СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. м. Харків Справа № 5006/1/23б/2012

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Пуль О.А. , суддя Тихий П.В.

Секретар судового засідання Євтушенко Є.В.,

за участю:

від АТ "Державний експортно-імпортний банк України" - адвокат Пасацька В.В.

ліквідатор ТОВ "Марвей Марін Сервіс" арбітражний керуючий Карауш Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», м. Київ (вх. №2665 Д/2) та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», м. Київ (вх. №2704 Д/2)

на ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 (суддя Чернова О.В., постановлена в м. Харків 10.08.2021, повний текст ухвали складено та підписано 11.08.2021)

у справі №5006/1/23б/2012

за наслідком розгляду клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражного керуючого Карауш Ю.В. про стягнення основної грошової винагороди у справі,

за заявою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», м. Донецьк,

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс», м. Маріуполь,

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Донецької області від 20.08.2013 визнано банкрутом боржника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс»; відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.2018 ліквідатором ТОВ «Марвей Марін Сервіс» призначено арбітражного керуючого Карауш Юлія Вікторівна.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражний керуючий Карауш Юлія Вікторівна звернулась до господарського суду Донецької області з клопотанням №02-27-21/62 від 02.03.2021 про стягнення основної грошової винагороди, за змістом якого ліквідатор просила стягнути з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» грошову винагороду та витрати ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» у справі №5006/1/23б/2012 за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 в розмірі 63833,28 грн на користь арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни; стягнути з ПАТ «ПУМБ» грошову винагороду та витрати ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» у справі №5006/1/23б/2012 за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 в розмірі 33228,28 грн на користь арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни.

Ліквідатор зазначає, що комітетом кредиторів не вирішено питання створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Однак, грошова винагорода та витрати ліквідатора ТОВ «Марвей Марвін Сервіс» - арбітражного керуючого Карауш Ю.В. затверджені комітетом кредиторів і не сплачені у повному обсязі. Задля часткового погашення заборгованості винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, а саме, за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 ліквідатором на адресу кредиторів по справі направлено заяву із пропозицією добровільної сплати грошової винагороди за відповідний період пропорційно сумі вимог кредиторів. Однак, відповідей на зазначену заяву ліквідатором не отримано, грошові кошти в погашення винагороди та відшкодування витрат ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» - арбітражного керуючого Карауш Ю.В. не сплачені, що обумовило звернення до суду з відповідним клопотанням.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражним керуючим Карауш Ю.В. подано до господарського суду Донецької області уточнення №02-27-21/106 від 31.03.2021 до клопотання про стягнення грошової винагороди, за змістом яких ліквідатор просила стягнути з АТ Державний експортно-імпортний банк України грошову винагороду та витрати ліквідатора ТОВ Марвей Марін Сервіс у справі №5006/1/23б/2012 за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 в розмірі 85583,47грн на користь арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни; стягнути з ПАТ ПУМБ грошову винагороду та витрати ліквідатора ТОВ Марвей Марін Сервіс у справі №5006/1/23б/2012 за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 в розмірі 9600,96грн на користь арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни.

У відзиві на заперечення №02-27-21/126 від 14.04.2021 ліквідатор погодилась із запереченнями кредитора щодо розрахунку суми, що підлягає стягненню з АТ ПУМБ, у зв`язку з чим, просила стягнути з АТ ПУМБ грошову винагороду та витрати ліквідатора у розмірі 7803,96грн та з АТ Перший Український міжнародний банк 85583,47грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012 задоволено клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» - арбітражного керуючого Карауш Ю.В. №02-27-21/62 від 02.03.2021 про стягнення основної грошової винагороди, з урахуванням уточнень №02-27-21/106 від 31.06.2021 та відзиву на заперечення №02-27-21/126 від 14.04.2021.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на користь арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни грошову винагороду та витрати ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» у справі №5006/1/23б/2012 за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 у розмірі 85583,47 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь арбітражного керуючого Карауш Юлії Вікторівни грошову винагороду та витрати ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» у справі №5006/1/23б/2012 за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 у розмірі 7803,96 грн.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що Кодексом України з процедур банкрутства і Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Судом першої інстанції встановлено, що комітетом кредиторів жодного рішення про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого не приймалось, створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого за нормами законодавства про банкрутство є правом і обов`язком кредиторів у справі про банкрутство.

Місцевим господарським судом встановлено, що до матеріалів справи надані копії рішень комітету кредиторів, оформлених Протоколами засідання комітету кредиторів від 21.12.2018 та від 11.07.2019, відповідно до яких вирішено схвалити звіти про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого - ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» за період з 24.01.2018 по 31.12.2018 в розмірі винагороди 83679,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1973,00грн та за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 в розмірі грошової винагороди 50076,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1433,73грн відповідно.

Також судом першої інстанції встановлено, що ліквідатор ТОВ «Марвей Марін Сервіс» - арбітражний керуючий Карауш Ю.В. зверталась до кредиторів із заявою про сплату грошової винагороди, однак, відповіді на вказану заяву кредиторами не надано, сплату грошової винагороди та витрат ліквідатора останніми не здійснено.

Судом першої інстанції встановлено, що заявлений розмір грошової винагороди та витрат ліквідатора, з урахуванням часткової оплати у розмірі у загальному розмірі 6973,00грн за рахунок інших коштів в ліквідаційній процедурі, складає 130188,73грн.

Місцевим господарським судом встановлено, що зі змісту листа ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» - арбітражного керуючого Карауш Ю.В. №02-27-20/27 від 29.01.2020 вбачається, що Акціонерним товариство «Перший Український Міжнародний Банк» здійснено часткову оплату грошової винагороди у розмірі 36800,00грн.

Суд першої інстанції, з огляду на викладене та з урахуванням пропорційності, відносно вимог кредиторів, дійшов висновку, що розмір грошової винагороди та витрат ліквідатора розподіляється таким чином: з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає стягненню 85583,47грн, з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає стягненню 7803,96грн.

Ініціюючий кредитор - Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012 щодо задоволення клопотання ліквідатора банкрута ТОВ «Марвей Марін Сервіс» Карауш Ю.В. про стягнення основної грошової винагороди та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що за період ліквідаційної процедури арбітражний керуючий жодного разу не зверталась до комітету кредиторів з пропозицією про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Апелянт вважає, що чинне законодавство України наділяє суд повноваженнями щодо затвердження звіту арбітражного керуючого про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат виключно за підсумками ліквідаційної процедури та лише за умови встановленого судом факту повноти та належності виконання ліквідатором своїх обов`язків у цій процедурі. Однак, як зазначає апелянт, ліквідаційна процедура боржника ще триває, всі передбачені Кодексом України з процедур банкрутства заходи у повному обсязі не проведені, реалізація ліквідатором банкрута активів боржника не здійснена, майно банкрута, в тому числі заставне, не реалізоване і, як наслідок, ліквідаційна маса не сформована, вимоги кредиторів не задоволені, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута суду не надано.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012. Призначено справу до розгляду на 12.10.2021 о 10:45 год.

Кредитор - Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» з ухвалою суду першої інстанції також не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012 про стягнення з кредиторів основної винагороди та витрат ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» Карауш Ю.В. у справі про банкрутство №5006/1/23б/2012 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні клопотання ліквідатора про стягнення з кредиторів основної грошової винагороди та витрат ліквідатора Карауш Ю.В. відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що ні Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (стаття 115), що втратив чинність 21.10.2019, ні діючий Кодекс України з процедур банкрутства (стаття 30) не передбачають обов`язку оплати кредиторами коштів основної винагороди і витрат ліквідатора за власний рахунок, як і не передбачають права арбітражного керуючого (ліквідатора) на стягнення такої винагороди та витрат пропорційно з кредиторів.

На думку апелянта, відсутність визначеного законом обов`язку кредиторів сплачувати основну винагороду та відшкодовувати витрати ліквідатору за рахунок власних коштів виключає можливість зобов`язання кредиторів сплачувати такі кошти в судовому порядку.

Апелянт також вважає, що характер відносин між арбітражним керуючим, боржником, кредиторами та іншими учасниками у справі про банкрутство має цивільно-правовий, а не трудовий характер. Апелянт зазначає, що норми законодавства з оплати праці та судова практика, на які посилалася арбітражний керуючий Карауш Ю.В. у своєму клопотанні, з якими погодився суд першої інстанції, не стосуються спірних правовідносин, і не можуть бути застосовані при вирішенні питання про відшкодування витрат ліквідатора, понесених ним у процедурі банкрутства.

Крім того, апелянт зазначає, що звернення ліквідатора до суду з відповідним клопотанням до затвердження судом підсумкового звіту ліквідатора за наслідками завершення ліквідаційної процедури та затвердження такого звіту судом є безпідставним, оскільки ліквідаційна процедура ще триває, повноваження ліквідатора не припинені, вчиняються передбачені Кодексом України з процедур банкрутства заходи щодо реалізації майна боржника, яке є предметом забезпечення (застави та іпотеки) кредитора АТ «Укрексімбанк».

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012. Призначено справу до розгляду на 12.10.2021 о 10:45 год.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражним керуючим Карауш Ю.В. подано до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу АТ «Укрексімбанк» (вх.№10794), в якому ліквідатор просить апеляційну скаргу АТ «Укрексімбанк» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Ліквідатор ТОВ «Марвей Марвін Сервіс» зазначає, що у боржника відсутні будь-які джерела, визначені чинним законодавством, для сплати винагороди арбітражного керуючого.

На думку ліквідатора, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого має здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Арбітражний керуючий Карауш Ю.В. зазначає, що питання стягнення з кредиторів банкрута частини винагороди ліквідатора за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 не є передчасним, оскільки право на одержання основної винагороди ліквідатора виникає в останній день кожного календарного місяця виконання ліквідатором повноважень, у відповідності до ст. 115 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника» та ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, ліквідатор посилається на те, що заставне майно, що є предметом забезпечення вимог ПАТ «ПУМБ» реалізовано в повному обсязі, а заставне майно, що є предметом забезпечення вимог АТ «Укрексімбанк», виставлено на продаж на аукціоні, визначено переможця аукціону. Таким чином, арбітражний керуючий вважає, що твердження АТ «Укрексімбанк» щодо неповноти дій арбітражного керуючого не відповідають дійсності.

Ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражним керуючим Карауш Ю.В. подано до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» (вх.№10796), в якому ліквідатор просить апеляційну скаргу ПАТ «ПУМБ» залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Ліквідатор ТОВ «Марвей Марвін Сервіс», крім доводів, викладених у відзиві на апеляційну скаргу АТ «Укрексімбанк», додатково зазначає, що у клопотанні про стягнення грошової винагороди, не було посилань на те, що відносини між арбітражним керуючим та боржником носять трудовий характер, і в оскаржуваній ухвалі судом першої інстанції не застосовувалось трудове законодавство; арбітражний керуючий не просила стягнути з кредиторів заробітну плату за виконання обов`язків керівника ТОВ «Марвей Марін Сервіс». Натомість, як зазначає арбітражний керуючий Карауш Ю.В., надання послуг арбітражного керуючого як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі; законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Крім того, ліквідатор зазначає, що вона зверталась до комітету кредиторів з пропозицією, щодо створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат ліквідатора, але це не призвело до будь-яких результатів, у зв`язку з чим, ліквідатор використала своє право на звернення до суду з метою захисту свого порушеного права.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді-члена колегії Плахова О.В., на дату розгляду апеляційної скарги (12.10.2021), відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Пуль О.А., суддя Тихий П.В.

У судовому засіданні представник АТ «Укрексімбанк» підтримала доводи і вимоги апеляційних скарг і просила їх задовольнити.

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Марвей Марін Сервіс» арбітражний керуючий Карауш Ю.В. просила апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомленні належним чином.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною першою статті 271 цього Кодексу передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції 12.10.2021 здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст. 222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що апелянти оскаржують один процесуальний документ ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про розгляд апеляційних скарг АТ «Укрексімбанк» та ПАТ «ПУМБ» в одному спільному апеляційному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх у судовому засіданні учасників справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши наявні в матеріалах оскарження ухвали господарського суду Донецької області від 10.08.2021 докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

Як вбачається із матеріалів оскарження ухвали господарського суду Донецької області від 10.08.2021, ліквідатор ТОВ «Марвей Марін Сервіс» - арбітражний керуючий Карауш Ю.В. звернулась до господарського суду Донецької області з клопотанням про стягнення основної грошової винагороди.

В обґрунтування клопотання, з урахуванням уточнення до клопотання і відзиву на заперечення, зазначає, що рішеннями комітету кредиторів, оформлених протоколами засідань комітету кредиторів від 21.12.2018 та від 11.07.2019, вирішено схвалити звіти про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» за період з 24.01.2018 по 31.12.2018 в розмірі винагороди 83679,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1973,00грн, та за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 в розмірі грошової винагороди 50076,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1433,73грн відповідно.

Таким чином, затверджена комітетом кредиторів ТОВ «Марвей Марін Сервіс» сума грошової винагороди та витрат ліквідатора складає 137161,73грн.

Арбітражний керуючий зазначає, що за весь час виконання нею повноважень ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» було сплачено лише 43773,00грн.

Отже, залишок не сплаченої заборгованості з винагороди та витрат ліквідатора становить 93388,73грн.

Як зазначає арбітражний керуючий, загальна сума кредиторських вимог ТОВ «Марвей Марін Сервіс» складає 222256727,67грн. Процентне співвідношення вимог кредиторів з загальним розміром кредиторських вимог ТОВ «Марвей Марін Сервіс» виглядає наступним чином: вимоги АТ «Укрексімбанк» складають 65,7%, вимоги ПАТ «ПУМБ» складають 34, 2%, вимоги Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області складають 0, 001%.

Ліквідатором надані копії рішень комітету кредиторів, оформлених Протоколами засідання комітету кредиторів від 21.12.2018 та від 11.07.2019, відповідно до яких вирішено схвалити звіти про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» за період з 24.01.2018 по 31.12.2018 в розмірі винагороди 83679,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1973,00грн та за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 в розмірі грошової винагороди 50076,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1433,73грн відповідно.

Також ліквідатором надано розрахунок суми винагороди, що підлягають стягненню за період з 24.01.2018 по 30.06.2019, відповідно до якого, розмір грошової винагороди та витрат ліквідатора розподілені ліквідатором таким чином: з Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» підлягає стягненню 85583,47грн, з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає стягненню 7803,96грн.

Крім того, ліквідатором надано звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 24.01.2018 по 31.12.2018, відповідно до якого розмір нарахованої грошової винагороди складає 83679,00грн, загальна сума витрат ліквідатора складає 1973,00грн (публікації оголошень в газетах 1200,00грн, поштові витрати 677,00грн, отримання відомостей з державних реєстрів 96,00грн).

Ліквідатором надано звіт про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період з 01.01.2019 по 30.06.2019, відповідно до якого розмір нарахованої грошової винагороди складає 50076,00грн, загальна сума витрат ліквідатора складає 1433,73грн (публікації оголошень в газеті «Голос України» 1330,00грн, сплата судового збору за видачу копій судового рішення у справі 103,73грн).

Ліквідатором надано звіт за період з 24.01.2018 по 20.04.2021, в якому ліквідатором викладено обставини щодо проведення заходів у ліквідаційній процедурі ТОВ «Марвей Марін Сервіс», а також надано копії доказів на підтвердження понесених витрат: копії поштових чеків, квитанції про оплату за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, платіжних доручень щодо оплати за публікацію оголошень, отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, за видачу копії судового рішення у справі.

Як вбачається із наданих ліквідатором доказів, у лютому 2021 року ліквідатор ТОВ «Марвей Марін Сервіс» - арбітражний керуючий Карауш Ю.В. звернулася до кредиторів із заявою №02-27-21/41 від 11.02.2021 про сплату грошової винагороди, за змістом якої ліквідатор просила здійснити протягом семи днів з дня отримання заяви оплату грошової винагороди та витрат ліквідатора.

У зв`язку із несплатою у добровільному порядку кредиторами грошової винагороди та витрат ліквідатора у повному обсязі, ліквідатор ТОВ «Марвей Марін Сервіс» - арбітражний керуючий Карауш Ю.В. звернулась до господарського суду Донецької області з відповідним клопотанням про стягнення грошової винагороди та витрат ліквідатора з АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та з АТ «ПУМБ».

Вирішуючи питання про наявність або відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до ч. 4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст. 4 Закону про банкрутство арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності. Аналогічне за змістом положення міститься у ч. 1 ст. 10 Кодексу України з процедур банкрутства.

Пункт 14.1.226. ст. 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа".

Статтею 178 Податкового кодексу України встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік в органах державної податкової служби за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи.

Таким чином, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, відбувається на платній основі.

Статтею 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання боржника банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), в редакції , яка діяла на період здійснення ліквідатором ліквідаційної процедури, передбачено право арбітражного керуючого (ліквідатор) користуватися усіма правами ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 115 Закону про банкрутство встановлено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Закону про банкрутство грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора складається з основної та додаткової грошових винагород. Основна грошова винагорода арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора визначається в розмірі двох середньомісячних заробітних плат керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи до введення господарським судом процедури санації боржника або відкриття процедури ліквідації банкрута за кожний місяць виконання арбітражним керуючим повноважень ліквідатора. Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора не може перевищувати десяти мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень.

Сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду (ч. 5-6 ст. 115 Закону про банкрутство).

Відповідно до ч. 7 ст.115 Закону про банкрутство ліквідатор щомісяця звітує перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату основної та додаткової грошових винагород арбітражного керуючого, здійснення та відшкодування витрат. Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат доводиться кредиторам до відома та повинен бути схвалений або погоджений комітетом кредиторів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду.

Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень ліквідатора здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі (абз. 6 ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства)

Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг (ч.4 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду (ч.5 ст.30 Кодексу України з процедур банкрутства).

Таким чином, Кодексом України з процедур банкрутства і Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що сплата грошової винагороди арбітражного керуючого в справі про банкрутство можлива за рахунок: 1) авансування коштів заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду; 2) коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності; 3) коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі; 4) коштів створеного комітетом кредиторів фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

З матеріалів оскарження вбачається, що комітетом кредиторів не був створений фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого

Поряд з цим, рішеннями комітету кредиторів, оформлених протоколами засідань комітету кредиторів від 21.12.2018 та від 11.07.2019, вирішено схвалити звіти про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс» за період з 24.01.2018 по 31.12.2018 в розмірі винагороди 83679,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1973,00грн та за період з 01.01.2019 по 30.06.2019 в розмірі грошової винагороди 50076,00грн та витрат ліквідатора в розмірі 1433,73грн відповідно.

Ліквідатором в обґрунтування вимоги про стягнення основної грошової винагороди та відшкодування її витрат також додано копії зазначених протоколів засідань комітету кредиторів від 21.12.2018 та від 11.07.2019, надано звіти про нарахування і виплат грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за періоди з 24.01.2018 по 31.12.2018 та з 01.01.2019 по 30.06.2019, а також надано копії доказів на підтвердження понесених ліквідатором витрат: копії поштових чеків, квитанції про оплату за отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, платіжних доручень щодо оплати за публікацію оголошень, отримання відомостей з Державного реєстру речових прав, за видачу копії судового рішення у справі.

У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 01.08.2018 у справі №912/1783/16, від 09.07.2020 у справі №15/55/2011/5003, від 30.01.2019 у справі №910/32824/15, від 26.02.2020 у справі №11/Б-921/1448/2013.

Як зазначає ліквідатор і не спростовують апелянти, все майно, що є власністю ТОВ «Марвей Марін Сервіс» є предметом забезпечення вимог заставних кредиторів АТ «Укрексімбанк» та ПАТ «ПУМБ». Іншого майна боржник не має.

Крім того, господарська діяльність ТОВ «Марвей Марін Сервіс» не здійснюється, у зв`язку х відкриттям ліквідаційної процедури.

Отже, у боржника відсутні будь-які джерела, визначені чинним законодавством, для сплати винагороди арбітражного керуючого.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно з положеннями статті 13 цього Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судова практика Верховного Суду щодо застосування принципу пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням процедури розпорядження майном та ліквідаційної процедури, зокрема, витрат на оплату винагороди і безпосередньо витрат арбітражного керуючого (ліквідатора), вже декілька років є сталою.

Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відступлення від сталої сформованої практики, викладеної у постановах Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17, від 29.10.2019 у справі № 10/Б-1287.

З огляду на викладене, оскільки таких джерел для виплати винагороди арбітражного керуючого, як кошти від господарської діяльності, кошти від реалізації майна відсутні, фонд щодо сплати винагороди арбітражного керуючого не створювався кредиторами, обґрунтованими є доводи арбітражного керуючого щодо стягнення з кредиторів пропорційно їх грошовим вимогам оплату послуг та витрат ліквідатора.

Судова колегія відхиляє доводи Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», що за період ліквідаційної процедури арбітражний керуючий жодного разу не зверталась до комітету кредиторів з пропозицією про створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого, оскільки відповідно до статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Відтак, законодавство наділяє саме комітет кредиторів правом на створення фонду для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Безпідставними є доводи Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що відсутність визначеного законом обов`язку кредиторів сплачувати основну винагороду та відшкодовувати витрати ліквідатору за рахунок власних коштів виключає можливість зобов`язання кредиторів сплачувати такі кошти в судовому порядку, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.

Наведена правова позиція викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 16.07.2020 у справі № 918/454/18.

Крім цього, судова колегія зазначає, що отримання відшкодування витрат та оплати за виконання повноважень є гарантією незалежності арбітражного керуючого під час провадження діяльності у справах про банкрутство.

Разом з цим, не виплата винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті ст. 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить ст. 43 Конституції України.

Виходячи з аналізу наведених норм, у випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника у зв`язку з відсутністю таких коштів, то оплата послуг арбітражного керуючого, зокрема ліквідатора, має здійснюватися за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.

Наведена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04.10.2018 у справі № 916/1503/17.

Щодо доводів апелянтів про передчасність звернення ліквідатора з клопотанням про стягнення винагороди та відшкодування витрат, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Матеріалами оскарження ухвали господарського суду Донецької області від 10.08.2021 підтверджується, що комітетом кредиторів за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 затверджено надані ліквідатором звіти за вказаний період, як і звіти про нарахування та виплату грошової винагороди та відшкодування витрат.

Крім того, звіт ліквідатора за період з 24.01.2018 по 20.04.2021 наявний у матеріалах оскарження ухвали господарського суду Донецької області від 10.08.2021.

Як зазначає ліквідатор, заставне майно, що є предметом забезпечення вимог ПАТ «ПУМБ», реалізовано в повному обсязі, а заставне майно, що є предметом забезпечення вимог АТ «Укрексімбанк», виставлено на продаж на аукціоні, визначено переможця аукціону.

Відповідно до частини 6 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.

Однак, у даному випадку ліквідатором не подавався на затвердження підсумковий звіт про винагороду та витрати арбітражного керуючого.

При цьому, згідно з абзацом 5 частини 2 статті 30 вказаного Кодексу, право вимоги основної грошової винагороди виникає у арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Статтею 115 Закону України передбачено, що право вимоги грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Таким чином, враховуючи, що арбітражний керуючий Карауш Ю.В. з 24.01.2018 виконує повноваження ліквідатора ТОВ «Марвей Марін Сервіс», судова колегія вважає обґрунтованими доводи арбітражного керуючого, що питання щодо стягнення з кредиторів банкрута винагороди ліквідатора за період з 24.01.2018 по 30.06.2019 не є передчасним, оскільки, як зазначено вище, право вимоги основної грошової винагороди виникає у арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень.

Безпідставними є доводи ПАТ «ПУМБ», що судом першої інстанції не досліджувалося, які саме дії вчинялись ліквідатором за період з 24.01.2018 по 30.06.2019, оскільки кредитори в суді першої інстанції не ставили під сумнів повноту виконання дій ліквідатором, не надавали суду заперечень щодо неналежного виконання чи не виконання взагалі ліквідатором своїх повноважень у певні місяці, натомість, ліквідатором надано суду протоколи засідань комітету кредиторів, на яких були затверджені звіти ліквідатора.

Колегією суддів встановлено, що за спірний період, від кредиторів скарг на дії ліквідатора не надходило.

Поряд з цим, не виявлення ліквідатором боржника в процедурі ліквідації майна боржника, чи інших його активів та грошових коштів, жодним чином не впливає на оплату його послуг.

Така правова позиція викладена у також постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 3/67-Б та від 26.02.2019 у справі № 12/23-Б.

Ініціюючи провадження у справі про банкрутство кредитори, як споживачі послуг арбітражного керуючого, котрі очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що надавши на свій ризик згоду на участь у справі про банкрутство, однак не знайшовши майна, як джерела своїх доходів і покриття видатків, арбітражний керуючий правомірно очікує покриття забезпечення процедури, яке у такому випадку становиться тягарем на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

Таким чином, керуючись принципом пропорційності голосів кредиторів кількості їх грошових вимог, господарський суд вправі застосувати такий принцип пропорційності до розподілу між кредиторами витрат, пов`язаних з проведенням процедури розпорядження майном та ліквідаційної процедури, зокрема, витрат на оплату праці арбітражних керуючих (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору).

Отже, оплата послуг ліквідатора може бути покладена на всіх виявлених кредиторів у справі про банкрутство, у зв`язку з чим клопотання ліквідатора про стягнення грошової винагороди та відшкодування витрат ліквідатора з кредиторів пропорційно визнаних кредиторських вимог є законним і обґрунтованим.

Щодо доводів ПАТ «ПУМБ», що норми законодавства з оплати праці та судова практика, на які посилалася арбітражний керуючий Карауш Ю.В. у своєму клопотанні про стягнення грошової винагороди, з якими погодився суд першої інстанції, не стосуються спірних правовідносин, не можуть бути застосовані при вирішенні питання про відшкодування витрат ліквідатора, понесених ним у процедурі банкрутства, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не застосовував норми трудового законодавства, а правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №Б8/180-10 та від 14.07.2021 у справі №904/1169/17 (№904/728/20), на які посилається ПАТ «ПУМБ» в апеляційній скарзі, стосуються стягнення з боржника заробітної плати за виконання обов`язків керівника боржника і лише роз`яснюють, що стаття 117 Кодексу законів про працю України не може бути застосована до відносин щодо оплати праці арбітражного керуючого в контексті відсутності трудових відносин арбітражного керуючого.

У даному випадку ні ліквідатор ТОВ «Марвей Марін Сервіс» у своєму клопотанні про стягнення грошової винагороди, ні суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначають, що відносини між арбітражним керуючим та боржником носять трудовий характер, арбітражний керуючий не просила стягнути з кредиторів заробітну плату за виконання обов`язків керівника ТОВ «Марвей Марін Сервіс» та не заявляла інших вимог, які регулюються трудовим законодавством.

Враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянтів не є підставою для скасування ухвали суду, постановленої з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги АТ «Укрексімбанк» та ПАТ «ПУМБ» задоволенню не підлягають, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012 слід залишити без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 10.08.2021 у справі №5006/1/23б/2012 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.10.2021.

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя О.А. Пуль

Суддя П.В. Тихий