СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. м. Харків Справа № 905/695/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І. , суддя Здоровко Л.М.

без виклику учасників справи

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства Артемсіль, м.Соледар, Бахмутський район Донецької області (вх.№ 2257 Д/2)

на рішення Господарського суду Донецької області від 29.06.2021 у справі №905/695/21 (суддя Макарова Ю.В., повний текст рішення складено 29.06.2021)

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Київ, в особі регіональної філії Придніпровська залізниця,

до Державного підприємства Артемсіль, м.Соледар, Бахмутський район Донецької області

про стягнення штрафу у розмірі 76 390,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Артемсіль про стягнення штрафу у розмірі 76 390,00 грн, посилаючись на невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №65252611, ніж зазначена вантажовідправником у накладній №51251122.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 29.06.2021 у справі №905/695/21 позовні вимоги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Державного підприємства Артемсіль про стягнення штрафу у розмірі 76 390,00 грн задоволено.

Стягнуто з Державного підприємства Артемсіль на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця штраф у розмірі 76 390,00 грн, судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Відповідач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Донецької області від 29.06.2021 у справі №905/695/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Судові витрати стягнути з позивача.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вантажовідправник правильно вказав усі дані маси у залізничній накладній № 51251122 від 18.10.2020та зважив вагон № 65252611, у результаті чого встановив, що маса тари становить 20900 кг, вантажу 69000 кг. Проте, в комерційному акті № 450003/9 від 22.10.2020 не зазначено, в який спосіб було перезважено вантаж. При цьому, інформація про спосіб зважування має суттєве значення для справи, оскільки дає можливість встановити ймовірність та розмір можливих похибок у виявлені маси вантажу. Однак, судом першої інстанції не в повному обсязі вивчене зазначене питання (не приділено уваги ймовірності та розміру можливих похибок), додатково не витребувані документи на підтвердження способу зважування, що фактично в подальшому призвело до визнання оспорюваного комерційного акту судом належним доказом та відповідно підставою для стягнення штрафу з відповідача.

Також відповідач в апеляційній скарзі зазначив, що у разі неприйняття доводів в обґрунтування позиції апелянта щодо відмови у задоволенні позовних вимог, відповідач просить апеляційний господарський суд застосувати право зменшення штрафних санкцій, приймаючи до уваги, що позивачем не було доведено понесення збитків чи додаткових витрат у залізничній накладній, відповідач не бажав вчинення правопорушення, і підприємством вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, а також те, що Постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2015 р. № 83 ДП «Артемсіль» включене в перелік підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави; покладення на ДП «Артемсіль» надмірно великих штрафних санкцій ускладнить виплату заробітної плати працівникам підприємства та відрахування податків до державного бюджету.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021 для розгляду справи №905/695/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Лакіза В.В., суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства Артемсіль на рішення Господарського суду Донецької області від 29.06.2021 у справі №905/695/21 залишено без руху. Встановлено апелянту 10-денний строк, з дня вручення ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання суду доказів доплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1135,00 грн.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Мартюхіної Н.О., для розгляду справи №905/695/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою та вирішено розглядати справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Встановлено позивачу строк до 25.08.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

25.08.2021 позивач подав до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9752), в якому проти вимог та доводів даної апеляційної скарги заперечує, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Свої заперечення обґрунтовує тим, що в розділі «Д» комерційного акту № 450003/627/9 від 22.10.2020 року наявний запис про те, що контрольне зважування вагону № 65252611 проводилось у статичному режимі. Відтак, твердження відповідача про відсутність відомостей про те, як саме зважувався вагон спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Окрім цього, зазначає, що заявлена у даній справі до стягнення штрафна санкція у вигляді штрафу за невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні №65252611, не є договірною, а випливає з положень статей 118 та 122 Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу, у зв`язку з чим, враховуючи положення частини 1 статті 231, 307 Господарського кодексу України, статті 2 Закону України «Про транспорт», статті 10 Закону України «Про залізничний транспорт», підстави для зменшення такої штрафної санкції відсутні.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2021, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Плахова О.В., для розгляду справи №905/695/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Здоровко Л.М.

Розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу, доводи позивача та відповідача, перевіривши в межах вимог апеляційної скарги правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як свідчать матеріали та було правильно встановлено встановлено судом першої інстанції, 18.10.2020 Державне підприємство "Артемсіль" (вантажовідправник) зі станції Соль Донецької залізниці відправило вантажоодержувачу ПП "Лара" на станцію Мукачево Львівської залізниці за залізничною накладною №51251122 у вагоні №65252611 вантаж - "сіль технічну (сіль кам`яну)".

При оформленні вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником, що підтверджується графою 24 перевізного документу, відповідачем вказано масу вантажу у вагоні №65252611 69000 кг. Також у накладній зазначено, що вантаж розміщено і закріплено згідно з п.1, 2, 3.1, 4, 5 гл.14 Додатка 3 до СМГС, власний вагон, пакування мішок.

Отже, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Так, 22.10.2020 під час прибуття вагону №65252611 з вантажем на проміжну станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №1446 від 22.10.2020 вказаної станції було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у спірному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, у зв`язку з чим був складений комерційний акт №450003/627/9, відповідно до якого за результатами переважування на справних вагонних 150-тонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол №032, що повірені 30.09.2020 у вагоні виявилось: маса брутто 99650кг, нетто 78750кг, тара 20900кг, що більше ваги вказаної у документі, понад вантажопідйомність вагону на 9750кг. Навантаження вантажу вкрите тентом, нерівномірне, за рухом поїзду на 1 люками нижче бортів на 100см, на 7 люками на рівні бортів. Укриття не порушене. Виявлена різниця завантаження візків 8850кг, що перевищує половину вантажопідйомності на 9300кг. Вагон без торцевих дверей, розвантажувальні люки з обох сторін закриті. Течі вантажу немає. В технічному відношенні вагон справний. При повторному зважуванні вагону вага підтвердилась. Начальник вантажного району по штату відсутній. Вагон затриманий для відвантаження надлишку.

Комерційний акт №450003/627/9 від 22.10.2020 підписаний заступником начальника станції Швець А.О. (Заст ДС), прийомздавальником поїздів Здор Ю.Ю., агентом з розшуку (АРВ) Кузміч Т.К.

Вказані у комерційному акті результати зважування підтверджуються випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 19.06.2020 станції Нижньодніпровськ-Вузол.

Згідно наявного в матеріалах справи технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №14 (заводський №032) станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію - 26.12.2012р., міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців, відміткою у паспорті підтверджено, державна повірка здійснювалась 30.09.2020, за результатами якої ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування вантажу, проходили своєчасну перевірку та повірку.

Представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

02.11.2020 надлишок вантажу масою 9750кг у вагоні №65252611 було відправлено за накладною №47664206 зі станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на станцію призначення Мукачево Львівської залізниці.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. №334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Так, на станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційного акту №450003/627/9 від 22.10.2020 про те, що при переважуванні вантажу різниця проти цього акту не виявлена.

Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач, звертаючись із позовом у даній справі, нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за спірний вантаж у розмірі 76 390,00 грн.

Місцевий господарський суд, задовольняючи позов, виходив з того, що :

- з огляду на наявні у справі докази, наявний в матеріалах справи комерційний акт №450003/627/9 від 22.10.2020 за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому визнається судом належним доказам на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу;.

- відповідач не спростував фактів, встановлених у розділі Д, Є комерційного акта №450003/627/9 від 22.10.2020, суду не додано жодних доказів, які б ставили під сумнів дані, зазначені у доданих до позову документах, зокрема у комерційному акті. Зокрема, розділ Є засвідчений штемпелем станції призначення та підписами як представників залізниці, так і отримувача, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей;

- твердження відповідача про відсутність відомостей про те, як саме зважувався вагон спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки в розділі «Д» комерційного акту №450003/627/9 від 22.10.2020 року міститься запис про те, що контрольне зважування спірного вагону проводилось у статичному режимі.

Таким чином, за висновком місцевого господарського суду, факт неправильного зазначення маси вантажу підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем належними та допустимими доказами, а тому враховуючи положення статей 118, 122 Статуту залізниць України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезень, який арифметично правильно вирахуваний позивачем у позовній заяві та складає 76 390,00 грн. (15 278,00 грн. (провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні) х5).

Місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, заявленого у відзиві на позовну заяву, виходив з того, що:

- в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, якими чітко визначено розмір штрафу, отже, розмір штрафу за дане правопорушення визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має;

- недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, при застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Положення статті 122 Статуту залізниць України не пов`язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника;

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову та про необґрунтованість клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання на лежним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутно сті конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як встановлено статтею 6 глави 1 Статуту залізниць України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 (далі Статут залізниць), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно з частиною .2 статті 908 Цивільного кодексу України та частини 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту залізниць).

Статтею 37 Статуту залізниць встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту залізниць та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Частинами 1 та 2 статті 24 Статуту встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту. Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акту й інших працівників залізниці.

Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018 у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Як було зазначено вище, комерційний акт №450003/627/9 від 22.10.2020 підписаний заступником начальника станції Швець А.О. (Заст ДС), прийомоздавальником поїздів Здор Ю.Ю., агентом з розшуку (АРВ) Кузміч Т.К.

На підтвердження кола працівників станції, які мають право підписувати комерційні акти, позивачем надані суду копії:

- посадової інструкції начальника станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці Швець А.О., що затверджена 19.08.2020 першим заступником начальника Дніпровської дирекції залізничних перевезень Гуня К.А.;

- робочої інструкції агента з розшуку вантажів та багажу виробничо-технологічного підрозділу станції Нижньодніпровськ-Вузол структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" Кузміч Т.К., що затверджена 15.03.2019 начальником станції Нижньодніпровськ-Вузол Цап Д.М., відповідно до п. 1, п.13 якої вказана особа має повноваження на складання комерційних актів, виконує зважування вагонів, що потребують перевірки ваги в статичному режимі згідно Технологічного процесу ПКО станції та за результатами перевірки в разі потреби складає акти загальної форми ГУ-23;

- наказу №26 від 03.01.2020 про призначення відповідальних осіб, які мають право підписувати комерційні акти станції Нижньодніпровськ-Вузол замість в тому числі начальника вантажного району, яким уповноважено, зокрема, прийомоздавальника вантажу та багажу Здор Ю.Ю.

Начальник станції має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Разом з цим, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та сторонами не надано жодних доказів, які б свідчили про оскарження відповідачем відомостей, викладених у комерційному акті. До того ж, вантажоотримувач прийняв спірний вантаж з комерційним актом без жодних заперечень, інше не доведено матеріалами справи.

Отже, як правильно зазначив місцевий господарський суд, зважаючи на наявні у справі докази, комерційний акт №450003/627/9 від 22.10.2020 за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому є належним доказам на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладній, фактичній масі вантажу.

Зі змісту комерційного акту №450003/627/9 від 22.10.2020 випливає, що спірний вантаж прибув на проміжну станцію у завантаженому засобами відправника вагоні, навантаження вантажу вкрито тентом, укриття не порушено, розвантажувальні люки закриті, за відсутності ознак доступу до вантажу під час перевезення.

Отже, викладені в комерційному акті обставини свідчать, що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній. Відповідач не спростував фактів, встановлених у розділі Д, Є комерційного акта №450003/627/9 від 22.10.2020, поряд з цим, відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували чи ставили під сумнів відомості, зазначені у доданих до позову документах.

Так, серед іншого, розділ Є засвідчений штемпелем станції призначення та підписами як представників залізниці так і отримувача, тим самим підтверджує факт правильності вказаних у ньому відомостей.

При цьому, як правильно зазначив господарський суд першої інстанції, твердження відповідача в частині посилання на прийняття до перевезення спірного вагону без зауважень за наслідками огляду спірного завантаженого вагону прийомоздавальником станції є безпідставними, так як за вимогами пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантаж приймався залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, без перевірки маси вантажу.

При цьому відомості про масу вантажу внесено до спірної накладної саме відправником, а не залізницею.

У даному випадку контрольне зважування, яке б проводилось залізницею на підставі ст. 24 Статуту залізниць як контрольне переважування або перевірка відповідності маси вантажу і результати якого заносяться до книги форми ГУ-78, на станції відправлення за участю представників залізниці не здійснювалося.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі навідсутність відомостей про те, як саме зважувався вагон спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки в розділі «Д» комерційного акту №450003/627/9 від 22.10.2020 року міститься запис про те, що контрольне зважування спірного вагону проводилось у статичному режими.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що факт невірного зазначення маси вантажу підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем належними та допустимими доказами.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 №863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено д перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильний зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Оскільки провізна плата за перевезення вантажу у спірному вагоні складала 15 278,00 грн., то позивачем цілком правомірно нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 76 390,00 грн. (15 278,00 грн.х5) і розрахунок суми штрафу є арифметично правильним та таким, що відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

Щодо заявленого відповідачем у відзиві на позовну заяву клопотання про зменшення штрафних санкцій, то колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Як встановлено статтею 2 Закону України «Про транспорт», відносини, пов`язані з діяльністю транспорту, регулюються цим Законом, кодексами (статутами) окремих видів транспорту, іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про залізничний транспорт» розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно із частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавств. та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 було затверджено Статут залізниць України.

Статтею 117 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Отже, відносини, пов`язані з діяльністю залізничного транспорту України регулюються Статутом залізниць України, приписи якого є обов`язковими до виконання.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць передбачено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено д перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильний зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць, яким чітко визначено розмір штрафу, а тому відсутні підстави для зменшення його розміру.

Крім того, відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України. При цьому, при застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки. Положення статті 122 Статуту залізниць України не пов`язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника.

Зазначена правова позиція відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 906/434/17 та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17 .

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, повністю з`ясував обставини, які мають значення для справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду, а лише дублюють доводи відзиву на позовну заяву, а тому підстави для скасування або зміни вказаного рішення відсутні.

Оскільки апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, то, з урахуванням положень статті 129 ГПК України, здійснені ним судові витрати за апеляційною скаргою відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 270, пунктом 1 частини 1 статті 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства Артемсіль залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Донецької області від 29.06.2021 у справі №905/695/21 залишити без змін.

3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.10.2021

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Л.М. Здоровко