено перерахунок позовних вимог щодо пені, 5% річних та індексу інфляції та встановлено, що суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача 1 588,91 грн. пені, 662,05 грн- 5% річних (за період з 10.12.2021 по 04.01.2021), 4 879,39 грн. індексу інфляції (за період з 08.08.2020 по 04.01.2021).

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права оскільки не було задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та розглянуто справу без його участі, судом апеляційної інстанції оцінюються критично, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою, другою статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Із зазначеної норми вбачається, що відкладення розгляду справи є правом суду та здійснюється ним на власний розсуд, з урахуванням конкретних обставин у справі та у разі визнання причин неявки сторін поважними.

При цьому відкладення розгляду справи є прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи. Отже, суд не порушив норми процесуального права розглянувши справу за відсутності відповідача.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2021 у даній справі відповідає матеріалам справи і підстав для його скасування немає.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції слід покласти на скаржника в порядку ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Ходжаян Армена Ашотовича (б/н від 23.06.2021) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.04.2021 у справі № 909/19/21 залишити без змін.

3. Судовий збір сплачений за апеляційну скаргу покласти на апелянта.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Строки та порядок оскарження постанов апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий суддя О.С. Скрипчук

Суддя Н.А. Галушко

Суддя Р.І. Марко