ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. Справа № 922/3692/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (Україна, 03150, місто Київ, вулиця Фізкультури, будинок 30; )
до Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (Україна, 61001, Харківська обл., місто Харків, пр. Гагаріна, будинок 41/2, корпус 8, офіс 1-12; )
про стягнення 130000 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (далі за текстом відповідач) суму грошових коштів розміром 130000 грн.

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що 06.05.2020 сталась ДТП, внаслідок якої зазнав ушкодження застрахований позивачем автомобіль. У подальшому, позивачем, як страхувальником, відповідно до договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку № 06-07.04.19.00071 від 13.12.2019 виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 151712,28 грн, внаслідок чого до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) до відповідача в межах здійснених фактичних затрат та граничної сими відшкодування згідно з полісом, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2021 відкрито провадження у справі № 922/3692/21; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

Згідно з вимогами ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вказаної ухвали від 14.09.2021.

Позивачем копію ухвали від 14.09.2021 отримано, про що свідчить зворотне поштове повідомлення № 024972/1, згідно з яким на адресу останнього надсилалась поштова кореспонденція (а. с. 62).

Надіслана на адресу відповідача копія ухвали від 14.09.2021 повернулась на адресу суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою (а. с. 58-61).

З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляд даної справи, а останні в розумінні вимог ст. 120 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про розгляд судом справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 14.09.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 13.12.2019 між позивачем, як страховиком, та Товариством з обмеженою відповідальністю Шляхбудсервіс, як страхувальником, укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку № 06-07.04.19.00071 (а. с. 15), за умовами якого страховик зобов`язується в разі настання страхового випадку виплатити страхове відшкодування на умовах цього договору страхувальнику або вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим договором, та виконувати інші умови цього договору.

Умовами вказаного договору також передбачено, що застрахованим транспортним засобом є автомобіль марки «Renault Dokker» д/н НОМЕР_1

06.05.2020 у м. Дніпро на перехресті пр.-ту Металургів та вул. Криворізька сталась ДТП за участю автомобілів ВАЗ 21703 д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та «Renault Dokker» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок якого останній автомобіль зазнав механічних ушкоджень.

Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпро від 08.07.2020 у справі № 205/3627/20 під час зазначеної ДТП водій ОСОБА_1 порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП України. Як наслідок, водій ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова набрала законної сили.

08.05.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю Шляхбудсервіс звернулось до позивача з повідомленням № Ф-ДТВ.12-02/01 (а. с. 16) про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Згідно з протоколами огляду транспортного засобу б/н від 19.05.2020 та 13.07.2020 (а. с. 22-25) працівником позивача встановлено факт наявності у автомобіля «Renault Dokker» д/н НОМЕР_1 механічних пошкоджень.

Згідно з актами виконаних робіт № В1318 від 07.09.20, № В1244 від 07.09.20, № В1198 від 07.09.20 Приватним підприємством «Сінгл-Сервіс» здійснено відновлювальний ремонт автомобіля «Renault Dokker» д/н НОМЕР_1 який зазнав пошкоджень в результаті вказаної вище ДТП. Вартість відновлювального ремонту склала суму 151712,28 грн.

Приватним підприємством «Сінгл-Сервіс» виставлено до оплати рахунки-фактури № В1198 від 09.06.2020 та В1244 від 10.07.2020 (а. с. 26-29).

Позивачем на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 10.06.2020, протоколів огляду транспортного засобу, актів виконаних робіт № В1318 від 07.09.20, № В1244 від 07.09.20, № В1198 від 07.09.20 та рахунків-фактур на оплату № В1198 від 09.06.2020 та В1244 від 10.07.2020, виставлених ПП «Сінгл-Сервіс», визнано ДТП за участі автомобілів «Renault Dokker» д/н НОМЕР_1 та ВАЗ 21703 д/н НОМЕР_2 страховим випадком, про що складено страховий акт № ТР-04-7021 від 12.06.2020 (а. с. 10-14).

Враховуючи викладені обставини позивачем на підставі умов договору договору добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку № 06-07.04.19.00071 від 13.12.2019 сплачено на користь страхувальника суму страхового відшкодування у загальному розмірі 151712,28 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1809 від 26.06.2020, № 1881 від 08.07.2020, № 1971 від 23.07.2020 та № 2301 від 09.09.2020 (а. с. 6-9).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21703 д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 застрахована відповідачем згідно з полісом серії ЕР № 198869075 діючим станом на 06.05.2020, яким також передбачено ліміт відповідальності за шкоду майну в розмірі 130000 грн.

З посиланням на зазначені обставини, позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування № 1045 від 09.09.2020 (а. с. 48), в якій керуючись, зокрема, ст. 27 Закону України Про страхування просив відшкодувати сплачене страхове відшкодування у розмірі 151712,28 грн.

У відповідь на зазначену заяву відповідач надіслав лист № 6485 від 14.12.2020 (а. с. 49), в якому визнав ДТП за участю ТЗ ВАЗ 21703 д/н НОМЕР_2 та «Renault Dokker» д/н НОМЕР_1 страховим випадком та зазначив, що страхове відшкодування у сумі 130000,00 грн. буде сплачено на зазначені позивачем реквізити.

Однак, зазначені зобов`язання залишені відповідачем без виконання, а грошові кошти позивачем залишилися не сплаченими.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовною заявою у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з п. 1 ст. 76, п. 1 ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розраховану за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Статтею 29 цього ж Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі ст. 29 та п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

У справі що розглядається, у відповідача у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми фактичних затрат, право на вимоги якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, за мінусом франшизи.

У даному випадку, розмір заподіяної матеріальної шкоди в результаті ДТП визначено на підставі актів виконаних робіт № В1318 від 07.09.20, № В1244 від 07.09.20, № В1198 від 07.09.20 та рахунків-фактур на оплату № В1198 від 09.06.2020 та В1244 від 10.07.2020 складених Приватним підприємством «Сінгл-Сервіс» та становить в загальному розмірі 151712,28 грн.

Дана сума відшкодована позивачем на користь страхувальника в повному обсязі, а саме: сплачено на його користь 151712,28 грн.

В силу положень ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України "Про страхування" відповідач має відшкодувати позивачу сплачене ним страхове відшкодування.

Крім того, в силу положень ст. 993 ЦК України, та ст. 27 Закону України "Про страхування" відповідач має відшкодувати позивачу сплачене ним страхове відшкодування за виключенням франшизи.

Згідно з полісом серії ЕР № 198869075 ліміт відповідальності відповідача за шкоду майну становить 130000 грн., розмір франшизи становить 0 грн.

Зазначене свідчить про законність та обґрунтованість заявленого позивачем позову, та є підставами для його задоволення.

За таких обставин, за результатами розгляду справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 130000,00 грн страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну майну.

Крім того, з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Міжнародна страхова компанія" (адреса: 61001, м. Харків, пр.-т Гагаріна, буд. 41/2, секція 8, офіс 1-12; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" (адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30; ):

130000,00 грн. грошових коштів (страхового відшкодування);

2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак