ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Хмельницький

"18" жовтня 2021 р.Справа № 924/1211/20

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Крамара С.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Красилів Хмельницької області

про стягнення 302 636,00грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу

Представники сторін:

від заявника (боржника): Кучер О.М. - керівник; Мініх І.М. згідно довіреності від 18.10.2021;

від стягувача: не викликались.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2021р. позов Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький до Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Красилів Хмельницької області про стягнення 302 636,00грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу задоволено. У зв`язку із набранням рішенням законної сили 15.07.2021р., було видано наказ.

07.10.2021р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача надійшла заява №429 від 07.10.2021р. про розстрочення виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2021р. у справі №924/1211/20, із зазначенням графіку розстрочення на 12 місяців рівними частинами по 25 597,97грн щомісячно. В обґрунтування поданої заяви вказує на скрутне фінансове становище підприємства відповідача.

Ухвалою суду від 08.10.2021р. заяву Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про розстрочення виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2021р. у справі №924/1211/20 було призначено до розгляду в судовому засіданні.

Стягувач (позивач) в судове засідання не з`явився та представника не направив. Про час, дату та місце розгляду заяви був належним чином повідомлений. На адресу суду 18.10.2021 Держана екологічна інспекція у Хмельницькій області надіслала лист, в якому повідомила, що при розгляді заяви покладається на розсуд суду.

Представники боржника (відповідача) в судовому засіданні подану заяву про розстрочення рішення суду підтримали, просили суд її задовольнити та розстрочити рішення на 12 місяців рівними частинами.

Враховуючи, що неявка учасника справи не є перешкодою для розгляду поданої заяви, суд вважає за належне розглянути її за наявними матеріалами.

Розглянувши заяву Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства про розстрочення виконання рішення суду області у даній справі, судом встановлено та враховується таке.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина 1 статті 327 ГПК України). За приписами статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. У рішенні від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини та громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Аналогічна правова позиція була висловлена Конституційним Судом України у рішеннях від 13 грудня 2012 року в справі № 18-рп/2012, від 25 квітня 2012 року в справі № 11-рп/2012 та від 30 червня 2009 року в справі № 16-рп/2009. За частинами 1, 3 статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Зі змісту вищенаведених нормативних приписів чинного законодавства вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відповідно до положень статті 331 ГПК України задоволення заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (тяжке захворювання фізичної особи або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Вищенаведеними нормами встановлено, що відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Судом звернуто увагу, що Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 ГПК України, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

У своїй заяві в обґрунтування вимог про розстрочку виконання рішення підприємство, зокрема, посилалося на свій скрутний фінансовий стан, а також на недостатність коштів на банківському рахунку відповідача для виконання судового рішення. Звертає увагу, що діяльність підприємства пов`язана насамперед із здійсненням соціальної функції - наданням послуг населенню по водопостачанню та водовідведенню.

На підтвердження скрутного фінансового становища боржником надано суду належним чином завірені: копії звітів про фінансові результати за 2020 рік, І квартал 2021 року; довідки про стан розрахунків боржника з обов`язковими платежами, податками, зборами та іншими господарськими зобов`язаннями; попередження про припинення постачання електричної енергії Красилівському підприємству водопровідно-каналізаційного господарства у зв`язку із заборгованістю; копію листа боржника до Красилівської міської ради про виділення коштів з міського бюджету для виконання судового рішення.

Згідно поданих фінансових звітів в Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства відсутній прибуток, а збиток складає 1 386 тис. грн за 2020 рік та 271 тис. грн за І квартал 2021 року.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що на даний час відповідач неспроможний погасити в повному обсязі заборгованість за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2021р. у справі №924/1211/20. Водночас стягнення даної заборгованості в примусовому порядку може призвести до погіршення фінансового становища Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства та, як наслідок, до неплатоспроможності боржника.

Судом також враховано, що постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" та №215 від 16.03.2020 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020" установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин та були запроваджені протиепідемічні заходи для запобігання поширенню коронавірусу. Означені обставини також вплинули на діяльність відповідача та спричинили зменшення його доходів.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Враховуючи зазначене, принципи розумності та справедливості, вимоги ч. 5 ст. 331 ГПК України, а також те, що рішення суду є обов`язковим до виконання та має бути виконане, оцінивши наведені заявником посилання на обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, надані заявником в обґрунтування своєї заяви документи, суд дійшов висновку про наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду від 24.02.2021р. у справі №924/1211/20 відповідно до графіку наданого відповідачем.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 255, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Красилівського підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Красилів Хмельницької області №429 від 07.10.2021р. про розстрочення виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2021р. у справі №924/1211/20 задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.02.2021р. у справі №924/1211/20 на дванадцять місяців шляхом сплати рівними частинами боржником - Красилівським підприємством водопровідно-каналізаційного господарства (32500, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Будівельна, 6; ), присудженої до стягнення 302 636,00грн. шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, згідно з графіком:

до 30.10.2021 - 25 219,67 грн,

до 30.11.2021 - 25 219,67 грн,

до 30.12.2021 - 25 219,67 грн,

до 30.01.2022 - 25 219,67 грн,

до 28.02.2022 - 25 219,67 грн,

до 30.03.2022 - 25 219,67 грн,

до 30.04.2022 - 25 219,67 грн,

до 30.05.2022 - 25 219,67 грн,

до 30.06.2022 - 25 219,67 грн,

до 30.07.2022 - 25 219,67 грн,

до 30.08.2022 - 25 219,67 грн,

до 30.09.2022 - 25 219,67 грн.

Ухвала оголошена та набрала законної сили 18.10.2021р., а також може бути оскаржена у порядку ст.ст. 255 - 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 22.10.2021.

Суддя С.І. Крамар

Віддрук. 3 прим. (надісл. всім е-поштою): 1- до справи; 2 - позивачу (29000, м. Хмельницький, вул. І. Франка, 2/2)(е-пошта: ); 3 - відповідачу (32500, Хмельницька область, м. Красилів, вул. Будівельна, 6)(е-пошта: ).