ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"12" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 5017/3798/2012

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М., розглянувши подання (вх.№ ГСОО 2-1216/21 від 30.09.2021) приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, подане у справі №5017/3798/2012

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Поліщук Тетяни Леонідівни ( АДРЕСА_1 )

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Укрхліббуд" (65029, м. Одеса, провулок Каретний, 18, кв.14)

про стягнення заборгованості за кредитним договором

стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (04080, місто Київ, вулиця Олексія Терьохіна, будинок 8а, офіс 111)

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Господарського суду Одеської області Щавинської Ю.М. перебувала справа №5017/3798/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до Фізичної особи-підприємця Поліщук Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відкритого акціонерного товариства "Укрхліббуд" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.12.2018, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного суду від 15.04.2019, позов задоволено частково, стягнуто з ФОП Поліщук Т.Л. на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитом у сумі 96 000 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 767 328 грн, судовий збір у сумі 99 329,90 грн, в решті позову відмовлено.

10.01.2019 на виконання рішення Господарського суду Одеської області видано відповідний наказ.

Ухвалою суду від 26.10.2020 замінено первісного стягувача ПАТ "Дельта Банк" на його правонаступника - ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" у справі №5017/3798/2012 за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ФОП Поліщук Тетяни Леонідівни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ВАТ "Укрхліббуд", про стягнення заборгованості за кредитним договором.

30.09.2021, під час перебування судді Щавинської Ю.М. у відпустці, до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича, в якому останній просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІІН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , до погашення заборгованості за виконавчим документом в повному обсязі.

Крім того, у прохальній частині подання приватний виконавець просить суд розгляд останнього провести без участі приватного виконавця.

Подання обґрунтоване тим, що з дати набрання законної сили рішення суду та станом на день звернення до суду з даним поданням, боржник усю суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для реального, фактичного та в повному обсязі виконання не вчинив.

Вжитими приватним виконавцем заходами встановлено, що ліквідного рухомого майна та нерухомого майна за боржником не зареєстровано; коштів на виявлених рахунках боржника у банківських установах в розмірі, достатньому для задоволення вимог стягувача недостатньо. Боржник офіційно працює, але борг за рішенням суду не сплачує.

16.03.2021 приватним виконавцем на адресу боржника рекомендованим листом було направлено виклик №2014, яким зобов`язано останнього з`явитися до виконавця 23.03.2021 о 10 год. 30 хв. та надати документи та відомості, згідно із зазначеним у виклику переліком.

В порушення п.3 ч.5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" боржником не було надано декларацію про доходи та майно, про рахунки в банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб.

Про обставини, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо, тощо) або про інші підстави, внаслідок виникнення яких боржник був позбавлений можливості скористатися правами, наданими йому Законом України "Про виконавче провадження" та які можуть бути підставою для відкладення виконавцем проведення виконавчих дій боржник не повідомив та з письмовими заявами до виконавця не звертався.

При цьому на запит приватного виконавця щодо перетину боржником державного кордону України Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.06.2021 надано відповідь, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 перетинає кордон України.

Зазначене у сукупності свідчить про те, що боржник фактично ігнорує законні вимоги приватного виконавця та ухиляється від виконання рішення суду.

Розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, суд вказує наступне.

Відповідно до положень статті 124 Конституції України, які цілком кореспондуються з положеннями ст. 18 ГПК України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Нормами ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що боржник зобов`язаний: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до положень ст.337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що стаття 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" передбачає можливість тимчасового обмеження права громадянина України, який має паспорт, на виїзд за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання таких зобов`язань. Тобто Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань та/або судового рішення, а за ухилення від їх виконання. При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, необхідно розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

При цьому, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Суд зауважує, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Зважаючи на це, доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Так, на обґрунтування ухилення боржника від виконання судового рішення приватним виконавцем до матеріалів подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 надано копії документів виконавчого провадження, а саме: наказ на примусове виконання рішення, постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2021, лист на адресу боржника щодо відкриття виконавчого провадження із доказами його направлення, відповіді на запити до Пенсійного фонду України, Державної фіскальної служби України, Міністерства внутрішніх справ України, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, постанову про арешт майна боржника від 11.01.2021, постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника разом із супровідним листом, виклик приватного виконавця №2014 від 16.03.2021, акт приватного виконавця від 23.03.2021, відповідь ОСОБА_2 щодо звільнення ОСОБА_1 , трудова книжка ОСОБА_1 , відповідь Державної прикордонної служби України від 02.07.2021.

Таким чином, із змісту подання приватного виконавця та наданих останнім документів вбачається наявність обставин неможливості виконання відповідачем судового рішення у зв`язку з відсутністю відповідних коштів на рахунках боржника та майна. Поряд з цим, як вже зазначалось, наявність невиконаного зобов`язання не може бути достатньою підставою для застосування такого виключного заходу забезпечення виконання судового рішення як застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

В той же час, не може бути достатньою підставою для визнання обставин ухилення від виконання судового рішення неявка ОСОБА_1 на виклик приватного виконавця, оскільки, як встановлено судом, до матеріалів подання не надано доказів надіслання відповідного виклику та його отримання ОСОБА_1 .

Не містять матеріали подання також і доказів ухилення ОСОБА_1 від отримання поштової кореспонденції, що надсилалась приватним виконавцем, що призвело до порушення обов`язків боржником, в тому числі передбачених ч. 5 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Серед іншого, не можуть розглядатись, як докази умисного ухилення боржника в розумінні норм закону та застосування такого виключного заходу забезпечення виконання рішення, як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, й посилання виконавця на те, що ОСОБА_1 згідно інформації Державної прикордонної служби України 28.03.2019 перетинала кордон України, з огляду на те, що станом на зазначену дату рішення суду від 10.12.2018 ще не набрало законної сили, оскільки було оскаржене до суду апеляційної інстанції. Фактично рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018, яким з ФОП Поліщук Т.Л. було стягнуто 96 000 доларів США, набрало законної сили лише 15.04.2019.

При цьому за час, що минув з дати набрання рішенням законної сили, інформація щодо перетину боржником державного кордону України у довідці Державної прикордонної служби України відсутня. Відсутні також і відомості щодо звернення приватного виконавця до Державної прикордонної служби України після липня 2021.

Суд також враховує, що, як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, сума заборгованості, яка підлягає стягненню за наслідком виконавчих дій, становить 47 575,53 доларів США, тоді як рішенням Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 з Фізичної особи-підприємця Поліщук Тетяни Леонідівни стягнуто 96 000 доларів США, що опосередковано свідчить про часткове погашення боржником суми заборгованості.

Фактичні обставини справи в сукупності свідчать про те, що державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань, зокрема: доказів умисного нез`явлення на виклик виконавця, приховування доходів, коштів та майна, на які можна звернути стягнення, незаконного їх відчуження.

Натомість, відсутність у боржника нерухомого та рухомого майна, а також грошових коштів на банківських рахунках, що вбачається із змісту подання та поданих приватним виконавцем документів, не може свідчити про умисне ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Крім того суд зауважує також, що приватний виконавець, зазначаючи у поданні, що боржник працює, надав суду копію трудової книжки Поліщук Т.Л., в якій міститься інформація про звільнення останньої 01.12.2020.

Як вже зазначалось судом, за приписами ст.337 ГПК України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

В той же час відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтю 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права від 16.12.1966 передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст.313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У справі "Гочев проти Болгарії" від 26.11.2009, Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, з огляду на недоведення приватним виконавцем обставин навмисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, суд вважає, що в даному конкретному випадку таке обмеження не відповідає всім вказаним критеріям, з огляду на що у задоволенні подання приватного виконавця слід відмовити.

Крім того, суд зауважує, що ухвалою суду від 04.08.2021 судом було відмовлено приватному виконавцю Щербакову Ю.С. в задоволенні подання з фактично ідентичним змістом. При цьому, жодних документів, складених після розгляду заяви, датованої 28.07.2021, які підтверджують ухилення боржника від виконання рішення та не були предметом розгляду суду, за результатом якого було прийнято ухвалу від 04.08.2021, виконавець суду не надав.

Керуючись ст.ст. 234, 337 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Поліщук Т.Л. без вилучення паспортного документа, поданого у справі №5017/3798/2012, відмовити.

Ухвала набирає чинності 12.10.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Щавинська Юлія Михайлівна