РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

18.10.2021Справа № 910/13552/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архімагір»

про стягнення 79.486,70 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

18.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архімагір» про стягнення 79.486,70 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що умовами укладеного між сторонами договору про поставку товару № 126/ВЗЗ-2020 від 02.09.2020 сторонами визначено якість товару та строки поставки товару, за невиконання яких передбачено нарахування штрафу та пені. Так, 04.09.2020 позивачем було надано відповідачу заявку № 78/5/7-1913 від 03.09.2020 про необхідність поставки передбаченого заявкою товару; відповідно до умов договору передбачений товар мав бути поставлений 22.09.2020. 23.09.2021 відповідачем здійснено поставку товару, який було повернуто позивачем на підставі акту № 184 від 23.09.2020 про порушення відповідачем умов договору, у зв`язку з невідповідністю тари-металевої вимогам ДСТУ 7771:2015. Визначений в заявці товар належної якості було поставлено відповідачем 29.09.2020 про що свідчать видаткові накладні №№ 11, 12, 13 від 29.09.2020, тобто з порушенням встановлених договором строків. Претензією № 78/6-2394 від 22.10.2020 позивач звернувся до відповідач з вимогою сплатити пеню у розмірі 13.247,79 грн та 66.238,94 грн штрафу; відповіді на вказану претензією відповідачем не надано; вимоги не виконано. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 79.486,70 грн, з яких 13.247,79 грн пені за порушення строку поставки товару та 66.238,94 грн штрафу за поставку товару з порушенням вимог щодо тари.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13552/21; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарським судом міста Києва з 05.07.2021 зупинено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку, про що розміщено офіційне повідомлення на сайті Судова влада України, тому судом не було надіслано учасникам справи ухвалу від 27.08.2021.

15.09.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Відповідач разом з товаром надав позивачу всі необхідні документи визначені у п. 6.4 договору. Позивач при поставці товару 23.09.2020 не прийняв товар вказуючи на те, що металева банка не відповідає ДСТУ 7771:2015. Однак, відповідач разом з поставкою товару надав висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи, що товар упаковано у металеві банки, які відповідають всім органолептичним показникам, а також сертифікат якості № 508 від 16.06.2020 на відповідність ДСТУ 7771:2015. Розділом 3 договору визначено прядок контролю за якістю товару, відбір зразків (проб), відповідно до яких позивач мав здійснити лабораторні дослідження (випробування). Позивачем не подано підтвердження висновків акредитованих лабораторій про те, що товар та металеві банки не відповідають ДСТУ. У відповідача склалась думка, що позивач навмисно не хотів приймати товар щоб застосувати штрафні санкції. Позивач прийняв товар 29.09.2020 після того як відповідач звернувся до керівництва Національної гвардії України про те, що ВЧ НОМЕР_1 навмисно не приймає поставлений товар, який відповідає всім вимогам про безпечність та якість харчових продуктів. Враховуючи викладене у позивача відсутні правові підстави для нарахування штрафних санкцій.

28.09.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що керуючись пунктом 8.4 договору комісією позивача складено акт про порушення умов договору наступне. В акті про порушення умов договору, уповноважений представник відповідача виклав свої заперечення в яких зазначив, що згідно нормативних документів допускаються незначні недоліки у тарі. Проте якими нормативними документами це передбачено, не зазначив. Отже, під час фактичної перевірки товару, комісією позивача за участі представника відповідача було виявлено: вм`ятини в різних місцях (на кришці та збоку банки); на нижній кришці банок було виявлено повздовжні вм`ятини (більше 2 мм.) зі зняттям лаку з металу на та наявними слідами корозії (іржі). Зазначене не допускається відповідно до ДСТУ 7454:2009 «Банки металеві для консервів технічні умови», що в майбутньому може призвести до значної корозії банок при зберіганні та в подальшому не забезпечити збереження споживацьких властивостей товару при подальшому його зберіганні, що являється суттєвим порушенням розділу 2 договору (якість товару). Відповідачем у відзиві не було надано жодного підтвердження вчасної поставки товару.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальність «Архімагір» (учасник, відповідач) було укладено договір № 126/В33-2020 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору учасник зобов`язується у визначені договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до п. 1.2 договору найменування (номенклатура, асортимент) товару Рибні консерви та інші рибні страви і пресерви за кодом СРV за ДК 021:2015 0 15240000-2 (консервні рибні «Скумбрія в олії») (далі товар). Кількість товару за договором: 20 000 кг.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором поставку товару здійснив не своєчасно, в зв`язку з чим має сплатити пеню в розмірі 13.247,79 грн та штраф в розмірі 66.238,94 грн за поставку товару з порушенням вимог щодо тари.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 11.1 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2020, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання.

Пунктом 4.1 договору визначено, що ціна договору складає 1.208.000,00 грн.

Відповідно до п. 2.1 договору якість товару що поставляється учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та ДСТУ 7454:2009 та технічному опису (додаток 2 до договору).

Згідно додатку № 2 до договору (Технічний опис) визначено наступні вимоги до товару: Товар - консерви рибні «Скумбрія атлантична бланширована в олії» повинні відповідати нормативному документу на цей вид продукції (товару): ДСТУ ГОСТ 7454:2009 «Консерви з бланшованої, підсушеної чи підв`яленої риби в олії. Технічні умови. ГОСТ 7454-2007,IDT)», Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» та іншим вимогам законодавства в сфері обігу харчових продуктів. Тара - металева банка № 5 згідно з ДСТУ 7771:2015. Маса нетто консервів в банках повинна бути 240 г. Консерви рибні в споживчій тарі мають бути укладені в ящики з гофрованого картону згідно з ДСТУ ГОСТ 9142:2019 (ГОСТ 9142-2014, IDT). Маркування тари повинно бути згідно з чинними нормативно-правовими актами та нормативними документами, а також відповідати Закон України «Про інформацію для споживачів щодо харчових продуктів» № 2639-VIII від 06.12.2018 та вимогам ДСТУ ГОСТ 7454:2009. Строк придатності консервів рибних «Скумбрія атлантична натуральна з додаванням олії» на момент переходу права власності від переможця торгів до замовника повинен складати не менше ніж 20 місяців до кінцевого терміну придатності.

Відповідно до п. 6.1 договору дата та місце поставки товару зазначаються у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим договором складає 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту отримання учасником письмової заявки замовником, але не пізніше дати вказаної в ній.

Згідно з п. 6.2 договору доставка товару на склад замовника проводиться за рахунок коштів учасника (або транспортом учасника) на умовах DDP (в редакції Incoterms 2010), згідно з положеннями договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує збереження товару під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами.

03.09.2020 позивачем складено заявку № 78/5/7-1913 щодо поставки товару за договором у загальній кількості 20 000 кг (зазначено кількість товару та місця його постачання до 3-х об`єктів). Строк поставки вказано 22.09.2020. Дана заявка вручена відповідачу 04.09.2020, що підтверджується відповідною розпискою на цій заявці.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Пункт 6.4 договору містить перелік документів, які мають бути передані учасником замовнику на кожну партію товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 671 Цивільного кодексу України якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Згідно з п. 6.8 договору товар, доставлений замовнику з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, встановленими у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути змінений учасником протягом 3 (трьох) календарних днів

Відповідно до п. 6.8.1 договору у разі виявлення представниками замовника порушень при прийманні товару протягом 24 годин складається акт про порушення умов договору у двох примірниках. Один примірник залишається у замовника, другий примірник надається представнику учасника під підпис, а у разі відмови від підписання акту про порушення умов договору або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного,що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.

Матеріали справи свідчать, що 23.09.2020 відповідачем до позивача на виконання умов договору доставлено товар разом з усіма необхідними супровідними документами, проте комісією у складі представників позивача в присутності представника відповідача складено наступний акт під час приймального контролю.

Акт № 189 від 23.09.2021 про порушення умов договору, в якому зафіксовано наступне

23.09.2020 до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8-а постачальником ТОВ «Архімагір» вантажним автомобілем РЕНО НОМЕР_2 причіп/напівпричіп НОМЕР_3 поставлено товар згідно договору № 126/В33-2020 від 02.09.2020, а саме Рибні консерви та інші рибні страви і пресерви за кодом СРV за ДК 021:20-2 (консерви рибні (Скумбрія атлантична бланшована в олії, ж/б (№5), 240 гр) загальною кількістю 19 999,68 кг (дата виробництва 30.07.2020, виробник ТОВ «Миколаїврибпром»).

Під час проведення контрольних заходів, що включають в себе перевірку безпечності та окремих показників якості - за зовнішнім виглядом, органолептичними показниками, відповідність маркування (етикетування, пакування, тощо) товару, що постачається відповідно до умов договору, комісією військової частини у присутності уповноваженого представника ТОВ «Архімагір» Зволінського Валентина Францовича було здійснено фактичну перевірку товару та виявлено, що в кожному оглянутому ящику наявні банки з слідами іржі (виявлено точки корозії), що підтверджує порушення пункту 2.1 розділу 2 договору (якість товару).

Відповідно додатку 2 до договору «Тара - металева банка № 5 згідно з ДСТУ 7771:2015.». Згідно ДСТУ 7771:2015 «Банки металеві для консервів. Технічні умови.» розділу 5 «Загальні технічні вимоги» пункту 5.1. «Характеристики» підпункту 5.1.2 «Банки повинні мати гладку поверхню (без вдавлень, скобок, здуття полуди, точок корозії).

Враховуючи вищевикладене, комісія військової частини пропонує не приймати на зберігання консерви рибної «Скумбрії в олії» на продовольчий склад відділення зберігання МТЗ відділу закупівлі та зберігання матеріально-технічних засобів військової частини 3078.»

Вказаний акт, окрім представників позивача (членів комісії), підписаний представником ТОВ «Архімагір» із запереченнями, проте зміст заперечень не наведено.

Згідно з п. 7.1.2 договору замовник зобов`язаний приймати поставлений товар згідно з оформленими належним чином видатковими накладними на умовах та у порядку, визначених цим договором.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем поставлено позивачу товар на загальну суму 2.207.964,68 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними

№ 11 від 29.09.2020 на суму 1.103.982,34 грн (у кількості 9999,84 кг);

№ 12 від 29.09.2020 на суму 551.991,17 грн (у кількості 4999,92 кг);

№ 13 від 29.09.2020 на суму 551.991,17 грн (у кількості 4999,92 кг).

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з приписами статей 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу; продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується що відповідач, в порушення умов договору, у визначений заявкою № 78/5/7-1913 від 03.09.2020 строк (22.09.2020) зобов`язання щодо поставки товару не здійснив, та є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 1 ст. 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися зокрема неустойкою.

При цьому, відповідно до п. 1 ст. 547 Цивільного кодексу України всі правочини щодо забезпечення виконання зобов`язань боржника перед кредитором повинні здійснюватися виключно у письмовій формі.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 8.3 договору передбачено, що за порушення строку поставки товару зазначеного у заявці, учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, за прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки замовник має право відмовитись від цього договору у повному обсязі або частково.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оскільки прострочення з постачання товару за заявкою № 78/5/7-1913 від 03.09.2020 мало місце 6 (шість) днів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 13.247,76 грн пені (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Позивач в обґрунтування нарахування 66.238,94 грн штрафу за поставку товару з порушенням вимог щодо тари посилається на п. 8.4.1 договору.

Відповідно до п. 8.4.1 договору за поставку товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування учасник сплачує замовнику штраф у розмірі 3% вартості товару поставленого з порушенням таких вимог. Факт поставки товару з порушенням вимог щодо тари або упаковки або маркування підтверджується актом про порушення умов договору. У випадку відмови від підпису цього акту однією із сторін цього договору, запис про таку відмову зазначається в акті і підписується відповідно другою із сторін цього договору. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня направлення повідомлення про порушення вимог щодо тари або упаковки або маркування. Сплата штрафних санкцій не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором.

Суд враховуючи дані положення договору приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 66.238,94 грн штрафу не обґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки наведений пункт передбачає нарахування штрафу за умови факту поставлення товару, а також нарахування штрафу має здійснюватись із розрахунку вартості товару що не відповідає вимогам щодо тари.

Однак, позивачем належних доказів в підтвердження поставки товару, як то підписані видаткові накладні, не подано; позивачем не доведено кількість товару, що не відповідає умовам щодо тари та відповідно обґрунтованість здійснення нарахування штрафу із розрахунку всієї вартості товару, тоді як з акту не вбачається, що абсолютно весь товар не відповідає умовам щодо тари.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Посилання відповідача на те, що відповідач належним чином виконував обов`язок з поставки товару у строки, визначені договором, але сам позивач неправомірно відмовив у прийнятті товару, не приймаються судом до уваги, оскільки не підтверджені належними засобами доказування в розумінні ст.ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Архімагір» (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 31, ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) 13.247 (тринадцять тисяч двісті сорок сім) грн 79 коп. пені, 378 (триста сімдесят вісім) грн 33 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова