РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021Справа № 910/7167/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Окуджаві Г. Л., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул"

про стягнення 1 109 039,52 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Мітічкін А. С.

від відповідача: Копусь А. А.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» (далі - ДП "НАЕК "Енергоатом", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" (далі - ТОВ "Сіті Соул", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 1 109 039,52 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки № 53-129-01-19-01801 від 27.02.2019 р. в частині своєчасної оплати вартості поставленої продукції (смол іонообмінних виробництва Lanxess Deutschlsnd GmbH, Німеччина) для потреб ВП «Запорізька АЕС» ДП "НАЕК "Енергоатом", у зв`язку з чим відповідачу були нараховані штрафні санкції. За прострочення зобов`язання ДП "НАЕК "Енергоатом" просить стягнути з відповідача пеню у сумі 640 000,32 грн. та штраф у сумі 469 039,20 грн., що разом складає 1 109 039,52 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у строк, визначений законом, надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, зазначив, що прострочення зобов`язання з його боку сталося внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків ДП "НАЕК "Енергоатом", що полягало у нездійсненні 100 % попередньої оплати товару до його поставки, при цьому у позивача вже існував борг перед ТОВ "Сіті Соул" за іншим договором, про що останнього було повідомлено листом від 07.03.2019 р. та попереджено про зупинення поставки товару за договором № 53-129-01-19-01801 від 27.02.2019 р. Також відповідач зазначив, що позивач не заперечував проти перенесення строків поставки товару на пізніший строк (вересень 2019 року). Просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні під час розгляду справи по суті представник позивача свої вимоги підтримав та обгрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві, також просив зменшити розмір заявленої неустойки - до 100 000,00 грн.

Суд, розглянувши надані учасниками справи заяви по суті позову, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 27.02.2019 р. між ДП "НАЕК "Енергоатом" (покупець) та ТОВ "Сіті Соул" (постачальник) був укладений договір поставки № 53-129-01-19-01801 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець прийняти і оплатити продукцію (смоли іонообмінні виробництва Lanxess Deutschlsnd GmbH, Німеччина) (п. 1.1). Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строк поставки зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 договору).

Сума договору складає 19 461 120,00 грн. (п. 3.1 договору). Оплата поставленої продукції за специфікацією здійснюється покупцем за кожну партію протягом 45 робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі поставленої продукції (п. 4.2 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору строк поставки зазначений в специфікації. Поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом на умовах DDP - Запорізьке відділення ВП «Складське господарство» (м. Енергодар, Запорізька обл.) згідно Інкотермс 2010. Постачальник не пізніше, ніж за три дні до відвантаження продукції письмово повідомляє покупця про заплановану дату поставки, із зазначенням номенклатури та вартості партії продукції, що поставляється (п. 5.2 договору). Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача (п. 5.4 договору).

Приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій П-6 "Про порядок приймання продукції по кількості" і П-7 "Про порядок приймання продукції по якості", СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС" (п. 5.8 договору).

Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість поставленої продукції (п. 6.1.1 договору), а постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором (п. 6.3.1 договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє по 31.12.2019 р., а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку (п. 10.1).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що специфікацією № 1 до договору сторони погодили найменування товару, його технічні характеристики та кількість, загальною вартістю 19 461 120,00 грн., із терміном поставки - з 01.04.2019 р. по 30.04.2019 р.

У той же час, встановлено, що відповідач поставку обумовленого товару здійснив з порушенням строку: частину товару (на суму 12 760 560,00 грн.) поставив 29.05.2019 р., а частину (на суму 4 139 520,00 грн. та на суму 2 561 040,00 грн.) - 18.06.2019 р., що підтверджується видатковими накладними № 38 від 29.05.2019 р., №№ 42, 43 від 18.06.2019 р., актами приймання-передачі ТМЦ № 1454/61 від 26.06.2019 р., № 1421/61 від 10.06.2019 р., № 1453/61 від 26.06.2019 р., тобто з простроченням зобов`язання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Також у договорі сторони погодили, що за порушення строків поставки продукції постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30 % вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вартості несвоєчасно поставленої продукції (п. 7.2 договору).

За таких обставин, враховуючи підтверджений факт прострочення зобов`язання (поставки товару), суд вважає, що вимоги про нарахування пені та штрафу заявлені позивачем правомірно.

Так, за прострочення зобов`язання позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 0,1 % вартості непоставленого товару в строк (з 03.05.2019 р. по 28.05.2019 р. на суму 12 760 560,00 грн. та з 03.05.2019 р. по 17.06.2019 р. - на суми 4 139 520,00 грн. і 2 561 040,00 грн.), що склала 640 000,32 грн. Крім того, позивач нарахував постачальнику штраф в розмірі 7 % вартості непоставленого товару в строк, що склав 469 039,20 грн.

Відповідач, заперечуючи проти стягнення зазначених штрафних санкцій, вказав на неналежне виконання покупцем (ДП "НАЕК "Енергоатом") своїх зобов`язань перед постачальником, що полягало у несплаті позивачем 100 % попередньої оплати за товар.

Разом з тим, судом встановлено, що умовами договору поставки № 53-129-01-19-01801 від 27.02.2019 р. сторони не передбачили попередньої оплати вартості продукції, а погодили, що оплата покупцем здійснюєтья за кожну партію поставленої продукції протягом 45 робочих днів від дати підписання акту приймання-передачі (4.2 договору). Також суд вважає, що наявність у ДП "НАЕК "Енергоатом" боргу перед ТОВ "Сіті Соул" за іншими господарськими правочинами не є підставою для неналежного виконання постачальником власних зобов`язань за договором № 53-129-01-19-01801 від 27.02.2019 р.

Щодо доводів відповідача про зупинення поставки продукції та перенесення строків поставки товару на вересень 2019 р., про що позивача було попереджено листами № 07.103/10057 від 11.05.2019 р., № 02-03 від 07.03.2019 р., суд зазначає, що відповідно до п. 11.11 договору поставки усі зміни до договору вносяться виключно шляхом укладання додаткових угод, проте, сторони не уклали додаткових правочинів, які б передбачали право постачальника зупинити поставку продукції чи перенести строк його поставки.

Стосовно наданого відповідачем листа Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» № 07-103/10057 від 11.05.2019 р., у якому вказаний підрозділ наполягав на доцільності перенесення строків поставки 51 900 л. продукції на вересень 2019 р., у зв`язку з відсутністю вільних складських приміщень у позивача суд зазначає, що вказаний підрозділ не наділений повноваженнями вносити будь-які зміни до правочину, зокрема, щодо строків поставки продукції. Відтак, лист ВП «Запорізька атомна електрична станція» № 07-103/10057 від 11.05.2019 р., не підтверджує врегулювання сторонами питання щодо зміни строків поставки продукції за договором № 53-129-01-19-01801 від 27.02.2019 р.

Також суд відхиляє твердження відповідача про відсутність його вини у порушенні зобов`язання з поставки продукції ТОВ "Сіті Соул" (внаслідок невиконання свого обов`язку контрагентами відповідача), оскільки в силу положень ст. 218 ГК України, ст. 617 ЦК України належне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем не може ставитись у залежність від виконання зобов`язань іншими контрагентами відповідача.

Отже, за висновком суду нарахування штрафних санкцій позивачем здійснено правомірно. При цьому суд враховує, що застосування обох видів неустойки до негрошового зобов`язання є самостійними заходами відповідальності та в даному випадку не йдеться про притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, оскільки застосування неустойки включає в себе і пеню, і штраф, як форми її сплати.

Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 640 000,32 грн., а також штраф - у сумі 469 039,20 грн.

У той же час, суд приймає до уваги клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, розглянувши яке, суд дійшов висновку про часткове його задоволення.

Так, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, котрі заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначний період прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони, зокрема вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків тощо. При цьому наявність обставин, що мають істотне значення, при застосуванні вказаних правових норм, вирішується на підставі оцінки судом усіх матеріалів справи.

У даному випадку суд прийняв до уваги, що продукція за договором № 53-129-01-19-01801 від 27.02.2019 р. (смоли іонообмінні виробництва Lanxess Deutschlsnd GmbH, Німеччина) є специфічною продукцією, яка не є продукцією широкого спектру використання, у вільному доступі та в достатніх обсягах вона відсутня, тому виробництво такої продукції здійснюється виключно для потреб конкретного замовника та на підставі завчасно розміщеного замовлення на виробництво, що має бути оплачене у 100 % розмірі. З урахуванням цього, відповідач, як постачальник продукції, мав змогу виконати свої зобов`язання за договором виключно після завчасного замовлення на заводі-виробника та його 100 % оплати. У той же час, у ДП "НАЕК "Енергоатом" вже існувала інша заборгованість перед ТОВ "Сіті Соул", що могло свідчити про порушення порядку розрахунків між сторонами за даним договором.

Крім того, були наявні фактичні обставини, що не дозволяли постачальнику переконатись про наявність складських приміщень у позивача для навантаження вказаної специфічної продукції.

Разом з тим, матеріали справи свідчать, що ТОВ "Сіті Соул" виконало свої зобов`язання за договором у повному обсязі (хоча і з простроченням строку), що підтверджується наявними у справі доказами. При цьому, прострочення зобов`язання з боку продавця тривало незначний період - менше 1,5 місяці, а поведінка відповідача свідчила про намагання ТОВ "Сіті Соул" належним чином виконати свій обов`язок за договором.

З урахуванням наведених обставин, зважаючи на те, що заявлений позивачем до стягнення розмір штрафних санкцій є занадто великим, а наслідки прострочення є незначними та не спричинили позивачу збитків (матеріали позову відповідних доказів не містять), суд вважає за можливе скористатись своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, на зменшення неустойки, нарахованої позивачем, та встановити пеню в розмірі 50 % від суми 640 000,32 грн., а також штраф в розмірі 50 % від суми 469 039,20 грн., внаслідок чого штрафні санкції, що підлягають стягненню з відповідача, складуть: пеня - 320 000,16 грн., а штраф - 234 519,60 грн., що разом становить 554 519,76 грн.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 р. наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку може спотворити її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, неустойка може перетворитись на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов ДП "НАЕК "Енергоатом" підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову (незважаючи на зменшення розміру штрафних санкцій) витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" про стягнення 1 109 039,52 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Соул" (04073, м. Київ, вул. Семена Скляренка, буд. 15, ідентифікаційний код 37897422) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) пеню у сумі 320 000 (триста двадцять тисяч) грн. 16 коп., штраф у сумі 234 519 (двісті тридцять чотири тисячі п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 60 коп. та судовий збір у сумі 16 635 (шістнадцять тисяч шістсот тридцять п`ять) грн. 59 коп.

У решті вимог - відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, його вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 6 жовтня 2021 року.

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.