ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.2021 Справа № 905/1214/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання (помічник судді) Спекторенко М.І.,

у справі за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, )

до відповідача: Державного підприємства Шахтоуправління ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ №1 (85670, Донецька область, м. Вугледар, вул. Магістральна, 4, )

про стягнення 267 105, 00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця звернулось з позовною заявою до Державного підприємства Шахтоуправління ПІВДЕННОДОНБАСЬКЕ №1 про стягнення 267 105, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №52474152, у зв`язку з чим просить стягнути штраф.

Ухвалою Господарського суду Донецької області №905/1214/21 від 03.06.2021 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, а відповідачу запропановано надати відзив на позовну заяву та заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

30.07.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив №1708 від 26.07.2021, в якому просить суд прийняти відзив до розгляду, відмовити у задоволені позовних вимог, справу розглядати без участі представника відповідача. При цьому у тексті відзиву відповідач зазначає про необґрунтованість позовних вимог з підстав того, що:

- позивачем не доведено розмір фактичної маси вантажу у 6 напіввагонах та вину відповідача у зазначенні невірної маси;

- розмір штрафу є занадто великим, оскільки вартість всього перевезеного вугілля становила 308 518,61 грн.;

- зважування та завантаження вугілля у вагони на підприємстві відповідача здійснювалось на 200 тонних вагонних вагах справних і минулих державну повірку;

- позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час як їх вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах;

- наданий до позовної заяви наказ №925 від 30.12.2020, яким визначено коло осіб на підписання комерційного акту, не може бути прийнятий судом до уваги оскільки вказана позивачем правова позиція не передбачає покладання обов`язків начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу тощо) на іншого працівника, а лише передбачає право у разі відсутності в штаті вказаної посади уповноважити іншого працівника залізниці на підписання від імені залізниці комерційних актів;

У відзиві на позов відповідач просив суд при винесенні рішення врахувати тяжкий фінансовий стан підприємства відповідача та можливість зменшення штрафних санкцій на підставі статті 233 ГК України.

Ухвалою суду від 30.08.2021 судом було здійснено перехід від спрощеного позовного провадження до правил загального позовного провадження з метою надання позивачу часу для підготовки відповіді на відзив та копій належної якості комерційного акту, витягу з книги обліку контрольних зауважень і перевірки кількості вантажу у вагонах.

16.09.2021 на адресу суду від позивача надійшли пояснення №2022/1740 від 15.09.2021, в яких позивач зазначає, що комерційний акт підписаний у відповідності до п.10 Правил складання актів та належними особами.

Ухвалою Господарського суду Донецької області №905/1214/21 від 20.09.2021 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 06.10.2021.

Представники сторін у судове засідання 06.10.2021 не з`явились.

Дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

05.01.2021 вантажовідправником, Державним підприємством Шахтоуправління Південнодонбаське №1 зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію призначення Кривий Торець Донецької залізниці направлено за залізничною накладною №52474152 вагони №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156 з вантажем вугілля кам`яне, не поіменоване в алфавіті, вантажоодержувачу Товариству з обмеженою відповідальністю Донінтервугілля.

У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж розміщено і закріплено згідно з п.2, 3 гл.14 Додатку 3 до СМГС, навалом.

При оформленні зазначеної залізничної накладної №52474152, зокрема, у вагонах визначена наступна маса вантажу: у вагоні №64615404 59 т, у вагоні №64615438 59,3 т, у вагоні №64615412 61,6 т, у вагоні №52367802 64,6 т, у вагоні №64243975 62,5 т, у вагоні №56597156 64,5 т.

Як свідчить розділ 26 залізничної накладної маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах (200т) заводський номер №0049.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення без зауважень, про що свідчить відмітка працівника станції відправлення. Відповідні відмітки про наявність зауважень відсутні.

При проходженні вагонів 06.01.2021 через станцію Волноваха Донецької залізниці на підставі акту загальної форми №30154 було здійснено комісійне переважування вагонів за накладною №52474152 та складено комерційний акт №486202/10. В результаті було встановлено, що маса вантажу у вагонах №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156, вказана відправником в залізничній накладній №52474152 у графі маса вантажу в кг, визначена відправником не відповідає масі вантажу встановленій при проведені контрольного зважування вантажу. За наслідками невідповідності маси вантажу складено комерційний акт №486202/10 від 06.01.2021., зважування здійснювалось вимірювальною технікою станції Волноваха Донецької залізниці тензометричними 150т вагонними вагами.

В акті загальної форми №30154 від 06.01.2021 зазначено: комерційна несправність (код 9990002).

За змістом комерційного акту №486202/10 від 06.01.2021 проведено перевірку маси вантажу вагонах №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156 за результатами контрольного зважування якого на справних 150т. тензометричних вагах станції Волноваха виявлено: 1) що при переваженні вагону №56597156 фактична маса нетто за перевізним документом 64500 кг, фактична маса вантажу нетто 66250 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 1750 кг; 2) що при переваженні вагону №64243975 фактична маса нетто за перевізним документом 62500 кг, фактична маса вантажу нетто 63900 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 1400 кг; 3) що при переваженні вагону №52367802 фактична маса нетто за перевізним документом 64600 кг, фактична маса вантажу нетто 66750 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 2150 кг; 4) що при переваженні вагону №64615412 фактична маса нетто за перевізним документом 61600 кг, фактична маса вантажу нетто 63300 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 1700 кг; 5) що при переваженні вагону №64615438 фактична маса нетто за перевізним документом 59300 кг, фактична маса вантажу нетто 61200 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 1900 кг; 6) що при переваженні вагону №64615404 фактична маса нетто за перевізним документом 59000 кг, фактична маса вантажу нетто 60700 кг, що більше ваги зазначеної в документі на 1700 кг. При комерційному огляді вагонів було виявлено: навантаження нижче бортів 20-30 см пагорбом, природні технологічні скоси, маркування жовтого кольору. Течі вантажу немає. Вагони бездвірні, розвантажувальні люки зачинені на запірний пристрій. Вагони технічно справні.

Акт підписано комерційним агентом Годлевською А.М., ДСЗ Довгопольською Г.В., комерційним агентом Богатирьовою В.В.

У протоколі зважування вагонів станції Кривий Торець від 06.01.2021 містяться дані щодо більшої ваги вантажу у вагонах №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156.

У розділі Є комерційного акту №463003/12/15 від 09.01.2021, що є другим примірником комерційного акта №463003/12 від 09.01.2021, міститься відмітка станції призначення Кривий Торець Донецької залізниці наступного змісту: При перевірці ваги вантажу різниці проти цього акта не виявлено.

Дані відомості засвідчено підписами ДС Борисов, а/к Рапота, а/к Портна, нач. Погр. Шевченко.

Вказані обставини щодо невідповідності зазначених відповідачем даних маси вантажу стали підставою для нарахування штрафу та звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та частини першої статті 307 Господарського кодексу України (далі ГК України), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з частиною другою статті 908 ЦК України та частини п`ятої статті 307 ГК України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Факт укладання договору перевезення вантажу між позивачем та відповідачем, у вагонах №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156 підтверджено залізничною накладною №52474152.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Частиною третьою статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Відповідно до статі 6 Статуту залізниць України накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Згідно із статтею 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів (ст. 23 Статуту залізниць України).

Відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі пред`явлення вантажу до перевезення навалом, насипом або наливом у графу 20 Найменування вантажу вноситься відмітка навалом, насипом або наливом.

У додатку 3 до цих Правил встановлено, що графа маса вантажу, визначена відправником заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом); у графі спосіб визначення маси зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником); у графі ким завантажено вантаж у вагон (контейнер) зазначається: відправником або залізницею; у графі правильність внесених відомостей підтверджую представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що представник відправника у графі 55 накладної Правильність внесених відомостей підтверджую вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.

Відповідно до пункту 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Правильність внесених до п.55 залізничної накладної №52474152 відомостей, як це передбачено пунктом 2.3 Правил оформлення перевізних документів, в тому числі щодо маси вантажу у вищезазначених вагонах, своїм електронним цифровим підписом підтвердив представник відправника оператор пульта управління Іванюк В.В.

Згідно із статтею 52 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана, на вимогу вантажоотримувача перевірити масу, кількість місць і стан вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу, покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Згідно із статтею 105 Статуту залізниць України залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Частиною 1 статтею 26 Закону України Про залізничний транспорт передбачено, що обставини, які можуть слугувати підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

З наведеними вище приписами кореспондуються положення статті 129 Статуту залізниць України, якими визначено, що обставини, які можуть бути підставою для застосування матеріальної відповідальності за порушення, допущені під час перевезення вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

За змістом вищенаведених положень залізничні перевезення оформляються накладною як обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, що укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача та супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення. Законодавцем встановлено матеріальну відповідальність вантажовідправника за пред`явлення до перевезення вантажу з неправильним зазначенням його маси у накладній та її невідповідності фактичній масі вантажу, який надійшов до станції призначення, у вигляді штрафу в розмірі п`ятикратної провізної плати за все перевезення.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, у розумінні частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Як встановлено судом, при прибутті на станцію Волноваха Донецької залізниці було здійснено перевірку маси вантажу у вагонах №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156 на справних 150-тонних тензометричних вагах станції Волноваха, під час якої було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вищезазначеному вагоні з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній №52474152. У зв`язку з цим складено комерційний акт №486202/10 від 06.01.2021, в якому зазначено, що на підставі акту загальної форми проведено контрольне зважування вагонів №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156.

Відповідно до пункту 10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, зі змінами, внесеними відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, пунктом 10 Правил складання актів на виконання статті 29 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.

Дана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018 у справі №910/11397/17, від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.08.2019 у справі №905/2360/18.

Відповідно до частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Дану правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/17, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Комерційний акт станції Волноваха підписаний трьома працівниками залізниці заступником начальника станції Довгопольською Г.В., працівниками станції Годлевською А.М та Богатирьовою В.В.

Суд відзначає, що начальник станції має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в пункті 10 Правил складання актів.

Позивачем визначено коло осіб працівників залізниці, яких згідно з наказом начальника станції Волноваха Донецької залізниці №925 від 30.12.2020 Щодо призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів по станції Волноваха уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів, у тому числі, агенти комерційні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , заступник начальника станції (з комерційної та вантажної роботи) Добропольська Г.В.

Отже, комерційний акт №486202/10 від 06.01.2021 підписаний уповноваженими особами (працівниками станції) у відповідності до п. 10 Правил складання актів, за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому є належним та допустимим доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній фактичній масі вантажу.

Зважування маси вантажу у вагонах №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156 на станції Волноваха Донецької залізниці здійснювалось на справних 150-тонних тензометричних вагах станції Волноваха, повірених 18.03.2020.

Пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. До розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом-виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 №442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за №1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, визначено, що ЗВВТ, які перебувають у власності як залізниць, так і організацій, які не належать до сфери управління Укрзалізниці (далі - сторонні організації), підлягають обліку залізницями.

Узяття на облік ЗВВТ здійснюється за письмовим зверненням власника ЗВВТ до начальника дирекції з наданням завірених власником копій: експлуатаційної документації; методики повірки, атестованої згідно з вимогами Закону України Про метрологію та метрологічну діяльність; свідоцтва про повірку (якщо це передбачено методикою повірки) або державну метрологічну атестацію ЗВВТ, виданого згідно з ДСТУ 2708:2006 Метрологія. Повірка засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення або ДСТУ 3215-95 Державна система забезпечення єдності вимірювань. Метрологічна атестація засобів вимірювальної техніки. Організація та порядок проведення; переліку вантажів, маса яких буде визначатися на ЗВВТ; висновку за результатами діагностичного обстеження ЗВВТ (у разі потреби).

Якщо ЗВВТ відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, вони беруться на облік ревізором вагового господарства дирекції, який відповідно до вимог пункту 2.2 розділу 2 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року №411, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 лютого 1997 року за №50/1854 (далі - ПТЕ), оформлює технічний паспорт засобу ваговимірювальної (далі - технічний паспорт ЗВВТ) згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У технічному паспорті ЗВВТ робиться запис про повірку або державну метрологічну атестацію, вказується нормована похибка для різних режимів зважування згідно з вимогами пункту 1.9 розділу I цієї Інструкції, зазначається можливість зважування небезпечних вантажів згідно з наданими документами та робиться запис про придатність ЗВВТ для зважування відповідних вантажів, що перевозяться залізничним транспортом. У технічному паспорті електронних ЗВВТ записуються також заводські номери датчиків, вагопроцесора, у разі потреби - контрольне число фіскальної реєстрації регулювання ЗВВТ, зазначене в експлуатаційних документах виробника ЗВВТ, яке визначає його технічний стан. Технічний паспорт ЗВВТ надається начальнику станції, на якій будуть оформлятися перевізні документи за результатами зважування на цих ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ повинні зберігатися в місці, визначеному розпорядчим документом начальника станції, який забезпечує їх схоронність. На прохання власника ЗВВТ йому може бути надано копію технічного паспорта ЗВВТ. Технічні паспорти ЗВВТ, які зберігаються у начальника станції, є документами, згідно з якими розглядаються претензії, пов`язані з визначенням маси вантажу.

Відповідно до наявного в матеріалах справи технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію - 27.12.2017; міжповірочний інтервал ЗВВТ - 12 місяців; інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ - 6 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування вантажу, проходили своєчасну перевірку та повірку. Представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що станом на дату складання комерційного акту №486202/12 від 06.01.2021 засіб вимірювальної техніки був повірений як того вимагають норми чинного законодавства.

До позовної заяви також було додано витяг з книги контрольного зважування, що свідчить про належне фіксування позивачем усіх результатів зважування та надання на їх підтвердження до суду належних доказів.

Посилання відповідача на те, що переважування вантажу на станції Пологи Волноваха Донецької залізниці здійснювалось на 150т вагах без урахування похибок та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі вантажу виведена в результаті простих арифметичних дій; у той час, як відповідачем зважування спірного вантажу здійснювалось на 200 т вагонних вагах, які є справними та пройшли державну повірку, судом не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Відповідно до ст.13 Статуту залізниць України для зважування вантажів, багажу і вантажобагажу (товаробагажу) використовуються вагонні, вантажні, елеваторні та інші ваги.

Відповідно до пункту 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Отже вказана умова щодо видачі вантажів не містить імперативного припису щодо перевірки маси вантажу саме таким способом, яким остання визначалась на станції відправлення.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п.5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом №644 від 21.11.2000 Міністерства транспорту України,

09.09.2008 Президії Вищого господарського суду України Про внесення змін та доповнень до розрахункових способів визначення маси вантажу належать: за трафаретом (підсумовування маси вантажу, зазначеної на кожному вантажному місці), за стандартом (множення суми стандартної маси вантажного місця на кількість місць вантажу), за заміром висоти наливу (з подальшим визначенням густини та об`єму вантажу за таблицею калібрування цистерн, розробленою заводом - виробником цистерни). За домовленістю відправника, залізниці та одержувача вантажу можуть бути встановлені інші способи визначення маси вантажу. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Зважування на вагонних вагах є одним із передбачених Правилами способів визначення маси вантажу. При цьому, саме зважування є найбільш точним способом визначення маси вантажу, що зазначено в п.3.18 №04-5/601 до роз`яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею.

Можливість визначення маси певних вантажів умовно не виключає можливість її визначення шляхом зважування. Вантажовідправник у такому разі має можливість обирати той чи інший спосіб визначення маси на власний розсуд. Разом з тим, залізниця, користуючись правом, передбаченим статтею 24 Статуту, під час перевірки на станціях не позбавлена права обрати для цього зручний для себе та більш точний спосіб.

Як вбачається з графи 24 накладної за спірним перевезенням вантажовідправник-відповідач визначав масу вантажу у вагонах способом зважування на вагах, тобто таким же самим способом, як і залізниця на станції призначення.

Крім того у пункті 4 Правил складання актів у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем. Згідно з пунктом 6 Правил складання актів у разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Позицію відповідача щодо неправомірності здійснення зважування без зважування тари (вагони) без вантажу, вага якої не завжди відповідає маркуванню на вагонах, суд не приймає, оскільки вказані вище норми та правила не встановлюють вимог щодо обов`язковості здійснення працівниками залізниці зважування тари вагона без вантажу при складанні комерційного акта.

Згідно із статтею 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

У накладній №52474152 зазначено, що провізна плата за вагони зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці до станції Кривий Торець Донецької залізниці у вагоні становить 53 421,00 гривень. Отже, штраф (п`ятикратний розмір провізної плати) становить 267 105,00 гривень, виходячи з (53 421,00 х 5).

Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним, та відповідає статтям 118, 122 Статуту залізниць України.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене, аргументи відповідача проти позову, викладені у відзиві, не приймаються судом, оскільки не спростовують факту завантаження вагонів №64615404, №64615438, №64615412, №52367802, №64243975, №56597156 з перевищенням маси вантажу за накладною №52474152.

Також згідно з контекстним змістом статей 118 та 122 Статуту штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушень, тому суд не приймає до уваги даний аргумент відповідача.

За висновком суду заперечення відповідача є безпідставними та такими, що позбавлені належного доказового обґрунтування.

У відзиві на позов відповідач просив суд при винесенні рішення врахувати тяжкий фінансовий стан підприємства відповідача та можливість зменшення штрафних санкцій на підставі статті 233 ГК України.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Отже, звертаючись з клопотанням про зменшення розміру штрафу, відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, а саме, надмірність розміру штрафу порівняно зі збитками позивача.

В клопотанні відповідач посилається лише на незадовільний фінансовий стан підприємства.

Проте, відповідно до ст.42 та абзацу 5 ст.44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

З огляду на наведене, зазначені відповідачем обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об`єктивних та незалежних від відповідача обставин.

Нарахування штрафу у п`ятикратному розмірі провізної плати встановлено законодавчо в п.118 Статуту залізниць України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України. У суду відсутні підстави оцінювати цей розмір штрафу, як надмірно великий.

Суд також враховує, що відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 29.04.2021 у справі №905/1450/20, від 27.03.2020 у справі №917/500/19, від 05.02.2019 №914/2339/17, які відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу оплата судових витрат покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 про стягнення штрафу у розмірі 267 105, 00 грн. - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1 на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця суму штрафу у розмірі 267 105, 00 грн. та витрати по оплаті судового збору в сумі 4 006,58 гривень.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 06.10.2021 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2021.

Позивач: Акціонерне товариство Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ) в особі регіональної філії Донецька залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (84404, м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22, ).

Відповідач: Державне підприємство Шахтоуправління Південнодонбаське №1 (85670, Донецька обл., місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4, )

Суддя О.М. Сковородіна