ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021м. ДніпроСправа № 904/5817/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової К.В.

та представників:

від позивача: Ткаченко Ю.О.;

від відповідача: Савко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Кравченка Романа Сергійовича (м. Харків)

до Фізичної особи-підприємця Гордієнко Оксани Олександрівни (м. Дніпро)

про стягнення попередньої оплати у розмірі 54 000 грн. 00 грн., грошових коштів у розмірі 3500 грн. 00 коп. та збитків у розмірі 85 185 грн. 75 коп. за договором транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 16042021 від 16.04.2021

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Кравченко Роман Сергійович (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій він просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Гордієнко Оксани Олександрівни (далі - відповідач) наступні грошові кошти:

- 54 000 грн. 00 коп. - передплати за неналежне виконання умов договору транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 16042021 від 16.04.2021;

- 3 500 грн. 00 коп. - грошових коштів за простій;

- 20 200 грн. 00 коп. - грошових коштів за понесені позивачем збитки на послуги митного брокера;

- 64 985 грн. 75 коп. - грошові кошти за збитки, понесені перед замовником.

Загалом ціна позову становить 142 685 грн. 75 коп.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним:

- з договору-заявки № 16042021 від 16.04.2021 вбачається, що ФОП Кравченко Р.С. замовив у ФОП Гордієнко О.О. транспортний засіб для відправлення продукції. Відповідно до вказаного договору-заявки вантажовідправником є ТОВ "ФК "Здоров`я", вантажоотримувачем є ACH-UR 880 кг, 6 под.; Asia Farm 100 кг 33 кор., 1 м куб., дата та місце завантаження - 19.04.2021 о 08:00 год. за адресою: м. Харків, вулиця Катеринінська, 46 (вулиця Примакова, 46). На виконання вимог укладеного договору відповідачем було надано автомобіль Renault KA6546ВЕ. Проте, з листа ТОВ "ФК "Здоров`я" № 1438/8 від 28.04.2021, вбачається, що остання просить надати дозвіл на перевантаження вантажу (лікарських засобів) з автомобіля KA6546ВЕ за CMR № 1198994 та № 1198996 від 19.04.2021 в інший автомобіль у зв`язку з неможливістю продовження руху даним автомобілем (відсутність дозвільної документації на транзит по території РФ). Тобто, на виконання умов укладеного договору відповідачем було надано транспортний засіб, який не відповідав вимогам перевезення, що призвело до того, що виконати своє зобов`язання відповідач не зміг. Таким чином, із договору-заявки № 16042021 від 16.04.2021 вбачається, що з боку позивача на рахунок відповідача було сплачено передплату у розмірі 94 000 грн. 00 коп., але станом на 09.06.2021 відповідачем було повернуто лише частину грошових коштів, сплачений у якості передплати, залишок складає 54 000 грн. 00 коп.;

- у зв`язку з неналежним виконанням договору № 16042021 з боку ФОП Гордієнко О.О. виникла ситуація позанормового простою автомобіля KA6546ВЕ на 7 діб. Оскільки простій автомобіля стався на території України, то сума позанормового простою складає 3 500 грн. 00 коп.;

- Товариством з обмеженою відповідальністю "ВМКА", на підставі рахунку на оплату № 756 від 27.04.2021, було сплачено грошові кошти у розмірі 20 200 грн. 00 коп. за послуги митного брокеру на рахунок ФОП Паніна А.П. У зв`язку з неналежним виконанням ФОП Гордієнко О.О. умов договору № 16042021, виникла ситуація, що з нашого боку було понесено витрати на послуги митного брокера у розмірі 20 200 грн. 00 коп., оскільки за умовами укладеного між ТОВ "ВМКА" та ФОП Кравченко Р.С. договору останній повинен компенсувати збитки у повному обсязі;

- крім вказаного, 04.06.2021 від ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоров`я" на адресу ТОВ "ВМКА" надійшла претензія про компенсацію збитків, у зв`язку з тим, що ТОВ "ВМКА" здійснило доставку продукції замовника з пропущеним строком, з якої вбачається, що ТОВ "ВМКА" було здійснено доставку вантажу із простроченням виконання зобов`язань на 18 календарних днів. За вказане порушення умов договору пунктом 4.2. договору передбачені штрафні санкції у розмірі 50,00 доларів США за кожну прострочену добу. На адресу ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоров`я" надійшли претензії від компанії Asia Farma Co, LTD на суму 302,94 доларів США та компанії ACH-UR Limited Liability Company на суму 2 088,00 доларів США, викликані несвоєчасною поставкою товару, що був предметом перевезення згідно з умовами договору за адресою: 16010, Монголія, Уланбатор, БГД, проспект Миру-125;

- відповідальність відповідача перед замовником передбачена пунктом 3.1.9. договору, отже, позивач вважає, що має право на стягнення збитків на користь замовника на загальну суму 2 390,94 доларів США, що станом на 09.06.2021 по курсу НБУ складає 64 985 грн. 75 коп., виходячи із розрахунку 1 долар США - 27 грн. 18 коп.

Ухвалою суду від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.07.2021.

Керуючись положеннями частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 25.06.2021 позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк у 5 днів, з дня отримання вказаної ухвали суду, для усунення недоліків, а саме: подання до суду доказів сплати судового збору у сумі 2 270 грн. 00 коп. з інформацією про його зарахування до спеціального фонду державного бюджету.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про усунення недоліків (вх. суду № 32691/21 від 02.07.2021).

Також, від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання (вх. суду №32910/21 від 05.07.2021), в якому він просив суд забезпечити участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

Ухвалою суду від 07.07.2021 продовжено розгляд справи, призначено підготовче засідання на 27.07.2021 та задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням системи "EаsyCon".

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 34091/21 від 12.07.2021), в якому він просив суд відкласти розгляд справи, у зв`язку з участю представника відповідача в розгляді іншої судової справи.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 34094 від 12.07.2021), в якому він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- укладений між сторонами договір був розірваний за ініціативою позивача і позивач вирішив сам займатись доставкою вантажу, тому вини відповідача у затримці немає;

- позивач хоче повернути передплату, однак гроші, які залишились у відповідача є збитками, пов`язаними із односторонньою відмовою від укладеного між сторонами договору, зобов`язання відповідача з приводу цього було припинено зустрічним зарахуванням;

- на підтвердження сплати коштів на митного брокера у розмір 20 200 грн. 00 коп. позивач надає лише рахунок на оплату послуг, що не може вважатися підтвердженням здійснення оплати, при цьому позивач сам відмовився від укладеного між сторонами договору, що підтверджується доказами доданими до позовної заяви, доказів понесення позивачем збитків не додаються;

- позивач не додає доказів того, в які строки він повинен був доставити вантаж та коли був доставлений вантаж, для того, щоб підтвердити понесені ним збитки та справжність пред`явленої до нього претензії третіми особами;

- до позовної заяви не додано претензій до позивача з приводу сплати ним збитків;

- до позовної заяви не додано жодної претензії від будь-якого з учасників перевезення на ім`я ФОП Кравченко. Всі висунуті претензії направлені на ім`я або вантажовідправника або на ТОВ "ВМКА", однак жодна із цих організацій не має правовідносин з відповідачем;

- щодо оплати послуг брокера у розмірі 20 200 грн. 00 коп. відповідач звертає увагу на те, що доказів їх оплати ні позивачем ні його контрагентом не додано. Додано лише рахунок на оплату, але чи проводились ці роботи, чи виконані вони належним чином та чи здійснена за них оплата із матеріалів доданих до позову встановити неможливо. Також, не пояснюється навіщо були здійсненні ці витрати. У самому рахунку на оплату не зазначено з приводу чого надаються такі брокерські послуги, прив`язати цей рахунок до ситуації, яка виникла між позивачем та відповідачем, не вдається можливим;

- щодо 3 500 грн. 00 коп. щодо простою автомобілю, відповідач зазначає, що метою встановлення санкції щодо простою автомобілю є забезпечення прав перевізника на безпідставне затримання транспортного засобу з вини вантажовідправника чи іншої особи, внаслідок чого організація, якій належить транспортний засіб, очікуючи завантаження автомобіля, отримує компенсацію за простій. У будь-якому випадку особою, що винна у простої є позивач, оскільки саме він був ініціатором односторонньої відмови від договору;

- щодо повернення грошових коштів у розмірі 54 000 грн. 00 коп. відповідач звертає увагу на те, що позивач безпідставно відмовився від укладеного між сторонами господарського договору, ще до його закінчення, принаймні у сторін, відповідно до заявки було 15 днів з дня коли позивач відмовився від договору, замовник уклав інший договір, а позивач попросив повернути йому гроші 30.04.2021;

- відповідно до пункту 7.2.4 укладеного між сторонами договору від 16.04.2021, у випадку відмови від договору позивач відшкодовує витрати пов`язані з подачею та поверненням автомобіля, а відповідно до пункту 7.2. вказаного договору, сплачує і простій. Так, якби позивач не відмовився від договору, відповідач перевантажив би вантаж до іншого свого контрагента, звільнивши автомобіль перевізника, якого він залучив, однак, таке перевантаження відбулось із значною затримкою, тому на адресу відповідача надійшла пропозиція від перевізника щодо оплати понесених ним збитків у розмірі 37 600 грн. 00 коп.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 36802/21 від 27.07.2021), в якому він просив суд залучити до матеріалів справи копію листа ТОВ "Фармацевтична компанія "Здоров`я" № 2463/18 від 22.07.2021.

У підготовче засідання 27.07.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У зв`язку з тим, що строк для надання відповіді на відзив не закінчився, у судовому засіданні 27.07.2021 протокольно було оголошено перерву до 10.08.2021.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 38964/21 від 09.08.2021), в якій він просив суд поновити строк для подачі доказів та долучити до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_1 .

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 39096/21 від 09.08.2021), в якій він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на таке:

- позивач змушений був займатися перевезенням вантажу самостійно виключно через той факт, що відповідач не міг виконати належним чином свої зобов`язання. Як зазначалося в позовній заяві та вбачається із матеріалів справи, у договорі-заявці №16042021 від 16.04.2021 - дата, час та місце завантаження - 19.04.2021 о 08 год. 00 хв. за адресою: м. Харків, вул.Катеринінська, 46 (вул. Примакова, 46). Як вбачається із пункту 7 договору-заявки №16042021 нормативний час на завантаження/розвантаження на розмитнення/вивантаження - 48/48 годин (вихідні та святкові дні не враховуються). Днем подачі А/М вважається робочим день, в який до 09:00 години ранку водій пред`являє документи на місці завантаження/розвантаження (але не раніше часу узгодженого в заявці);

- згідно з вимогами пункту 3.1.4. договору експедитор - 2 (ФОП Гордієнко О.О.) зобов`язаний забезпечити своєчасну подачу автомобільного транспорту на місце завантаження в строки, вказані в заявках експедитора - 1 (ФОП Кравченко Р.С.), які є невід`ємною частиною договору;

- згідно з вимогами пункту 3.1.5. договору експедитор - 2 зобов`язаний виконувати міжнародні автомобільні перевезення вантажу, вказаного в заявках, з оформленням усіх необхідних документів (Carnet Tir, CMR, сертифікат відповідностітранспортного засобу для перевезення вантажів під митними пломбами, страхування відповідно до Carnet Tir, CMR);

- таким чином, з умов укладеного договору та договору-заявки вбачається, що ФОП Гордієнко О.О. зобов`язаний був виконати своє зобов`язання протягом 4 днів, проте, у зв`язку з поданим неналежним автомобілем з його боку, лише 28.04.2021 здійснено перевантаження товару в інший автомобіль;

- відповідач зазначає., що строк доставки товару - 15 діб, однак, це не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки в укладеному договорі-заявці зазначений чіткий строк 48 годин на завантаження/розвантаження та 48 годин на розмитнення/вивантаження. У будь-якому разі позивач зазначає, що відповідач не мав змоги виконати своє зобов`язання транспортом, який він надав позивачу, а часу, щоб чекати на належне виконання свого зобов`язання від відповідача у позивача не було, оскільки він і так зазнав збитки;

- відповідачем не надано жодних доказів, які б підтверджували той факт, що він якимось чином надсилав позивачу вимогу про повернення йому збитків від укладеного між сторонами договору;

- позивач жодним чином не визнавав збитки, про які зазначає відповідач, не отримував жодних вимог та не підписував жодних актів з приводу зарахування зустрічного зобов`язання;

- позивачу не зрозуміла позиція відповідача з приводу оплати позивачем перевезення на неналежному транспорті, якщо з боку відповідача так і не було виконане зобов`язання, тому, позивач вважає, що сплачена передплата підлягає поверненню в будь-якому разі;

- з приводу ненадання до позовної заяви претензій з приводу сплати позивачем збитків, позивач зазначає, що 09.08.2021 на адресу ФОП Кравченко РС. був наданий лист від ТОВ "ВМКА", з якого вбачається, що з боку ФОП Кравченко Р.С. були скореговані рахунки на понесені з боку ТОВ "ВМКА" збитки в повному обсязі. Таке корегування рахунків свідчить про відшкодування збитків ФОП Кравченко Р.С. перед своїми контрагентами вповному обсязі.

У підготовче засідання 10.08.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У зв`язку з відсутністю в матеріалах справи заперечень, ухвалою суду від 10.08.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 02.10.2021 включно; у вказаному засіданні протокольно оголошено перерву до 02.09.2021.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 40080/21 від 16.08.2021), в яких він просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- позивачем не надано належних доказів пред`явлення претензій до нього і як наслідок не має підстав для відшкодування ним шкоди. Додана ним претензія створена виключно після отримання відзиву відповідача і не є належним доказом у справі, а згідно з Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, не може бути задоволена у судовому порядку;

- позивач зазначає, що нормами чинного законодавства України не передбачено, що особа має право в односторонньому порядку вирішувати питання про зарахування грошових коштів як зустрічне зобов`язання, у випадку, коли інший учасник правовідносин не має жодного уявлення про існування збитків, однак відповідачем було повідомлено про зарахування грошових коштів як зустрічне зобов`язання усно та письмово, додатково разом з відзивом надано заяву про зарахування зустрічних позовних вимог;

- позивачем порушено строк подання доказів, клопотання про поновлення строків для подачі доказів не заявлено, відповідно доказ повинен бути повернутий позивачу;

- позивач вводить суд в оману та вказує, що він мав виконати зобов`язання протягом 4-х днів, однак у заявці чітко вказано "строк доставки товару - 15 днів з дня завантаження".

У підготовче засідання 02.09.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У підготовчому засіданні 02.09.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 02.09.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.09.2021.

У судове засідання 29.09.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 29.09.2021 протокольно було оголошено перерву до 05.10.2021.

У судове засідання 05.10.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 05.10.2021 представник позивача виклав зміст позовних вимог, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також поданих у підготовчому провадженні заявах по суті справі та поясненнях.

У судовому засіданні 05.10.2021 представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях.

Під час дослідження доказів виникла необхідність у з`ясуванні обставин та дослідженні додаткових доказів, у зв`язку з чим у судовому засіданні 05.10.2021 протокольно було оголошено перерву до 13.10.2021.

Від відповідача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх суду № 49080/21 від 11.10.2021), в якій він просив суд долучити до матеріалів справи договір-заявку щодо заміни авто № 16042021 від 22.04.2021.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява (вх. суду № 49562/21 від 12.10.2021), в якій він просив суд долучити до матеріалів справи платіжне доручення від 19.04.2021 та копію банківської виписки.

Від позивача засобами електронного зв`язку надійшли пояснення (вх суду № 49577/21 від 13.10.2021), в якій він підтвердив факт подачі нового транспортного засобу за заявкою від 22.04.2021, однак вказав про те, що і вказаний транспортний засіб не відповідач умовам договору (був занадто малий для того щоб здійснити доставку вантажу).

У судове засідання 13.10.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні 13.10.2021 представники позивача та відповідача підтримали раніше викладені позиції по справі, просили суд врахувати їх під час прийняття рішення по справі.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

З приводу долучення до матеріалів додаткових доказів з порушенням строку а також на стадії розгляду справи по суті суд зазначає таке.

В даному випадку, суд керується завданням господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

При цьому, під час розгляду справи суд зобов`язаний забезпечити повне, всебічне та об`єктивне з`ясування обставин справи, оскільки обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Таким чином, під час прийняття рішення у даній справі судом було враховано та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи на час прийняття рішення у справі доказам та поясненням.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 13.10.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору транспортного експедирування, строку його дії, порядок та строки надання послуг, факт надання та передачі послуг замовнику, наявність порушення умов договору перевізником, а також наявність підстав для стягнення попередньої оплати та збитків, завданих порушенням договору.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2021 між Фізичною особою - підприємцем Кравченком Романом Сергійовичем (далі - експедитор-1, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Гордієнко Оксаною Олександрівною (далі - експедитор-2, відповідач) було укладено договір транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 16042021 (далі договір, а.с.9-12), у пункті 1.1. якого сторони погодили, що договір регулює та визначає порядок взаємовідносин експедитора-1 та експедитора-2, які пов`язані із здійсненням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів експедитора-1 автомобільним транспортом на території України та за її межами, а також, з надання експедитору-1 інших послуг, узгоджених в заявках до договору, які є його невід`ємною частиною.

Згідно з пунктом 2.2. договору виконання кожного перевезення, що здійснюється в рамках договору, здійснюється на підставі окремих заявок експедитора-1 на конкретні перевезення, узгоджені з експедитором-2.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що вартість перевезення та інших послуг визначається на підставі заявок експедитора-1, узгоджених експедитором-2, які є невід`ємною частиною договору та вказується у виставлених експедитором-2 рахунках. Розрахунки за виконані послуги проводяться по факту розвантаження автомобіля протягом 10-ти днів з моменту підписання акту виконаних робіт та надання документів, вказаних у пункті 5.2. договору, згідно з рахунком експедитора-2.

У відповідності до вказаних умов, між позивачем та відповідачем було підписано договір-заявку на транспортні послуги № 16042021 від 16.04.2021, в якій сторони визначили такі умови: вантажовідправником є ТОВ "ФК "Здоров`я", вантажоотримувачем є: 1) ACH-UR 880 кг, 6 под.; 2) Asia Farm 100 кг 33 кор.,1 м куб., дата та місце завантаження - 19.04.2021 о 08:00 год. за адресою: м. Харків, вулиця Катеринінська, 46 (вулиця Примакова, 46).

У пункті 10.4. договору сторони погодили, що договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021. У випадку, якщо за 30 днів до завершення дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про намір припинити дію договору, термін дії договору продовжується на один календарний рік.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором транспортного експедирування, який підпадає під правове регулювання норм глави 65 Цивільного кодексу України, Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Відповідно до положень частини 1 статті 929 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з нормами статті 316 Господарського кодексу України та частини 1 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Окрім цього суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" міжнародним перевезенням визнається перевезення вантажів автомобільним транспортом з перетином державного кордону. Організацію міжнародних перевезень вантажів здійснюють перевізники відповідно до міжнародних договорів України з питань міжнародних автомобільних перевезень (стаття 53 вказаного Закону).

Одним із основних міжнародних документів, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19.05.1956 (далі - Конвенція).

Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007 № 72/14-612/1-1559 "Щодо набуття чинності міжнародними договорами" ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1 Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Отже, виходячи зі змісту Конвенції, враховуючи, що обставини даного спору виникли з факту міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому відповідач виступав в якості замовника у відносинах з експедитором, яким фактично здійснювалась організація перевезення вантажу, то на спірні правовідносини сторін поширюються положення Конвенції.

Враховуючи норми статті 9 Конституції України та статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України", статті 3 Господарського процесуального кодексу України до спірних правовідносин застосовуються положення Конвенції про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, які мають пріоритет над правилами, передбаченими законодавством України.

Стаття 4 Конвенції передбачає, що договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної, зокрема, наданою сторонами CMR, якою підтверджується прийняття вантажу до перевезення. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 9 Конвенції встановлено, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Як вбачається з договору, між позивачем та відповідачем було досягнуто згоди щодо організації перевезення вантажу автомобільним транспортом.

З матеріалів справи також вбачається, що на виконання умов договору позивачем було здійснено попередню оплату в сумі 94 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 229 від 19.04.2021.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного договору відповідачем було надано автомобіль Renault KA6546ВЕ.

При цьому, в подальшому, під час митного контролю було з`ясовано, що вказаний автомобіль не має дозвільної документації на транзит по території РФ, у зв`язку з чим вказаний автомобіль було повернуто на територію України.

Як вбачається з матеріалів справи, листом ТОВ "ФК "Здоров`я" № 1438/8 від 28.04.2021, адресованому Слобожанській митниці, підприємство-вантажовідправник - ТОВ "ФК "Здоров`я" просило надати дозвіл перевантажити вантаж (лікарські засоби) з автомобіля НОМЕР_1 за СМR № 1198994 та № 1198996 від 19.04.2021 в інший автомобіль, у зв`язку з неможливістю продовження руху даним автомобілем (відсутністю дозвільної документації та транзит по території РФ) (а.с.25).

В матеріалах справи також наявний договір-заявка № 16042021 від 22.04.2021, який було підписано між позивачем та відповідачем з метою заміни автомобіля для виконання перевезення, узгодженого договором-заявкою від 16.04.2021.

Однак докази фактичного виконання договору-заявки № 16042021 від 22.04.2021 в матеріалах справи також відсутні.

Оскільки вказане перевезення у підсумку не було виконано відповідачем, позивач звернувся до відповідача з листом від 30.04.2021, в якому просив повернути грошові кошти в сумі 94 000 грн. 00 коп. (а.с.26).

Як зазначає позивач, після отримання вказаного листа відповідач здійснив часткове повернення грошових коштів в сумі 40 000 грн. 00 коп., що підтверджується банківською випискою від 07.05.2021.

Залишок коштів в сумі 54 000 грн. 00 коп. не було повернуто відповідачем, у зв`язку з чим позивач звернувся до нього з вимогою від 12.05.2021, в якій просив протягом 7 днів з моменту отримання вимоги сплатити: 54 000 грн. 00 коп. - передплати за неналежне виконання умов договору транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів № 16042021 від 16.04.2021; 3 500 грн. 00 коп. - за понаднормовий простій; 20 200 грн. 00 коп. - грошових коштів за понесені позивачем збитки на послуги митного брокера (а.с.27-34).

Вказані вимоги не були виконані відповідачем, що і стало причиною звернення позивача із позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Суд зазначає, що перелік документів, що підтверджують приймання вантажу до транспортування визначено статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність".

Так, відповідно до частин 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про транзит вантажів" транзит вантажів супроводжується товарно-транспортною накладною, складеною мовою міжнародного спілкування.

Залежно від обраного виду транспорту такою накладною може бути авіаційна вантажна накладна (Air Waybill), міжнародна автомобільна накладна (CMR), накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), коносамент (Bill of Lading). Крім цього, транзит вантажів може супроводжуватися (за наявності) рахунком-фактурою (Invoice) або іншим документом, що вказує вартість товару, пакувальним листком (специфікацією), вантажною відомістю (Cargo Manifest), книжкою МДП (Carnet TIR), книжкою АТА (Carnet ATA). При декларуванні транзитних вантажів відповідно до митного законодавства України до органів доходів і зборів подається вантажна митна декларація (ВМД) або накладна УМВС (СМГС), накладна ЦІМ (СІМ), накладна ЦІМ/УМВС (CIM/SMGS, ЦИМ/СМГС), книжка МДП (Carnet TIR), книжка АТА (Carnet ATA), необхідні для здійснення митного контролю.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" визначено, що клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

У розділі 3 договору передбачені, зокрема, обов`язки екпедитора-2, серед яких:

- виконання перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів автомобільним транспортом на території України та за її межами, відповідно до заявок експедитора-1 (пункт 3.1.1. договору);

- за власний рахунок отримувати всі дозволи, ліцензії, необхідні для перевезення вантажів експедитора-1 згідно з заявками (пункт 3.1.2. договору);

- вживання всіх необхідних заходів для доставки вантажів експедитора-1 без пошкоджень та у встановлений строк. В разі невиконання цієї вимоги несе повну матеріальну відповідальність перед замовником експедитора-1, передбаченому договором, міжнародними Конвенціями та діючими законодавчими актами України (пункт 3.1.9. договору).

Як було вказано вище, докази виконання відповідачем зобов`язань з доставки вантажу, узгоджених в договорі-заявці № 16042021 від 16.04.2021, а також узгоджених в подальшому в договорі-заявці № 16042021 від 22.04.2021, в матеріалах справи відсутні; сторонами не заперечується, що вказане перевезення фактично виконано відповідачем не було.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що здійснена 19.04.2021 позивачем попередня оплата щодо вказаного вище перевезення в сумі 94 000 грн. 00 коп. була повернута відповідачем 07.05.2021 лише частково в сумі 40 000 грн. 00 коп. Отже залишок неповернутих грошових котів складає 54 000 грн. 00 коп.

При цьому, судом відхиляється посилання відповідача на здійснене на вказану суму зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до заяви (а.с 77), оскільки зміст наведених у вказаній заяві вимог не відповідає вимогам законодавства до таких вимог, більше того, докази направлення вказаної заяви до подання відзиву на позовну заяву в матеріалах справи відсутні, що також суперечить засадам добросовісності та розумності у цивільних правовідносинах.

Наведені в заяві свідка від 06.08.2021 обставини не спростовують факту невиконання умов договору відповідачем.

Враховуючи вказане, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу (передоплати) підлягають задоволенню в сумі 54 000 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 7.1.2. договору, у випадку понесення збитків з вини однієї із сторін, винна сторона зобов`язана відшкодувати збитки іншій стороні відповідно до діючого законодавства України в повному обсязі.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою передбачено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування шкоди.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. У відповідності до частини 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Господарський кодекс України збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (стаття 224 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язань другою стороною.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд, перш за все, повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. Водночас, господарському суду слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст. 623 Цивільного кодексу України) від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 Цивільного кодексу України).

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Чинне законодавство виходить з принципу презумпції вини особи, яка допустила порушення зобов`язання.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України).

Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування збитків необхідно виходити з того, що збитки підлягають відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка їх завдала та завданими збитками. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Визначаючи розмір заподіяних збитків внаслідок порушення господарських договорів, до уваги беруться вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства.

Відшкодуванню підлягають прямі збитки, що стали безпосереднім та невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

За приписами частин 1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Збитки мають реальний характер та у разі, якщо сторона, яка вважає, що її права були порушені та нею понесені збитки, повинна довести як розмір збитків, так і факт їх понесення.

Проте, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме, протиправних дій відповідача, розміру збитків, а також наявності прямого причинного зв`язку між допущеним порушенням та наявністю збитків.

З приводу наявних в матеріалах справи доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог в частині стягнення грошових коштів у розмірі 3 500 грн. 00 коп. за простій, а також збитків в сумі 20 200 грн. 00 коп. щодо понесених позивачем витрат на послуги митного брокера та 64 985 грн. 75 коп. - збитків, понесених перед замовником є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке.

1. Щодо вимог про стягнення 3 500 грн. 00 коп. за простій транспортного засобу суд зазначає таке:

- за умовами пункту 7.2.6. договору нормативний простір автомобіля при подачі, завантаженні, розвантаженні та виконанні митних процедур приймається сторонами в рамках 48 годин - на території України та СНД і 24 години - на території Західної Європи та інших іноземних держав, якщо інші строки не обумовлені в заявці. Винна у позанормативному простої автомобіля сторона сплачує іншій стороні неустойку у розмірі 1 000 грн. 00 коп. за кожну добу простою автомобіля під розвантаженням, завантаженням на території Західної Європи і 500 грн. 00 коп. на території України, якщо інше не обумовлено в заявці;

- зі змісту умов вказаного пункту договору, а також враховуючи, що у спірній ситуації автомобіль було надано саме відповідачем, то витрати (збитки) щодо простою вказаного автомобілю стосувалися виключно відповідача у даній справі; простоєм автомобіля в спірній ситуації в розумінні пункту 7.2.6. договору позивачу не було завдано жодних збитків; докази понесення будь-яких витрат позивачем, пов`язаних із простоєм автомобіля, матеріали справи не містять.

Враховуючи вказане, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення 3 500 грн. 00 коп. грошових коштів за протій необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

2. Щодо вимог про стягнення 20 200 грн. 00 коп. грошових коштів на оплату послуг митного брокера суд зазначає таке:

- на підтвердження правомірності вказаних вимог позивачем було долучено тільки рахунок на оплату № 756 від 27.04.2021 на суму 20 200 грн. 00 коп., в якому виконавцем вказано Паніна А.П.; замовником - ТОВ ВМКА; договір № 294 від 27.04.2021 (а.с.24), а також договір № 294 від 27.04.2021, предметом якого є, зокрема, надання послуг з оформлення супровідних документів для вантажів на кордоні (а.с.2-23);

- належних доказів фактичного понесення вказаних витрат, як і доказів пов`язаності таких витрат з допущеним відповідачем невиконанням умов договору: доказів того, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки, а також прямого причинно-наслідкового зв`язку між вказаними обставинами позивачем не надано.

Враховуючи вказане, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення 20 200 грн. 00 коп. грошових коштів на оплату послуг митного брокера необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

3. Щодо вимог про стягнення 64 985 грн. 75 коп. збитків, понесених перед замовником, суд зазначає таке:

- згідно з пунктом 8.2. договору кожен випадок збитків, за який інша сторона вимагає відшкодування, має бути документально обґрунтований. До вимоги про відшкодування додаються розрахунок суми збитків та копії підтверджуючих документів;

- жодного доказу на підтвердження розміру понесених збитків, а також доказів фактичного понесення їх позивачем (як-то платіжних доручень щодо сплати штрафних санкцій), а також правомірність їх застосування до позивача матеріали справи не містять; лист № 1860/3 від 04.06.2021 щодо сплати 900 доларів США та 2 390,94 доларів США (а.с.35-37), претензія на суму 302,94 доларів США (а.с.38), а також претензія на суму 2 088 доларів США (а.с.39) не є належними доказами фактичного понесення таких витрат, а також не свідчать про правомірність вимог, викладених у вказаних листі та претензіях.

- матеріали справи також не містять доказів узгодженого строку поставки лікарських засобів, що мали бути доставлені відповідачем на підставі заявки від 16.04.2021; доказів на підтвердження фактичної дати доставки такого товару; наявність підстав та порядок застосування штрафних санкцій за допущене прострочення; обґрунтованість нарахованих штрафних санкцій, суми яких були вказані у вказаних вище листі та претензіях.

Враховуючи вказане, у даному випадку суд приходить до висновку, що позивачем в цій частині також не доведено належними та допустимими доказами наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, а саме, протиправних дій відповідача, розміру збитків, а також наявності прямого причинного зв`язку між допущеним порушенням та наявністю збитків.

Враховуючи вказане, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення 64 985 грн. 75 коп. збитків, понесених перед замовником, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає частина витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 859 грн. 09 коп.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Кравченка Романа Сергійовича до Фізичної особи-підприємця Гордієнко Оксани Олександрівни про стягнення попередньої оплати у розмірі 54 000 грн. 00 грн., грошових коштів у розмірі 3500 грн. 00 коп. та збитків у розмірі 85 185 грн. 75 коп. за договором транспортної експедиції організації автомобільних перевезень вантажів №16042021 від 16.04.2021 - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гордієнко Оксани Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кравченка Романа Сергійовича ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) - 54 000 грн. 00 коп. - передплати та 859 грн. 09 коп. - частину витрат по сплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 13.10.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко