ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/91/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чус О.В., Кощеєва І.М.,

секретар судового засідання Абадей М.О.,

представники сторін

від позивача: Мицько Р.М., адвокат, довіреність №14-17 від 15.01.2021 р.;

від відповідача: Кондратенко Д.А. адвокат, довіреність №007.1Др-278-1220 від 28.12.2020 р.;

від третьої особи: Михайлишина О.В. адвкоат, довіреність №007.1Др-74-1220 від 14.12.2020 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 (повний текст складений 22.07.2021, суддя Васильєв О.Ю.) у справі №904/91/20

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз", м. Дніпро

третя особа без самостійних позовних вимог на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

про: стягнення 3 474 793,75 грн

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на свою користь 3 474 793,75 грн інфляційних втрат (за період: січень - квітень 2019 року) внаслідок порушення останнім зобов`язань із своєчасної оплати вартості природного газу за договором купівлі-продажу №13-118-ВТВ від 04.01.2013.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі №904/91/20 позов задоволено у повному обсязі: стягнуто з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 3 474 793,75 грн інфляційних втрат, 52 121,91 грн судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №13-118-ВТВ від 04.01.2013 щодо оплати поставленого у червні, липні, серпні, вересні, листопаді та грудні 2015 року природного газу на суму 100 931 333,53 грн, що було встановлено постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18, яка залишена в силі постановою Верховного Суду від 14.05.2019. Як зазначено в оскаржуваному рішенні суду, на час прийняття рішення відповідачем доказів погашення заборгованості перед позивачем не надано, що є підставою для задоволення позовних вимог відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Судом також зазначено про відсутність підстав для задоволення клопотання про зменшення інфляційних втрат до 34 747,94 грн із зазначенням того, що інфляційні нарахування не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі №904/91/20, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права;

- в порушення ст. 231 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції не закрив провадження у справі, не зважаючи на відсутність предмету спору через погашення боргу, про що суду надавались відповідні докази, зокрема, заява про зарахування зустрічних однорідних вимог №491007.2-Сл-721-0220 від 10.02.2020;

- зобов`язання у справі №904/91/20 на суму 3 474 793,75 грн є припиненим;

- у справі №910/9617/20 не вирішувалося питання про недійсність договору відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020, укладеного між відповідачем та третьою особою, також не визнано недійсним і односторонній правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог №491007.2-Сл-721-0220 від 10.02.2020;

- суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зменшення інфляційних втрат, що суперечить правовій позиції Верховного Суду (постанова від 18.03.2020 у справі №902/417/18);

- суд першої інстанції не звернув уваги, що позивачем вже стягувались інфляційні втрати в сумі 9 868 161,22 грн за період з січня 2018 року по грудень 2018 року у справі №904/5740/19 на підставі невиконаного грошового зобов`язання з оплати 100 931 333, 53 грн за договором від 04.01.2013 №13-118-ВТВ та інфляційні втрати за загальний період з січня 2018 року по квітень 2019 року складали би на 565 048,21 грн менше, ніж при обрахунку за розірваними періодами, тому ця сума є сумою незаконного збагачення;

- вина відповідача у неможливості проведення своєчасних розрахунків за договором відсутня;

- судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Господарським судом м. Києва справи №910/5932/21.

Разом з апеляційною скаргою апелянтом подане клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №910/5932/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2021 для розгляду справи №904/91/20 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Орєшкіна Е.В., судді Чус О.В., Подобєд І.М.

16.08.2021 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Подобєда І.М. для вирішення питання відкриття апеляційного провадження по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого справу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі №904/91/20. Розгляд апеляційної скарги призначений у судовому засіданні на 12.10.2021 об 11.30 год.

17.08.2021 від позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначив, що у справі відсутні обставини непереборної сили та відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення господарського зобов`язання. Існує неузгодженість (спірність) вимог ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» до АТ НАК «Нафтогаз України», тому правочин, оформлений заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог, не відповідає приписам ст. 601 Цивільного кодексу України, що унеможливлює закриття провадження у справі. Відсутні підстави для врахування позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №902/417/18, оскільки правовідносини не є подібними.

18.08.2021 від позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про розгляд питання можливості самовідводу суддів Орєшкіної Е.В. та Кощеєва І.М. у даній справі, оскільки вони брали участь у складі колегії суддів під час розгляду справи №904/1224/18, яка за суб`єктивним складом учасників та змістом правовідносин є подібною справі №904/91/20.

18.08.2021 від позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про прискорення розгляду справи, обґрунтована тим, що спір має для позивача надзвичайно вагоме значення та не є складним.

18.08.2021 від позивача до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про участь повноважного представника Мицько Р.М. у судовому засіданні, призначеному на 12.10.2021, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яка ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.08.2021 у справі №904/91/20 була задоволена.

25.08.2021 від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати. Зазначає, що договір відступлення права вимоги від 14.01.2020 №56А-491-146-20 на суму 17 009 665, 89 грн, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» та Акціонерним товариством «Дніпрогаз», є дійсним, його правомірність не спростована та ніким не оскаржена в судовому порядку.

12.10.2021 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, яке обґрунтоване тим, що інфляційні втрати на реструктуризовану згідно із Законом України від 14.07.2021 №1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» заборгованість за договором не нараховуються, а нараховані підлягають списанню; та клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи №910/9617/20, яке мотивоване тим, що в зазначеній справі встановлюються обставини наявності заборгованості позивача перед відповідачем, що вказують на законність проведення між сторонами зарахування зустрічних однорідних вимог та погашення відповідачем заборгованості, стягнення якої є предметом спору, що є підставою відмови у задоволенні позовних вимог позивача, але після набрання законної сили рішенням у справі №910/9617/21.

У судовому засіданні 12.10.2021 по справі оголошено перерву до 19.10.2021 12:20 год.

18.10.2021 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/3438/21, яке обґрунтоване тим, що питання правомірності та чинності абз. 4 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019, а відтак і обов`язку щодо його виконання, і, як наслідок, дійсність існуючої переплати Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", є безпосереднім об`єктом дослідження у справі №640/3438/21, що розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва та впливає на розгляд даної справи.

19.10.2021 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі №904/91/20 про стягнення інфляційних втрат в сумі 3 474 793, 75 грн на один рік.

У судовому засіданні 19.10.2021 представники відповідача та третьої особи апеляційну скаргу підтримали, просили рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні 19.10.2021 проти апеляційної скарги та заявлених відповідачем клопотань та заяви заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.11.2018 Господарським судом Дніпропетровської області прийнято рішення у справі № 904/1224/18, згідно з яким Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено в задоволенні позову про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" заборгованості по оплаті вартості отриманого природного газу в сумі 100 931 333, 53 грн, пені в сумі 3 437 195, 64 грн та трьох відсотків річних в сумі 340 124, 85 грн.

Вказаним рішенням встановлено, у тому числі, обставини щодо укладення між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" договору купівлі-продажу природного газу № 13-118-ВТВ від 04.01.2013 в редакції додаткової угоди № 10 від 22.12.2014 щодо поставки позивачем протягом січня 2013 року грудня 2015 року природного газу, а також щодо часткового виконання відповідачем зобов`язань по оплаті вартості отриманого газу і виникнення у останнього заборгованості перед позивачем в сумі 100 931 333, 53 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18 рішення господарського суду від 08.11.2018 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволені в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2019 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18 залишено без змін.

Як вбачається зі змісту постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18, присуджена до стягнення з відповідача сума основного боргу 100 931 333, 53 грн складається із заборгованості за природний газ, поставлений протягом червня, липня, серпня, вересня, листопада та грудня 2015 року.

Позивач зазначає, що у справі №904/1224/18 не ставилось питання про стягнення інфляційної складової за порушення відповідачем грошових зобов`язань з оплати суми боргу у вказаній вище сумі. Таким чином, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суму інфляційної складової в розмірі 3 474 793,75 грн за період з січня по квітень 2019 року.

В процесі розгляду справи господарським судом відповідачем подана заява про закриття провадження у справі, в якій зазначено, що 10.02.2020 останній звернувся до позивача із заявою №491007.2-Сл-721-0220, у якій повідомив про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Заява обґрунтована тим, що відповідач має перед позивачем непогашене грошове зобов`язання в сумі 3 474 793,75 грн, стягнення якої є предметом розгляду у справі № 904/91/20. При цьому, станом на 29.01.2020 у позивача наявна заборгованість перед відповідачем в сумі 4 470 280, 88 грн, яка виникла внаслідок невиконання вимоги ТОВ "Дніпропетровськгаз збут" № 497007-Сл-6770-0519 від 10.05.2019.

Відповідач стверджує, що відповідно до договору відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020, укладеного між Акціонерним товариством "Дніпрогаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", він набув право вимоги до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в сумі 17 009 665,89 грн

Враховуючи викладене, відповідач заявляє про припинення грошового зобов`язання в сумі 3 474 793,75 грн.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 599 названого Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 2 ст. 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором № 13-118-ВТВ від 04.01.2013 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого природного газу і ненадання відповідачем належних та допустимих доказів, які б спростовували таке порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційної складової в сумі 3 474 793, 75 грн (за період з січня 2019 року по квітень 2019 року) обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Одночасно апеляційний суд погоджується з відмовою господарським судом в задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Дніпрогаз" про закриття провадження у справі.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З огляду на положення чинного законодавства, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку має на меті оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, що становлять предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Водночас, однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи невідповідність будь-якій із наведених умов виключає можливість такого зарахування.

Таким чином, для задоволення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог слід встановити наявність таких умов: зустрічність вимог, однорідність цих вимог, строк виконання яких настав та прозорість вимог, тобто відсутність спору між сторонами щодо характеру зобов`язання, його змісту та умов виконання, оскільки лише за наявності всіх умов у сукупності можливо здійснити таке зарахування.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 14.07.2020 у справі № 910/10471/19.

Приписи ч. 2 ст. 601 Цивільного кодексу України щодо можливості зарахування зустрічних вимог за заявою однієї із сторін не позбавляють іншу сторону права протиставити відповідній вимозі заперечення стосовно характеру, строку, розміру виконання зустрічного зобов`язання.

В матеріалах справи міститься заява позивача від 18.02.2020, в якій він не визнає зобов`язань, які за твердженням відповідача, виникли у нього на підставі договору відступлення права вимоги №56А491-146-20 від 14.01.2020, укладеного між Акціонерним товариством «Дніпрогаз» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут»; вважає правочин у вигляді заяви Акціонерного товариства «Дніпрогаз» про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог від 10.02.2020 №491007.2-Сл-721-0220 незаконним, тому місцевим господарським судом правильно встановлено, що між сторонами існує неузгодженість стосовно зустрічного зобов`язання, відтак відсутня безспірність заявлених однорідних вимог, внаслідок чого направлення відповідачем заяви про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог не припиняє обов`язку по сплаті інфляційної складової в сумі 3 474 793,75 грн, оскільки не є підставою для відповідного зарахування.

У цьому зв`язку в оскаржуваному рішенні господарським судом правильно зазначено, що підстави для закриття провадження у справі згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України відсутні.

Судом першої інстанції також було зазначено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі № 910/9617/20 було скасовано в частині задоволення позовних вимог про стягнення суми безпідставно збережених коштів у розмірі 966 396 645, 10 грн, 3% річних у розмірі 26 981 195, 35 грн, інфляційних втрат у розмірі 5 689 716, 58 грн та прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні відповідних вимог. Північний апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення господарського суду м. Києва, спростував встановлені судом першої інстанції обставини наявності заборгованості позивача перед відповідачем за договором про відступлення права вимоги від 14.01.2020р. №56А-491-146-20 на суму 17 009 665,89 грн, а тому посилання відповідача та третьої особи на вищезазначений договір відступлення права вимоги в обґрунтування своїх клопотань про закриття провадження у справі №904/91/20 є безпідставними.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідачем заявлені клопотання від 11.10.2021 про зупинення провадження у справі до розгляду Північним апеляційним господарським судом справи № 910/9617/20; від 11.10.2021 про закриття провадження у справі; від 18.10.2021 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/3438/21; заява від 19.10.2021 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі №904/91/20.

Апеляційний суд зазначає, що вищезазначені клопотання та заява подані із пропуском процесуального строку, встановленого ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2021 (п`ять днів з вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження), яку відповідач отримав на електронну пошту 17.08.2021 (а.с. 29, том 4), без зазначення підстав для поновлення такого строку, внаслідок чого вони залишені судом без розгляду, про що постановлено ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.10.2021.

Доводи скаржника стосовно непроведення своєчасних розрахунків за договором з вини державних органів щодо встановлення належних розмірів виробничо-технологічних витрат та нормативних втрат природного газу для операторів газорозподільних мереж колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки за положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України неможливість виконання боржником грошового зобов`язання за будь-яких обставин не звільняє його від сплати боргу з урахуванням індексу інфляції.

Апелянт посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду щодо можливості зменшення загального розміру відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання, що викладена у справі №902/417/18 (постанова від 18.03.2020).

У розглядуваній справі Велика Палата Верховного Суду зазначила, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 укладеного між сторонами договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій.

Отже, правовідносини у справі № 904/91/20 та у справі № 902/417/18 відрізняються за своїми обставинами та підстави для задоволення клопотання відповідача про зменшення інфляційних втрат відсутні.

Інші доводи скаржника не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Клопотання скаржника про зупинення провадження у справі до розгляду справи №910/5932/21 задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У даному випадку, наявні в матеріалах цієї справи докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду.

Апеляційний суд також зазначає про відсутність підстав відповідно до ст. ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України для самовідводу суддів Орєшкіної Е.В. та Кощеєва І.М. від розгляду даної справи та відсутність підстав для задоволення заяви позивача щодо прискорення розгляду справи, яка розглянута в строки, встановлені ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі №904/91/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.07.2021 у справі №904/91/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Повна постанова складена 20.10.2021

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв