ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3179/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", місто Харків
до Фізичної особи - підприємця Подус Едуарда Валентиновича, місто Харків
про стягнення 52 945,50 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Подус Едуарда Валентиновича (відповідача) 48 528,70 грн. основного боргу за Тимчасовим договором № 757 про постачання теплової енергії від 01 січня 2004 року (у період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року), а також нарахованих за неналежне виконання відповідачем зобов`язань: 1 154,51 грн. - 3% річних і 3 262,29 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16 серпня 2021 року позовну заяву КП "Харківські теплові мережі" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3179/21. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачу, згідно з частиною першою статті 251 Господарського процесуального кодексу України, було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення зазначеної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву. Однак, ФОП Подус Е.В. своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позовну заяву до суду не подав.

З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали Господарського суду Харківської області від 16.08.2021 про відкриття провадження у справі № 922/3179/21 було направлено в паперовій формі - рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою Фізичної особи - підприємця Подус Едуарда Валентиновича, вказаною у позовній заяві, яка також співпадає з юридичною адресою згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: 61136, місто Харків, вулиця Уборевича, будинок 36, квартира 30. Однак, зазначене відправлення не вручено адресатові та повернуто до суду із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою", про що свідчить довідка відділення поштового зв`язку від 22.09.2021.

Також згідно частини шостої статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд намагався повідомити відповідача про розгляд справи № 922/3179/21 телефонограмою. Однак вказаний у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань номер не віповідає (телефонограму не прийнято). Відомостей щодо інших засобів зв`язку з відповідачем матеріали справи не містять.

Отже, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного повідомлення відповідача про розгляд даного позову. Керуючись приписами пункту 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України, яким визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, суд приходить до висновку, що ФОП Подус Е.В. належним чином повідомлено про розгляд справи № 922/3179/21.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно розглянувши справу № 922/3179/21 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01 січня 2004 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем Подус Едуардом Валентиновичем (Споживач) було укладено Тимчасовий договір № 757 про постачання теплової енергії, відповідно до умов якого Енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах на потреби, перелік яких вказано в пункті 2.1. Договору, а Споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Згідно з пунктом 5.1. Договору облік споживання теплової енергії проводиться за розрахунковим способом.

Порядок розрахунків визначено розділом 6 Договору.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт звірки розрахунків.

Пунктом 6.3. Договору визначено, що Споживач за 3 дні до потачку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку № 1 до договору кількості теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з умовами пункту 6.5. Договору споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін п`ять банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

В пункті 6.7. Договору також передбачено, що погашення боргу повинно бути здійснено протягом 5 днів після одержання рахунку безпосередньо від працівника підприємства або через 7 днів після відправлення його поштою.

У відповідності до пунктів 10.1., 10.4. Договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2004. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Додатком № 1 до Догвору № 757 від 01.01.2004 встановлено, що розрахунок теплового навантаження на опалення приміщень відповідача - магазин за адресою м. Харків, вул. Академіка Філліпова, 56 становить 0,0104 Гкал/год.

Також з матеріалів справи вбачається, що Фізична особа-підприємець Подус Едуард Валентинович набув право користування нежитловим приміщенням площею 206,2 кв.м, розташованим за адресою: місто Харків, вул. Академіка Філліпова, 56 на підставі Договору оренди від 17 червня 2009 року № 694

Факт споживання відповідачем теплової енергії в опалювальних сезонах підтверджується Актами про підключення опалення на початку опалюваних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалюваних сезонів в будинку по вул. Академіка Філіппова 56, в м. Харкові: акт № 172/12637 від 19.10.2019, акт № 172/13160 від 09.04.2020, акт № 172/14280 від 25.10.2020, акт № 172/15387 від 12.04.2021. Вищезазначені акти на включення та відключення опалення підписані та скріплені печатками повноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будинку.

При цьому, у зв`язку з відсутністю у відповідача приладів обліку розрахунок вартості теплової енергії здійснювався згідно умов Тимчасового договору № 757 про постачання теплової енергії: розрахунковим способом з урахуванням теплового навантаження на потреби опалення.

Відповідно, звертаючись до суду із даним позовом, Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" зазначає, що на виконання умов Тимчасового договору про постачання теплової енергії позивач в період з жовтня 2019 року по квітень 2021 року здійснював відпуск теплової енергії у орендоване відповідачем приміщення за адресою: м. Харків, вул. Академіка Філліпова, 56 та направив на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії за вказаний період, що також підтверджується матеріалами справи.

Однак, Фізична особа-підприємець Подус Едуард Валентинович зазначені рахунки не оплатив, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед КП "Харківські теплові мережі", яка складає 48 528,70 грн. Крім того, у зв`язку із простроченням виконання відповідачем зобов`язань з оплати одержаної теплової енергії, на суму основного боргу позивачем, на підставі статті 625 ЦК України нараховано також три проценти річних в розмірі 1 154,51 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 262,29 грн. Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до суду.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України). Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, стаття 12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, згідно положень Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, оплата вартості одержаної від постачальника теплової енергії повинна проводитись споживачем відповідно до умов Договору та чинних нормативно-правових актів.

Також згідно приписів статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Слід також зауважити, що згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Фізична особа - підприємець Подус Едуард Валентинович в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, жодних доказів оплати заборгованості за Тимчасовим договором № 757 про постачання теплової енергії від 01.01.2004 не надав.

Позивач, в свою чергу, здійснював відпуск теплової енергії у орендоване відповідачем приміщення за адресою: м. Харків, вул. Академіка Філліпова, 56. Крім того, суд враховує письмові пояснення КП "Харківські теплові мережі" щодо підстав займання Відповідачем нежитлового приміщення за адресою: м. Харків, вул. Академіка Філліпова, 56. Зокрема, позивач вказує на те, що ФОП Подус Е.В. набув право користування вказаним приміщенням площею 206,2 кв.м, на підставі Договору оренди від 17.06.2009 № 694. Термін дії наведеного Договору в редакції Додаткової угоди № 10 від 12.04.2018 встановлено до 17.02.2021. Даний факт вже був встановлений рішенням господарського суду Харківській області від 30.09.2019 по справі № 922/2532/19, яке набрало законної сили 24.10.2019.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу, а також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Відтак, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/2532/19, в т.ч. висновки щодо терміну дії Договору оренди від 17.06.2009 № 694 до 17 лютого 2021 року в редакції Додаткової угоди № 10 є преюдиційними при розгляді даної страви та повторного доведення не потребують.

Водночас, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи те, що позивач не надав Суду іншої додаткової угоди до Договору оренди від 17.06.2009 № 694 та інших доказів на підтвердження користування відповідачем нежитловим приміщенням площею 206,2 кв.м, за адресою: місто Харків, вул. Академіка Філліпова, 56 у період з березня по квітень 2021 року, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" щодо примусового стягнення з ФОП Подуса Е.В. суми основного боргу за Тимчасовим договором № 757 про постачання теплової енергії від 01.01.2004 підлягають частковому задоволенню на суму 42 460,07 грн. що відповідає періоду нарахування з жовтня 2019 року по лютий 2021 року.

Крім того, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді відшкодування матеріальних втрат позивача від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

До матеріалів справи позивачем надано розрахунок трьох процентів річних і інфляційних втрат за кожний період окремо. Перевіривши відповідні нарахування, суд встановив, що вони не суперечать вимогам чинного законодавства, однак, підлягають задоволенню без урахування рахунків за березень та квітень 2021 року, у зв`язку із відмовою суду в цій частині позовних вимог. Відповідно, до стягнення з відповідача підлягають три проценти річних в розмірі 1 119,15 грн. та інфляційні втрати в розмірі 3 186,16 грн. В решті вимог КП "Харківські теплові мережі" суд відмовляє, у зв`язку із безпідставністю відповідних нарахувань.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи обґрунтованість заявлених КП "Харківські теплові мережі" позовних вимог, судовий збір в мінімальному розмірі, що визначений Законом України "Про судовий збір" - 2 270,00 грн. покладається судом на відповідача, з вини якого виник спір, та підлягає стягненню на користь позивача у даній справі.

Керуючись статтями 1, 2, 13, 15, 16, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 239, 240, 241, 248 ,252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Фізичної особи - підприємця Подус Едуарда Валентиновича задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Подус Едуарда Валентиновича (місце проживання: АДРЕСА_1 ; код ІПН НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11; ) суму основного боргу за Тимчасовим договором № 757 про постачання теплової енергії від 01.01.2004 в розмірі 42 460,07 грн., три проценти річних в розмірі 1 119,15 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 186,16 грн. та судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Подус Едуарда Валентиновича заборгованості в розмірі 6 068,63 грн., трьох процентів річних в розмірі 35,36 грн. та інфляційних нарахувань в розмірі 76,13 грн. - в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "13" жовтня 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/3179/21