Господарський суд Харківської області
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" жовтня 2021 р. Справа № 922/4571/14

вх. № 18559

Господарський суд Харківської області у складі:

судді: Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши заяву ТОВ "Лозівський автопарк" про визнання грошових вимог (вх. 18559 від 12.08.2020) у справі

за заявою: Відкритого акціонерного товариства "Лозівське АТП-16309"

про визнання банкрутом

за участю представників:

заявник Князев В.В.

ліквідатор Черкасов С.А.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.10.2014 на підставі статті 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Лозівське АТП - 16309". Постановою Господарського суду Харківської області від 27.11.2014 визнано ВАТ "Лозівське АТП - 16309" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

До суду 12.08.2020 надійшла заява ТОВ "Лозівський автопарк", в якій останнє просило суд: визнати грошові вимоги ТОВ "Лозівський автопарк" до ВАТ "Лозівське АТП 16309", що складаються з суми 2 970 330,00 грн основного боргу за договором поворотної фінансової допомоги та 4 204 грн судових витрат, загалом - 2 974 534,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.11.2020 задоволено заяву ТОВ "Лозівський автопарк" про визнання поважними причин пропущення строку позовної даності. Визнано поважними причини пропуску ТОВ "Лозівський автопарк" строків позовної даності для звернення із вимогами про повернення поворотної фінансової допомоги. Задоволено заяву ТОВ "Лозівський автопарк" з грошовими вимогами до боржника. Визнано грошові вимоги ТОВ "Лозівський автопарк" до боржника у розмірі 2 970 330,00 грн як конкурсні без права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів та 4 204 грн судового збору за звернення із заявою з грошовими вимогами до боржника. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 у цій справі апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.05.2021 касаційну скаргу ліквідатора ВАТ "Лозівське АТП-16309" арбітражного керуючого Черкасова С.А. № 01-31 від 08.02.2021 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.11.2020 у справі № 922/4571/14 було задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 02.02.2021 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 25.11.2020 у справі № 922/4571/14 скасовано, справу № 922/4571/14 у скасованій частині щодо розгляду заяви ТОВ "Лозівський автопарк" про визнання грошових вимог до боржника було направлено на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Розпорядженням керівника апарату суду від 09.06.2021 було призначено повторний автоматизований розподіл заяви по справі № 922/4571/14 у зв`язку з недопустимістю повторної участі судді Усатого В.О. в розгляді справи. Згідно Витягу з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду заяви визначено суддю Лаврову Л.С.

Ухвалою від 11.06.2021 було призначено заяву (вх. 18559 від 12.08.2020) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" у справі № 922/4571/14 до нового розгляду. Засідання відкладалося з 07.07.2021 по 09.08.2021, з 09.08.2021 по 07.09.2021, з 07.09.2021 по 06.10.2021.

02.07.2021 арбітражним керуючим було подано заперечення на заяву про визнання грошових вимог (вх. 15465).

05.07.2021 за вхідним 15637 від ТОВ «Лозівський автомпарк» надійшли письмові пояснення, в яких підтримано заяву з грошовими вимогами до боржника, а 06.08.2021 заявником було подано додаткові письмові пояснення по суті заяви (вх. 18389).

09.08.2021 від арбітражного керуючого надійшли доповнення до заперечень (вх. 18449) та надано додаткові документи, на підтвердження заперечень на заяву ТОВ «Лозівський автомпарк».

В судовому засіданні 07.09.2021 представник заявника підтримав заяву з грошовими вимогами до боржника. Присутній в судовому засіданні арбітражний керуючий проти заяви заперечував, просив суд відмовити у її задоволенні.

Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне.

14.02.2003 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" та Відкритим акціонерним товариством "Лозівське автотранспортне підприємство 16309" укладено угоду "Про співпрацю та організацію взаємовідносин" № 1/2, відповідно до умов якої сторони зобов`язались спільно діяти для досягнення господарчих цілей у відповідності до уставних завдань та економічної зацікавленості кожної з сторін, які приймають участь у цій угоді. В рамках цієї угоди між сторонами було підписано договір № 2-а поворотної фінансової допомоги (позики) від 14.02.2003 та, відповідно до додаткової угоди № 10, укладеної до неї сторонами від 10.02.2006, ТОВ "Лозівський автопарк" зобов`язався надати ВАТ "Лозівське АТП-16309" безпроцентну фінансову допомогу, а ТОВ "Лозівське АТП - 16309" її повернути. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитор зобов`язаний надати позику протягом трьох років з моменту підписання цього договору нерівними частинами виходячи із виробничої необхідності і відповідності з статутними завданнями підприємств. Згідно з Додатковою угодою № 23 від 21.02.2014 до договору № 2-а поворотної фінансової допомоги (займу) від 14.02.2003 сторони внесли зміни до п. 7 Договору, та погодили, що даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його повного виконання, але в будь-якому випадку до 31.12.2014.

За період з 2003-2014 роки, ТОВ "Лозівський автопарк" надав ВАТ "Лозівське АТП-16309" фінансову допомогу в рамках договору № 2-а поворотної фінансової допомоги на суму 2 970 330 грн.

30.03.2014 між сторонами (ВАТ "Лозівське АТП-16309" та ТОВ "Лозівський автопарк") була укладена угода про припинення зобов`язання передачею відступного № 2, відповідно до умов якої, сторони домовилися про припинення всіх зобов`язань відповідача, що випливають з договору поворотної фінансової допомоги (займу) № 2 від 14.02.2003 з доповненнями в додатковій угоді № 10 від 10.02.2006, укладеного між первісним кредитором та боржником, внаслідок надання відповідачем замість виконання цих зобов`язань, відступного відповідно до умов цієї угоди (розділ 2 угоди). Сторонами погоджено, що відступне повністю покриває всі вимоги кредитора щодо боржника, що випливають з договору поворотної фінансової допомоги, в тому обсязі, в якому вони існують на момент підписання угоди, щодо оплати поставленого товару і сплати неустойки за прострочення оплати (розділ 3 угоди). У розділі 4 угоди сторонами була визначена форма надання відступного, шляхом передання відповідачем позивачу рухомого майна відповідно до додатку до договору. У розділі 7 угоди про припинення зобов`язання передачею відступного сторони погодили обов`язковість її нотаріального посвідчення. Сторонами також погоджено, що відступне повністю покриває всі вимоги кредитора щодо боржника, що випливають з договору поворотної фінансової допомоги, в тому обсязі, в якому вони існують на момент підписання угоди, щодо оплати поставленого товару і сплати неустойки за прострочення оплати (розділ 3 угоди). У розділі 4 угоди сторонами була визначена форма надання відступного, шляхом передання відповідачем позивачу рухомого майна відповідно до додатку до договору. У розділі 7 угоди про припинення зобов`язання передачею відступного сторони погодили обов`язковість її нотаріального посвідчення.

15.01.2004 між сторонами (позивач - лізингоодержувач, відповідач - лізингодавець) було укладено договір оперативного лізингу № 21-а від 15.01.2004, за умовами якого, лізингодавець передає, а лізингоодержувач отримує у тимчасове володіння та платне користування майно, відповідно до актів приймання - передання (розділ 1 договору). На виконання договору лізингу, сторонами був підписаний акт приймання - передання рухомого майна за договором оперативного лізингу № 21-а від 15.01.2004. Додатковою угодою № 5 від 03.05.2012 до договору оперативного лізингу № 12-а від 15.01.2004, сторони погодили, що лізингодавець передає, а лізингоодержувач бере у тимчасове володіння в платне користування нерухоме майно терміном на 2,5 роки. На виконання цієї додаткової угоди, сторонами був підписаний акт приймання - передання нерухомого майна за договором оперативного лізингу № 21-а від 15.01.2004. Пунктом 4.8 договору оперативного лізингу № 21-а від 15.01.2004 сторони передбачили можливість викупу лізингоодержувачем майна, переданого в лізинг.

31.03.2014 між сторонами укладено угоду № 3 про перехід права власності майна по договору оперативного лізингу № 21-а від 15.01.2004, відповідно до якої сторонами було погоджено перехід у власність позивача майна відповідача, як лізингодавця, згідно із актами приймання - передання (п. 1 угоди), та домовились, в підтвердження переходу права власності на майно укласти договір купівлі - продажу. На виконання сторонами вказаної угоди, 31.03.2014 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4, відповідно до умов якого ВАТ "Лозівське АТП - 16309" зобов`язався продати, а ТОВ "Лозівський автопарк" купити нерухоме майно з обладнанням та транспортними засобами, що належать ВАТ "Лозівське АТП - 16309". Нежитлові будівлі, споруди, комунікації, а також найменування, кількість транспортних засобів, їх технічний стан вказуються окремими угодами до цього договору (розділ 1 договору), які було підписано сторонами 31.03.2014. Пунктом 2.1. цього договору, сторонами визначено, що у зв`язку з повним виконанням умов оплати "майна", відсутністю претензій у сторін одна до одної, право власності на "майно" переходить до покупця після підписання сторонами акту -приймання-передачі, вказаного "майна". 31.03.2014 сторонами були підписані акти передачі - приймання рухомого та нерухомого майна.

Сторони звернулися до нотаріуса за нотаріальним посвідченням договору купівлі-продажу нерухомого майна № 4 від 31.03.2014. Однак, постановою приватного нотаріуса № 135/02-31 від 01.04.2014 сторонам відмовлено у посвідченні вказаного договору, у зв`язку з невідповідністю статутних документів відповідача вимогам законодавства про акціонерні товариства - відсутність такої організаційно-правової форми, як відкрите акціонерне товариство. Отже, у нотаріальному засвідченні договору купівлі-продажу № 4 від 31.03.2014 було відмовлено приватним нотаріусом.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "Лозівське АТП-16309" з позовом про визнання права власності на нежитлові будівлі літ. "А-2", загальною площею 1073,8 кв.м., літ. "Б-2", загальною площею 3983,9 кв.м., літ. Д", загальною площею 23,5 кв.м., 2 СК-26, огорожу - 650 п.м., асфальтовану відкриту стоянку на 150 авто, площею 6400 кв.м., зовнішнє освітлення ЛЕП-10КВТ, мережі водопостачання та каналізації, газопровід внутрішній, розташовані за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Польова, 1, а також транспортні засоби: ПАЗ 3205 (1991 рік випуску, державний номер НОМЕР_1 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_2 , дата реєстрації 14.05.2008 року), IKARUS 250 (1986 рік випуску, державний номер НОМЕР_3 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_4 , дата реєстрації 07.07.2007), DAIMLER-BENZ 0303 (1977 рік випуску, державний номер НОМЕР_5 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_6 , дата реєстрації 09.06.2007); DAIMLER-BENZ (1987 рік випуску, державний номер НОМЕР_7 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_8 , дата реєстрації 12.06.2002 року); IKARUS 256 (1988 рік випуску, державний номер НОМЕР_9 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_10 , дата реєстрації 21.08.1997), КРАЗ 256 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_11 , реєстраційне свідоцтво ВЦ827992, дата реєстрації 09.04.1993), ГАЗ 3307 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_12 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_13 , дата реєстрації 12.01.1995).

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі № 922/2473/15 (за результатами нового розгляду з урахуванням висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України), у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд зазначив про невідповідність укладених сторонами угоди про припинення зобов`язань передачею відступного від 30.03.2014 № 2 та договору купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4 від 31.03.2014 вимогам чинного законодавства при їх укладенні. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 № 922/2473/15 рішення Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 залишено без змін.

Враховуючи наведені обставини, ТОВ "Лозівський автопарк" звернулось до Господарського суду Харківської області в межах справи про банкрутство ВАТ "Лозівське АТП-16309" із заявою (вх.№ 896 від 14.01.2019), в якій заявник просив суд: визнати дійсною угоду про припинення зобов`язання передачею відступного № 2 від 30.03.2014, укладену між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309"; визнати дійсним договір купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4 від 31.03.2014 укладений між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" (вх.№ 896 від 14.01.2019) повністю. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2020 ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 залишено без змін.

Звертаючись до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника, заявник свої грошові вимоги обґрунтовує наявністю заборгованості ВАТ "Лозівське АТП 16309" у розмірі 2 970 330 грн, що отримані останнім за договором поворотної фінансової допомоги (позики), однак не були повернуті. Отримання боржником фінансової допомоги протягом 2003-2014 років у розмірі 2 970 330 грн підтверджується актом податкової перевірки від 06.10.2014 та постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 у справі № 922/2473/15. При розгляді справи № 922/2473/15 Харківським апеляційним господарським судом встановлено, що матеріалами справи підтверджено розмір отриманої боржником фінансової допомоги протягом 2003-2014 років 2 970 330 грн (постанова від 29.03.2016). Матеріали справи не містять доказів повернення боржником фінансової допомоги, отриманої за договором поворотної фінансової допомоги № 2-а від 14.02.2003 у розмірі 2 970 330 грн.

З метою врегулювання питання щодо повернення отриманої поворотної фінансової допомоги між боржником та ТОВ "Лозівський автопарк" було укладено договори, за яким ТОВ "Лозівський автопарк" вважав, що набув права власності на майно боржника в рахунок заборгованості боржника щодо повернення фінансової допомоги. На виконання цих договорів боржником за актами приймання передачі були передані ТОВ "Лозівський автопарк" об`єкти рухомого та нерухомого майна. Підписання зазначених договорів та передача майна відбувалось до відкриття провадження у справі про банкрутство ВАТ "Лозівський автопарк". Зазначені обставини мали наслідком сподівання ТОВ "Лозівський автопарк" та його висновки про те, що боржником передано майно в рахунок заборгованості за договорами надання поворотної фінансової допомоги. Таким чином, ТОВ "Лозівський автопарк" вважав виконаними зобов`язання боржника перед ним та відповідно відсутність вимог до останнього. Однак, під час реєстрації зазначених договорів ТОВ "Лозівський автопарк" стало відомо про те, що договори не відповідають встановленим до них законом вимогам, що мало наслідком відмову у реєстрації права власності за ТОВ "Лозівський автопарк" на майно, яке, як він вважав, отримано ним в рахунок заборгованості боржника. Наведені обставини стали підставою для звернення ТОВ "Лозівський автопарк" до суду з позовом про визнання права власності на отримане ним за цими договорами майно. За результатами розгляду вимог про визнання за ТОВ "Лозівський автопарк" права власності на майно ухвалено рішення про відмову у задоволенні таких вимог. Відмовляючи у задоволенні вимог, суд зауважив на тому, що договори, на які посилався позивач (ТОВ "Лозівський автопарк"), як на підставу виникнення права власності, є нікчемними, що унеможливлює задоволення позовних вимог. ТОВ "Лозівський автопарк" з метою захисту свого порушеного права та сподівання отримати задоволення своїх вимог звернувся до суду з іншими вимогами про визнання нікчемних договорів дійсними. Такі вимоги були заявлені ТОВ "Лозівський автопарк" в межах справи про банкрутство ВАТ "Лозівське АТП 16309". Однак, в задоволенні таких вимог судом було відмовлено (ухвала Господарського суду Харківської області від 18.02.2020, залишена без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2020).

Після того, як ТОВ "Лозівський автопарк" використало способи захисту порушеного права у вигляді вимог про визнання права власності на отримане майно та визнання договорів дійсним та пересвідчилося у їх неефективності та тому, що вони не призвели до бажаного результату, воно звернулося до суду в межах справи про банкрутство із заявою з грошовими вимогами до боржника. Через неефективність попередньо обраних способів захисту порушеного права звернення із заявою з грошовими вимогами до боржника вважав єдиним можливим способом захистити своє право. Тобто ТОВ "Лозівський автопарк" протягом всього цього строку учинялись активні дії, направлені на намагання захистити своє право, однак такі дії не дали результату. Такі причини обґрунтовані зверненнями до суду з вимогами про визнання права власності на майно та визнання дійсними нікчемних договорів та судовим розглядом таких вимог. На протязі всього цього строку та ухвалення остаточних судових рішень за результатами такого розгляду ТОВ "Лозівський автопарк" вважав можливим задоволення своїх вимог у інший спосіб. Враховуючи зазначене, при первісному розгляді справи суди дійшли висновку щодо поважності причин пропуску позовної давності кредитором.

Скасовуючи судові рішення та направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд вказував, що суди першої і апеляційної інстанцій при розгляді заяви ТОВ "Лозівський автопарк" про визнання грошових вимог у розмірі 2 970 330 грн заборгованості з фінансової допомоги боржнику - ВАТ "Лозівське АТП-16309" мали з`ясувати чи обраний ТОВ "Лозівський автопарк" спосіб захисту своїх прав щодо погашення заборгованості з фінансової допомоги у розмірі 2 970 330 грн шляхом укладення угоди про припинення зобов`язань у спосіб передання відступного, договору купівлі продажу, звернення з численними позовами до суду про визнання права власності на майно, про визнання дійсними цих договорів, був об`єктивною непереборною перешкодою для ТОВ "Лозівський автопарк" звернутися в межах позовної давності, встановленої законом, до суду з позовом про стягнення 2 970 330 грн заборгованості з фінансової допомоги, з незалежних від кредитора підстав які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання такого позову, чи залежав тільки від права вибору заявника (ТОВ "Лозівський автопарк") його волі і розсуду.

Верховний Суд вказав, що при новому розгляді суду необхідно належним чином дослідити та встановити обставини щодо того чи звернення ТОВ "Лозівський автопарк" з позовом про визнання права власності на майно та із заявою про визнання дійсними угоди про припинення зобов`язання передачею відступного та договору купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна було належним способом захисту порушеного права останнього на повернення фінансової допомоги в сумі 2 970 330 грн, з урахуванням фактичних обставин у цій справі, а відтак чи розгляд судами справ за вказаними позовами може бути підставою для визнання поважними причин пропуску позовної давності; дослідити та встановити наявність/відсутність об`єктивних причин неможливості звернення ТОВ "Лозівський автопарк" із позовом до боржника про стягнення неповернутої фінансової допомоги в сумі 2 970 330 грн, або із заявою з грошовими вимогами до боржника у строк передбачений законом; дослідити та встановити обставини щодо передбаченого договорами строку повернення суми фінансової допомоги та відповідну дату, з якої ТОВ "Лозівський автопарк" мало змогу дізнатись про порушення його права у зв`язку із неповерненням такої фінансової допомоги боржником, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених в цій постанові, постановити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

За приписами ч.4 ст.236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи оцінку доводам учасників справи, з урахуванням вищенаведених вказівок та висновків, викладених у постанові Верховного Суду в даній справі, якою справу було направлено на новий розгляд, а також висловлених під час нового розгляду доводів, суд зазначає наступне.

У поданих під час нового розгляду запереченнях арбітражний керуючий вказував, що заява не підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи про банкрутство ВАТ «Лозівське АТП-16309», а саме постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.03.2016 у справі № 922/2473/15 підтверджено те, що за період з 2003 по 2014 роки ТОВ «Лозівський автопарк» було надано ВАТ «Лозівське АТП-16309» поворотна фінансова допомога 2 970 330,00 грн. Також, відповідно до матеріалів справи, а саме до змісту протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ «Лозівське АТП - 16309» № 1/8/2014 від 30.04.2014 зазначено про те, що це підприємство повноцінно не працює на протязі останніх десяти років (тобто з 2004 року). Також у цьому протоколі колишнім очільником ВАТ «Лозівське АТП -16309» ОСОБА_1 зазначено про те, що через значні борги до бюджету державною виконавчою службою накладений арешт на все рухоме та нерухоме майно, а також на рахунки підприємства. Проте, за таких явно несприятливих економічних обставин ТОВ «Лозівський автопарк» протягом цього часу надавало ВАТ «Лозівське АТП-16309» поворотну фінансову допомогу, яка не витребовувалася та не поверталася. Наведені факти свідчать про те, що на протязі такого тривалого строку (понад 10 років) ТОВ «Лозівський автопарк» мало змогу дізнатись про порушення його права у зв`язку із неповерненням цієї фінансової допомоги боржником і звернутися із позовом до боржника про стягнення неповернутої фінансової допомоги. Крім того, після визнання ВАТ «Лозівське АТП-16309» банкрутом ТОВ «Лозівський автопарк» зверталося до суду із численними позовними заявами, які не містили вимог про повернення отриманої фінансової допомоги у грошовому вимірі, а містили інші вимоги, які не є тотожними вимогам про повернення позики (фінансової допомоги) і були направлені лише на заволодіння майном боржника.

У наданих до суду поясненнях ТОВ «Лозівський автопарк» вказувало, що на момент відкриття справи про банкрутство ВАТ «Лозівське АТП-16309» 27 листопада 2014 року питання взаєморозрахунків з ТОВ «Лозівський автопарк» було урегульовано згідно рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Лозівське АТП-16309» від 27 квітня 2012 року, домовленістю керівників про погашення заборгованості, укладеними угодами про припинення зобов`язання передачею відступного № 2 від 30 березня 2014 року та договором купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4 від 31 березня 2014 року.

Досліджуючи питання пропуску строку давності для заявлення вимог кредитором та обґрунтованість заяви про визнання поважними причин такого пропуску, суд враховує наступне.

Згідно з Додатковою угодою № 23 від 21.02.2014 до договору № 2-а поворотної фінансової допомоги (займу) від 14.02.2003 сторони внесли зміни до п. 7 Договору, та погодили, що даний договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до моменту його повного виконання, але в будь-якому випадку до 31.12.2014.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що постановою Господарського суду Харківської області від 27.11.2014 ВАТ "Лозівське АТП 16309" визнано банкрутом. Отже, строк виконання всіх зобов`язань боржника вважається таким, що настав. Тобто, з моменту визнання боржника банкрутом настав і строк виконання зобов`язань боржника з повернення фінансової допомоги. Враховуючи зазначене, ТОВ "Лозівський автопарк" мав звернутися з вимогами до боржника про повернення фінансової допомоги до 27.11.2017 (три роки з дати визнання боржника банкрутом - з 27.11.2014). Натомість, як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Лозівський автопарк" звернувся із заявою з грошовими вимогами до боржника, які складаються з суми неповернутої фінансової допомоги у серпні 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено ліквідатором боржника, тобто майже через три роки уже після збігу позовної давності.

Таким чином, ТОВ "Лозівський автопарк" мало змогу дізнатись про порушення його права у зв`язку із неповерненням фінансової допомоги боржником 27.11.2014.

Цивільний кодекс України у статті 267 передбачає можливість визнання судом поважними причини пропуску позовної давності, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Вирішення питання щодо визнання поважними причини пропуску позовної давності перебуває в межах дискреційних повноважень судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для визнання їх поважними. Разом з тим, якщо пропуск позовної давності має місце зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, рішення про визнання поважними причини пропуску позовної давності може порушити принцип юридичної визначеності (постанова Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 908/1846/17).

Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду. Саме з цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі. Відповідно до вимог процесуального законодавства суддя відкриває провадження у справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому процесуальним кодексом. Виходячи з аналізу наведених норм, перебіг позовної давності шляхом пред`явлення позову може перериватися в разі звернення позивача до суду, в тому числі й направлення позовної заяви поштою, здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства. Якщо суд у прийнятті позовної заяви відмовив або повернув її, то перебіг позовної давності не переривається.

Не перериває перебігу такого строку й подання позову з іншим предметом спору та з іншими матеріально-правовими підставами (постанови Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 712/21651/12, від 15.05.2020 у справі № 922/1467/19, від 29.12.2020 у справі № 909/1165/19).

Як було встановлено судом, рішенням Господарського суду Харківської області від 01.02.2016 у справі № 922/2473/15 (за результатами нового розгляду з урахуванням висновків, викладених у постанові Вищого господарського суду України), у задоволенні позовних вимог відмовлено (про визнання права власності на нежитлові будівлі літ. "А-2", загальною площею 1073,8 кв.м., літ. "Б-2", загальною площею 3983,9 кв.м., літ. Д", загальною площею 23,5 кв.м., 2 СК-26, огорожу - 650 п.м., асфальтовану відкриту стоянку на 150 авто, площею 6400 кв.м., зовнішнє освітлення ЛЕП-10КВТ, мережі водопостачання та каналізації, газопровід внутрішній, розташовані за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Польова, 1, а також транспортні засоби: ПАЗ 3205 (1991 рік випуску, державний номер НОМЕР_1 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_2 , дата реєстрації 14.05.2008 року), IKARUS 250 (1986 рік випуску, державний номер НОМЕР_3 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_4 , дата реєстрації 07.07.2007), DAIMLER-BENZ 0303 (1977 рік випуску, державний номер НОМЕР_5 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_6 , дата реєстрації 09.06.2007); DAIMLER-BENZ (1987 рік випуску, державний номер НОМЕР_7 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_8 , дата реєстрації 12.06.2002 року); IKARUS 256 (1988 рік випуску, державний номер НОМЕР_9 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_10 , дата реєстрації 21.08.1997), КРАЗ 256 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_11 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_14 , дата реєстрації 09.04.1993), ГАЗ 3307 (1993 рік випуску, державний номер НОМЕР_12 , реєстраційне свідоцтво НОМЕР_13 , дата реєстрації 12.01.1995).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.02.2020 (залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2020) відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" (вх.№ 896 від 14.01.2019) про визнання дійсною угоди про припинення зобов`язання передачею відступного № 2 від 30.03.2014, укладену між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309" та про визнання дійсним договору купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна № 4 від 31.03.2014 укладений між ТОВ "Лозівський автопарк" та ВАТ "Лозівське АТП - 16309".

Враховуючи, що вказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, було встановлено необґрунтованість вимог, які заявлялися ТОВ "Лозівський автопарк", звернення ТОВ "Лозівський автопарк" з позовом про визнання права власності на майно та із заявою про визнання дійсними угоди про припинення зобов`язання передачею відступного та договору купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна не було належним способом захисту порушеного права останнього на повернення фінансової допомоги в сумі 2 970 330 грн, з урахуванням фактичних обставин у цій справі, а відтак, розгляд судами справ за вказаними позовами не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Окрім того, обраний ТОВ "Лозівський автопарк" спосіб захисту своїх прав щодо погашення заборгованості з фінансової допомоги у розмірі 2 970 330 грн шляхом укладення угоди про припинення зобов`язань у спосіб передання відступного, договору купівлі продажу, звернення з позовами до суду про визнання права власності на майно, про визнання дійсними цих договорів, не був об`єктивною непереборною перешкодою для ТОВ "Лозівський автопарк" звернутися в межах позовної давності, встановленої законом, до суду з позовом про стягнення 2 970 330 грн заборгованості з фінансової допомоги, з незалежних від кредитора підстав які унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання такого позову, адже залежав тільки від права вибору ТОВ "Лозівський автопарк" щодо способу захисту своїх прав.

Будь-яких інших об`єктивних причин неможливості звернення ТОВ "Лозівський автопарк" із позовом до боржника про стягнення неповернутої фінансової допомоги в сумі 2 970 330 грн, або із заявою з грошовими вимогами до боржника у строк передбачений законом, і зокрема до 27.11.2017, заявником не було надано, тому суд не вбачає підстав для визнання поважними причин пропущення строку позовної даності.

Оскільки строк позовної давності було пропущено і заявником не було обґрунтовано поважність причин такого пропуску суд відмовляє у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" з грошовими вимогами до боржника у справі № 922/4571/14 у зв`язку з пропуском строку позовної давності, про застосування наслідків якого було заявлено ліквідатором під час розгляду заяви.

Керуючись ст.ст. 12, 233, 234, 235, п. 5 ст. 310 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Лозівський автопарк" з грошовими вимогами до боржника у справі № 922/4571/14 (вх. 18559 від 12.08.2020).

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, передбаченому статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України, протягом десяти днів з дня її прийняття.

Повний текст ухвали підписано 11.10.2021.

Суддя Лаврова Л.С.