УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення доказів

м. Київ

18.10.2021Справа № 910/18206/19

За заявою ОСОБА_1

Про забезпечення доказів

У справі №910/18206/19

За позовом: ОСОБА_1

До: 1) Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

2) Міністерства фінансів України

3) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

За участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: 1) Національний банк України

2) Кабінет Міністрів України

Про визнання недійсним договорів

Суддя Бондаренко- Легких Г.П.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі відповідач-1), Міністерства фінансів України (далі - відповідач 2) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі відповідач-3) про визнання правочинів недійсними.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач зазначає, що ОСОБА_1 , станом на 18.12.2016 був власником 1 034 328 штук простих іменних акцій Публічного акціонерного товариства "Приватбанк" номінальною вартістю 289 611 840,00 грн, що складало 1,3625% статутного капіталу банку. Рішенням Правління Національного банку України №498-рш/БТ від 18.12.2016 ПАТ "Комерційний банк "Приватбанк" віднесено до категорії неплатоспроможних; надано пропозицію Кабінету Міністрів України щодо виведення ПАТ КБ "Приватбанк" з ринку шляхом його продажу інвестору в особі держави відповідно до ст. 41-1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Рішенням Виконавчої Дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.12.2016 №2859 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Приватбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" розпочато процедуру виведення ПАТ КБ "Приватбанк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 19.12.2016 по 18.12.2017 (включно). У наступному Фондом було здійснено виведення неплатоспроможного банку ПАТ КБ "Приватбанк" з ринку шляхом його продажу інвестору - Державі в особі Міністерства фінансів Україні - націоналізації. В процедурі націоналізації були списані кошти з рахунків позивача та здійснено їх обмін на акції додаткової емісії ПАТ КБ "Приватбанк", про що уповноважені особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб уклали договір від 20.12.2016 про придбання акцій від імені позивача та ПАТ КБ "Приватбанк"; відчужені належні позивачу акції (пакет складався з 1034328 штук простих іменних акцій, що належали позивачу на 16.12.2016 та акцій додаткової емісії).

Звертаючись до суду із позовною заявою позивач просить:

- визнати недійсним з моменту укладення Договір про придбання акцій від 20.12.2016, укладений між ПАТ КБ "Приватбанк", від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ КБ "Приватбанк" Славкіної Марини Анатоліївни та Новіковим Тимуром Юрійовичем , від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Приватбанк" Шевченко Андрій Миколайович;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, укладений між Державою в особі ПАТ КБ "Приватбанк" Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016 були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк", від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченко А.М., в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 - щодо простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк".

08.01.2020 Суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/18206/19, розгляд справи постановив здійснювати у порядку загального позовного провадження.

24.09.2020 Господарський суд міста Києва ухвалою задовольнив клопотання Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовими рішеннями Верховного Суду у справах № 910/17541/19 та № 910/17630/19 та зупинив провадження у справі № 910/18206/19 до набрання законної сили рішеннями Верховного Суду у справах № 910/17541/19 та № 910/17630/19 на підставі п. 7 ч. 2 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, оскільки правовідносини сторін у справах № 910/17541/19 та № 910/17630/19 подібні правовідносинам сторін у справі №910/18206/19.

13.07.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання представника відповідача-1 про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 Суд задовольнив клопотання представника відповідача-1 про поновлення провадження у справі, поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання у справі на 12.08.2021.

02.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов лист від Північного апеляційного господарського суду про направлення матеріалів справи №910/18206/19 до Північного апеляційного господарського суду для подальшого їх скерування разом з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

29.09.2021 до Господарського суду міста Києва супровідним листом №24.2-17/910/18206/19/683/2021 від 27.09.2021 повернуто матеріали справи №910/18206/19 з Верховного суду.

11.10.2021 Господарський суд міста Києва поновив провадження у справі №910/18206/19, призначив підготовче судове засідання у справі на 02.11.2021.

12.10.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення доказів, підписана адвокатом Колосовським Ю.О.

Дослідивши подану заяву, суд встановив, що заява про забезпечення доказів подана без додержання вимог п. 4, 5 ч. 1 та ч. 1 ст. 111 ГПК України, а відтак, підлягає поверненню заявникові, з огляду на нижче наведене.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник позивача зазначає, що з огляду на предмет спору є ряд документів, які містять банківську таємницю в силу ст. 60, 61 Закону України «Про банківську таємницю», доступ до яких заявник не може отримати, а відтак, останній просить суд здійснити забезпечення доказів шляхом їх витребування у АТ «КБ «Приватбанк» та Державної організації (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб», а саме: витребувати в Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» та Державної організації (установа, заклад) «Фонд гарантування вкладів фізичних осіб» банківські документи, відомості, звітність, таблиці, накази, усі та будь - які інші документи, що містять інформацію та які підтверджують проведення в грудні 2016 року усіх дій щодо формування резервів та обміну зобов`язань на акції емісії Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» в порядку виконання вимог абзацу 3 ч. 6 ст. 41-1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у результаті яких капітал Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» став від`ємним або нульовим в грудні 2016 року під час виведення Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з ринку.

Необхідність витребування заявник пояснює тим, що на підставі витребуваних документів можна встановити розмір капіталу АТ «КБ «Приватбанк» на момент укладення оспорюваного договору, а саме: Договору купівлі-продажу акцій ПАТ КБ "Приватбанк" №БВ-744/16/13010-05/131 від 21.12.2016, укладеного між Державою в особі ПАТ КБ "Приватбанк" Міністерства фінансів України та усіма особами, які станом на 21.12.2016 були власниками простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк", від імені яких діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченко А.М., в інтересах та за рахунок якої діяло ПАТ Акціонерний банк "Укргазбанк", в частині, що стосується прав та інтересів ОСОБА_1 - щодо простих іменних акцій ПАТ КБ "Приватбанк".

Суд зазначає, що у заяві про забезпечення доказів, заявник, серед іншого, повинен вказати докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні та обґрунтування необхідності забезпечення доказів (п. 4, 5 ч. 1 ст. 111 ГПК України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 110 ГПК України Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Суд звертає увагу позивача, що тягар доказування з наявності обставин на які позивач посилається як на підставу свої вимог, в силу принципу змагальності сторін покладається на останнього (ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Обов`язок з подання до суду доказів на підтвердження обставин, що входять до предмета доказування покладається на сторони та суд, лише у виняткових випадках, може витребувати докази за вмотивованою заявою сторони (ст. 81, 111 ГПК України). Втім, в будь-якому разі, сторона повинна довести неможливість отримання таких доказів самостійно; обставини, які може підтвердити відповідний доказ, а у випадку подання стороною заяви про забезпечення доказів шляхом їх витребування, також довести необхідність застосування саме такого способу забезпечення, зокрема, довести суду, що є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання/подання таких доказів згодом стане неможливим.

Натомість, як вбачається із поданої заяви про забезпечення доказів, всупереч вищезазначеним приписам чинного законодавства, остання не містить обґрунтувань необхідності забезпечення доказів, а саме, не наведено обставин, на підставі яких заявник вважає, що засіб доказування може бути втрачений або його подання стане згодом неможливим або утрудненим, як і не зазначені та не надані докази на підтвердження можливості втрати цих доказів чи неможливості їх подання згодом.

Заявник лише посилається на загальні положення Закону України «Про банківську таємницю» щодо обсягу інформації, яка становить банківську таємницю та неможливість отримання такої інформації самостійно, втім доказів того, що заявник здійснював спроби отримати таку інформацію самостійно та внаслідок таких спроб інформація отримана не була, останній до суду не подає.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заявником не дотримано вимог п. 4, 5 ч. 1 ст. 111 ГПК України.

Крім того, ч. 2 ст. 111 ГПК України передбачено, що заява підписується заявником або його представником. До заяви, яка подана представником заявника, має бути додано документ, що підтверджує його повноваження.

Заява про забезпечення доказів підписана представником позивача - адвокатом Колосовським Ю. О. з поміткою про те, що документи, що підтверджують повноваження представника містяться в матеріалах справи.

В матеріалах справи міститься ордер серії АІ №1016820 від 18.12.2019 на адвоката Колосовського Ю. О., що виписаний на підставі договору про надання правової допомоги від 06.10.2017 р. (том 1, а.с. 41).

Разом з тим, в матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги від 06.10.2017 р. (том 1, а.с. 29-32), згідно п. 6.1. якого строк дії договору до 31.12.2020, в той час як заява про забезпечення доказів подана до Господарського суду міста Києва 12.10.2021. Жодних інших договорів, що свідчили б про те, що станом на дату подання заяви про забезпечення доказів, у адвоката Колосовського Ю. О. є повноваження вчиняти відповідні дії від імені позивача, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що заявником не дотримано вимог ч. 2 ст. 111 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 111 ГПК України Суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про невідповідність поданої заяви про забезпечення доказів господарським процесуальним нормам та необхідність її повернення.

Керуючись статтями 110, 111, 112, 234 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів повернути.

2. Згідно з частиною 2 статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких