ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Справа № 915/975/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

за участю сторін:

від позивача (представник позивача) Учунжан В.М.,

від відповідача (представник відповідача) Українець С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС,

02222, вул. Закревського, 16, м. Київ, ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю С.В.-Євротранс,

57280, вул. Толстого, 1А, с. Прибузьке, Вітовський район, Миколаївська область, ;

про: стягнення грошових коштів

Товариство з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 14.06.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю С.В.-Євротранс, в якій просить суд стягнути з відповідача:

- 21162,36 грн. основний борг;

- 815,77 грн. пеня;

- 510,41 грн. інфляційні втрати;

- 695,75 грн. 12 % річних;

- 2270,00 грн. судовий збір;

- 5600,00 грн. витрати за надання правової (правничої) допомоги адвоката.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №8722-15/2019 від 24.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/975/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 22.07.2021, запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

20.07.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вих. №20/07/01-21 від 20.07.2021 з додатками (копіями платіжних доручень, карткою рахунку, квитанцій про направлення відзиву позивачу, довіреності), в якому відповідач зазначає, що позовну заяву не отримував, заборгованість за договором № 8722-15/2019 від 24.06.2019 не відповідає дійсності, та станом на 19.07.2021 відсутня.

21.07.2021 до суду від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі позивача б/н, без дати, в якій позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 22.07.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, підготовче засідання відкладено на 25.08.2021.

30.07.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н, без дати про уточнення позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням боргу, з додатками, в якій позивач вказує, що оскільки станом на 23.07.2021 відповідач суму основного боргу за товар погасив, просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 815,77 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 510,41 грн., 12% річних в розмірі 695,75 грн., а також судовий збір 2270,00 грн. та витрати за надання правової (правничої) допомоги адвоката в сумі 5600,00 грн.

02.08.2021 до суду від позивача надійшла заява відповідь на відзив відповідача від 20.07.2021 б/н, без дати, з додатками, в якій просить позовні вимоги задовольнити, судове засідання провести без участі позивача.

12.08.2021 до суду від відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання у справі б/н, без дати, з додатками, в якій просить перенести судове засідання на іншу дату у зв`язку з відпусткою директора ТОВ «С.В.-Євротранс».

Ухвалою суду від 25.08.2021, яку занесено до протоколу судового засідання, судом ухвалено розглянути справу у розумний строк, згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у відповідності до ст. ст. 177, 182, 185 ГПК України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 жовтня 2021 року.

20.09.2021 до суду від позивача надійшла заява б/н, від 16.09.2021, в якій позивач просить позовні вимоги задовольнити, судове засідання провести без участі позивача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

24.06.2021 між ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС (постачальник) та ТОВ «С.В. - Євротранс» (покупець) було укладено Договір № 8722-15/2019 (далі Договір), у відповідності до умов якого, постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупця визначені цим Договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо (далі -"товар"), а також надати шиноремонтні та шиномонтажні послуги (далі - "послуги"), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і послуги та здійснити їх оплату (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, ціни на товар і послуги погоджуються сторонами у кожному окремому випадку і вказуються у товарних (видаткових) накладних, товарно-транспортних накладних, замовленнях-нарядах та Актах виконаних робіт, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 3.2. Договору за домовленістю сторін товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом сторони вважають суму, на яку постачальник може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень покупця, постачальник визначає суму кредитного ліміту.

Згідно п. 3.3. Договору у випадку продажу товару на умовах попередньої оплати постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає покупцю рахунок на оплату.

Відповідно п. 3.4. Договору, якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається постачальником покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання покупцем або уповноваженої ним особи на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату.

Відповідно до п. 3.5. Договору, оплата наданих послуг за цим Договором здійснюється на підставі рахунку на оплату, який надається покупцю разом з Актом виконаних робіт. Підписання покупцем або уповноваженої ним особи на прийняття послуг Акту виконаних робіт є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату наданих послуг.

Згідно п. 3.6. Договору, оплата товару і наданих послуг за цим Договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику. При здійсненні оплати покупець, крім обов`язкових реквізитів, повинен зазначити у документах на оплату номер та дату даного Договору, а також номер та дату рахунку-фактури, за яким здійснюється вказана оплата.

Відповідно до п.3.7. Договору зобов`язання покупця за цим Договором щодо оплати поставленого товару та наданих послуг вважаються виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок постачальника.

Відповідно до п.4.3. Договору, покупець зобов`язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом три даного Договору.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору, винна сторона несе відповідальність у межах даного Договору. Якщо відповідальність не передбачена даним Договором, але визначена законодавством України, то винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

Згідно п. 5.2. Договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

Згідно п. 5.3. Договору, сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна сторона несе відповідальність, встановленої ст. 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 відсотків річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 5.5. Договору постачальник залишає за собою право в односторонньому порядку приймати рішення про застосування, часткове застосування, не застосування до покупця пені та штрафних санкцій згідно п. п. 5.1-5.4 даного Договору. Пеня та штрафні санкції вважаються застосованими в разі надіслання покупцю повідомлення- претензії від постачальника з розрахунком за конкретний період санкцій та пені відносно прострочення виконання грошового зобов`язання. Покупець зобов`язаний протягом трьох робочих днів від дати отримання повідомлення- претензії сплатити штрафні санкції та пеню на банківські реквізити постачальника, які вказані в повідомленні- претензії. Сплата пені та штрафних санкцій на інші банківські реквізити постачальника, ніж вказані в повідомленні-претензії, буде зарахована в погашення основної суми простроченого грошового зобов`язання за отримані товари та послуги за цим договором, а пеня і штрафні санкції будуть вважатися непогашеними.

Відповідно до п. 8.2. Договору, договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2019 року.

Як зазначає позивач у період з 12.02.2021 по 22.02.2021 ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС згідно з усною домовленістю та договором № 8722-15/2019 від 24.06.2019 поставило відповідачу - ТОВ «С.В. - Євротранс» запчастини та експлуатаційні матеріали, згідно видаткових накладних на загальну суму 40662,36 грн. та в день поставки відповідачу було виставлено рахунки на оплату відвантаженого товару.

На підтвердження виконання умов Договору, позивачем подано суду рахунки, видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, в яких платником, покупцем та вантажоодержувачем зазначено ТОВ «С.В.-Євротранс», строк оплати згідно з останньою видатковою накладною від 22.02.2021 до 27.02.2021.

Позивач вказує, що відповідач частково сплатив вартість поставленого товару, на підтвердження чого позивачем надані банківські виписки по рахунку (а.с. 37-42).

Позивачем на адресу відповідача направлена претензія вих.№2067 від 05.04.2021, в якій позивач просить відповідача оплатити заборгованість за поставлений товар в розмірі 31162,36 грн. (а.с. 31-32), та лист вимога № 28/05 про оплату поставлених товарів від 28.05.2021 (а.с. 33-34).

Також в матеріалах справи містяться Акти звірки взаємних розрахунків за період: 12.02.2021 -26.05.2021, та 12.02.2021 - 07.06.2021 між ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС та ТОВ «С.В. - Євротранс» за договором 10158-1, згідно яких заборгованість ТОВ «С.В. - Євротранс» складає 21162,36 грн. (а.с.35-36).

Відповідач не виконав умови Договору, оскільки не здійснив розрахунок за поставлений позивачем товар в повному обсязі, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом.

В послідуючому позивачем подано до суду заяву, з якої вбачається, що станом на 23.07.2021 відповідач суму основного боргу за товар погасив, у зв`язку з чим, позивач уточнює позовні вимоги, та просить стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 815,77 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 510,41 грн., 12% річних в розмірі 695,75 грн., а також судовий збір 2270,00 грн. та витрати за надання правової (правничої) допомоги адвоката в сумі 5600,00 грн. Разом з заявою про уточнення позовних вимог подано до суду Акт звірки взаємних розрахунків від 22.07.2021, станом за період: 12.02.2021 -22.07.2021 між ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС та ТОВ «С.В. - Євротранс» за договором 10158-1, згідно якого станом на 22.07.2021 заборгованість на користь ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС відсутня.

Розглянувши подану позивачем заяву, проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд вважає, що заяву позивача про уточнення позовних вимог слід розцінювати як заяву про зменшення вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу, та наявність правових підстав для прийняття заяви ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС про зменшення позовних вимог частині стягнення з відповідача суми грошових коштів в розмірі 21162,36 грн. до розгляду.

Отже, судом розглядаються позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 12 % річних, інфляційних витрат, пені та судових витрат.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 12 % річних та інфляційних втрат, суд приходить до такого.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні та проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірами відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Як інфляційні нарахування на суму боргу, так і сплата трьох відсотків річних від простроченої суми, не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора у зв`язку зі знеціненням коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсації користування цими коштами.

Стаття 625 ЦК України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 №924/532/19).

Згідно п. 5.3. Договору, сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим Договором, винна сторона несе відповідальність, встановленої ст. 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 відсотків річних від простроченої суми.

Позивач просить стягнути з відповідача 12% річних за період з 02.03.2021 по 09.06.2021 включно у сумі 695,75 грн. та збитків від інфляції у сумі 510,41 грн. за період з березня 2021 року по червень 2021 року включно.

Судом здійснено перерахунок 12% річних та визначено, що нарахування 12 % річних від суми простроченого платежу у розмірі 695,75 грн. є обгрунтованим та арифметично вірним.

Судом за допомогою програми IpLex здійснено перерахунок інфляційних втрат та визначено що їх розмір становить 792,16 грн., але враховуючи принцип диспозитивності стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 510,41 грн., заявленому позивачем в позовній заяві.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення з відповідача 12% річних у розмірі 695,75 грн. та інфляційних втрат у розмірі 510,41 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, суд приходить до такого.

Законодавством передбачено, що порушення зобов?язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов?язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов?язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов?язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 5.2. Договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

Позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 815,77 грн., нараховану за період з 02.03.2021 по 09.06.2021.

Судом здійснено перерахунок пені та встановлено, що нарахування пені від суми простроченого платежу у розмірі 815,77 грн. є обгрунтованим та арифметично вірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За умовами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 р. (заява №4909/04), відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

Враховуючи викладене, зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору та витрат на правову допомогу у розмірі 5600,00 грн., суд зазначає наступне.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Статтею 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В матеріалах справи наявний Договір про надання правової допомоги № 09/06/2021-8ПД від 09.06.2021, укладений між адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем (надалі- адвокат), та Товариством з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» (надалі- клієнт), у відповідності до п. 1.1 зазначеного договору, адвокат зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати необхідну правову допомогу клієнту щодо захисту його прав та законних інтересів у Господарському суді Миколаївської області шляхом здійснення позовної роботи у відповідності до Господарського процесуального кодексу України відносно контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В.-ЄВРОТРАНС» (ідентифікаційний код: 36896341, місцезнаходження: 57280, Миколаївська область, Вітовський район, село Прибузьке, вулиця Толстого, буд.1 А) по стягненню з останнього на користь клієнта суми дебіторської заборгованості та штрафних санкцій у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання такої правової допомоги.

Згідно п. 1.2. Договору, правова допомога включає: - вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта, а також підготовку та подання до Господарського суду Миколаївської області заяв по суті справи, передбачених Господарським процесуальним кодексом України; - від імені клієнта здійснювати представництво його процесуальних прав та обов`язків в процесуальному статусі позивача, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України, у зв`язку із зверненням з позовною заявою до Господарського суду Миколаївської області за захистом порушених прав та інтересів клієнта.

Відповідно до п. 4.1. Договору, за правову допомогу, передбачену пунктом 1.2. Договору клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначену в додатковій угоді до цього Договору.

Згідно п. 4.2. Договору, в розмір правової допомоги не включаються фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до п.8.1. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Додатковою угодою від 09.06.2021 до укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги № 09/06/2021 8ПД від 09.06.2021, сторони домовилися, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить:

Пункт 1.1. - за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Миколаївської області позовної заяви - 5 600 (п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок.

Пунктом 2. Додаткової угоди визначено, що винагорода, згідно з пунктом 1.1. Додаткової угоди сплачується клієнтом на умовах 100 % попередньої оплати. А винагорода, що передбачена пунктом 1.2. Додаткової угоди, сплачується клієнтом після виконання всіх умов основного Договору на підставі акту приймання-передачі.

09.06.2021 між адвокатом Спиридоновим О.В. та ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» складено та підписано опис наданих послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 09/06/2021 8ПД від 09.06.2021, з відповідним переліком наданих послуг та з зазначенням загальної вартості послуг в розмірі 5600,00 грн. ( а.с.54).

В матеріалах справи також міститься платіжне доручення № 679 від 11.06.2021 на суму 5600,00 грн., в якому платником зазначено ТОВ Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС», отримувач - адвокат Спиридонов Олег Володимирович, призначення платежу юридичні послуги за Договором від 09.06.2021.

Суд вважає за необхідне зауважити, що у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.126 ГПК України).

Так, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі №910/9784/18.

Крім того, у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2019 у справі №904/64/18 зроблено висновок про те, що виходячи зі змісту положень частин 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Аналогічний за змістом висновок зроблено Верховним Судом у додатковій постанові від 05.08.2019 у справі №911/1563/18, в якій зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вказаної позиції також дотримується Верховний Суд у додатковій постанові від 26.06.2019 у справі № 910/9241/18, в якій судом зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Разом із тим, будь-яких доказів або обґрунтувань, у тому числі контррозрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку позивачем витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач суду не надав.

Таким чином, виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу відповідають встановленим критеріям.

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати на правову допомогу у сумі 5600,00 грн.

Судовий збір у розмірі 2270,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «С.В. - Євротранс» (57280, вул. Толстого, 1А, с. Прибузьке, Вітовський район, Миколаївська область, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС (02222, вул. Закревського, 16, м. Київ, ):

- 695,75 грн. 12 % річних,

- 510,41 грн. інфляційні витрати,

- 815,77 грн. пеня,

- 2270,00 грн. - судовий збір,

- 5600,00 грн. витрати на правову (правничу) допомогу.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 18.10.2021.

Суддя Н.О. Семенчук