ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року Справа № 904/1360/21

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 (повний текст складений 15.07.2021, суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/1360/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 79 631,85 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з Акціонерного товариства "Південний гірничо - збагачувальний комбінат" на свою користь 79 631,85грн. плати за користування вагонами та за охорону вантажу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 у справі №904/1360/21 позов задоволено у повному обсязі: з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" стягнуто на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 68 053,64 грн. плати за користування вагонами, 11 579,21 грн. плати за охорону вантажу, 2 270,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване доведеністю позивачем підстав для стягнення плати за користування вагонами у сумі 68 053,64 грн. за час затримки вагонів за відомостями ГУ-46 №№ 26089326, 26089327, 26089328, 26089326, 26089330, 26089331, 27089332, 27089333, 27089334, 27089335, 27089336, 27089337, 28089340, 28089341, 28089343, 28089344, 23089345, 29089352, 30089353, 30089354, 30089355, 30089356, 31089357, 31089358, 31089359, 31089361, 05099363, 09099363, 09099365, 10099366, 28089346 та плати за охорону вантажу в сумі 11 579,21 грн. за актами форми ГУ-23 наявними в матеріалах справи, якими підтверджується, що відповідачем несвоєчасно забиралися вагони з колій станції Кривий Ріг, що призвело до їх зайнятості.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вчасного вивільнення ним колій станції призначення від вантажу, що прибув на його адресу, а приймання потягів визначається диспетчером з урахуванням цілої низки поточних факторів, а не тільки наявністю вільних колій на станції.

Господарський суд зазначив, що розрахунки плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу здійснені позивачем правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку про доведення матеріалами справи, що прийняті до перевезення позивачем спірні вагони були затримані через скупчення на станції призначення вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, тобто з вини відповідача.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 у справі №904/1360/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що затримка вагонів згідно наказів №574 та №575 від 25.08.2020 здійснена неправомірно, оскільки за актами затримки вагонів форми ГУ-23а вагони, що прямували на адресу відповідача, затримувались позивачем на станції Кривий Ріг- Сортувальний, однак зазначена станція не є станцією призначення та не є станцією підходу до станції призначення, відповідно, позивач неправомірно затримав спірні вагони та неправомірним є і нарахування плати за користування спірними вагонами. При цьому, посилання суду першої інстанції на лист Міністерства інфраструктури України за вих. №2197/45/10-18 від 07.03.2018 є необгрунтованим, оскільки даний документ не є належним доказом та не спростовує позицію відповідача щодо визначення терміну "станція підходу".

За доводами скаржника з акту про затримку №28 від 26.08.2020 та з акту про затримку №138 від 25.08.2020 не вбачається неможливості доставити спірні вагони на станцію призначення протягом зазначеного в цих актах часу, позивачем такі докази також не надано.

Також апелянт посилається і на те, що надані копії наказів про затримку вагонів, повідомлення про затримку не є належними та допустимими доказами у розумінні вимог ст.73, 76,77,78 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в графі "вантажовласник" та особи, на адресу якої надійшов вантаж зазначено "ПАТ "Південний ГЗК", в той час як відповідно до статуту відповідача та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців повне найменування відповідача Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", скорочене АТ "ПІВДГЗК", у зв`язку з чим АТ "ПІВДГЗК" не є належним відповідачем у справі щодо стягнення плати за користування вагонами за наказами №№574, 575.

Скаржник посилається і на те, що затримання спірних поїздів є наслідком не забирання залізницею в продовж тривалого часу з під`їзної колії вантажовласника, прийняті до перевезення маршрути; з відомостей плати за користування вагонами вбачається, що Акціонерне товариство "ПІВДГЗК" в оплаті відмовляє у зв`язку із зайнятістю приймально-відправних колій, прийнятими до перевезення маршрутами та незабраними локомотивами Української залізниці, тобто з об`єктивних причин, відповідно, нарахування позивачем спірних сум є неправомірним.

На думку апелянта зобов`язання щодо доставки вантажу покладено повністю на позивача, а з відомостей плати за користування вагонами вбачається можливість отримати відповідачем спірні вагони у разі своєчасності забирання готових до відправлення маршрутів, у зв`язку з чим сам факт затримки спірних вагонів свідчить лише про те, що позивачем неналежним чином виконуються взяті на себе зобов`язання за договором щодо доставки вагонів вантажоодержувачу та щодо забирання готових до відправлення вагонів.

Апелянт посилається на те, що акти на затримку потягу на станції примикання повинні складатись після того, як поїзду проведено технічний та комерційний огляд та відчеплено технічно несправні вагони, однак після прибуття потягів, на які були складені акти на затримку їх з вини Акціонерного товариства "ПІВДГЗК", на станцію Допоміжна АТ "ПІВДГЗК" після проведення сумісного з працівниками ПТО Кривий Ріг технічного огляду були виявлені технічно несправні вагони, при цьому, такі несправності не могли виникнути на шляху прямування їх зі станції Кривий Ріг до станції Допоміжна (розрив панелі кузова вагона, злам люка, відсутній авторежим), що ставить під сумнів готовність потягів в технічному відношенні на станції примикання Кривий Ріг і як наслідок правомірність складання актів на їх затримку.

Крім того, відповідач вважає необгрунтований розрахунок позовних вимог, помилковим нарахування позивачем плати за користування вагонами за відомістю плати за користування вагонами №30089355, вагон №56299662, який відсутній в переліку вагонів, що затримані за наказом №575, а також повторно включено до розрахунку суми позову розрахунок плати за користування вагонами №09099363 вагон №53587135.

За доводами скаржника, позивачем в порушення ст.173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві заявлено декілька вимог, які не пов`язані між собою підставою виникнення та поданими доказами, а саме позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача нарахованої плати за користування вагонами та плати за охорону вантажу.

Апелянт посилається на відсутність своєї вини у простої та затримці вагонів на станціях підходу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.08.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження з розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 у справі №904/1360/21; розгляд скарги призначений в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

20.08.2021 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

Позивач вважає безпідставними та необгрунтованими доводи апелянта про те, що станція Кривий Ріг-Сортувальний не є станцією підходу до станції призначення, оскільки відповідно до листа Міністерства інфраструктури України № 2197/45/10-18 від 07.03.2018 "підходами до станції призначення" є будь-яка залізнична станція на шляху прямування до станції призначення, на якій затримуються такі вагони та контейнери.

Позивач зазначає, що незрозуміло звідки відповідач взяв дату відправки спірних вагонів 29.08.2020 за наказом №575, якщо акт про затримку №135 складений 26.08.2020.

Вказує, що позивачем надано інформацію щодо дати та часу забирання вагонів, які нібито стали причиною затримки спірних вагонів, взято із графи "Забирания вагонів залізницею" відомостей плати за користування вагонами, які надав сам відповідач, в той час як природа виникнення іншого часу забирання вагонів (на думку відповідача) позивачу невідома.

Щодо затримки спірних вагонів через неможливість приймання їх вантажовласником і відсутність технічної можливості накопичення вагонів на станції призначення, позивач зазначає, що без відповідного дозволу диспетчера служби експлуатації зовнішнього транспорту управління залізничного транспорту Aкціонерного товариства "ПІВДГЗК" неможливо забирати вагони з колій станції Допоміжна Aкціонерного товариства "ПІВДГЗК" на колії станції Кривий Ріг, відповідно, позивач забирає вагони з конкретної колії та у конкретний час виключно після відповідної вказівки диспетчера служби експлуатації зовнішнього транспорту управління залізничного транспорту Акціонерного товариства "ПІВДГЗК", тому посилання відповідача на зайнятість під`їзних колій як на підставу для звільнення від відповідальності за затримку спірних вагонів не відповідає дійсності.

Також позивач зазначає, що обов`язок утримання під`їзних колій з усіма спорудами і пристроями у повній справності не знімає з відповідача обов`язок дотримання вимог Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами в аспекті вчасного забирання поданих вагонів; відповідно до листа Aкціонерного товариства "ПІВДГЗК" за вих. №52-36/1071 від 21.08.2020, частина колій була готова до прийому та відправлення поїздів, а тому посилання відповідача на даний лист як на доказ відсутності його вини у затримці спірних вагонів є необгрунтованим.

Позивач посилається і на те, що ним було нараховано плату за користування вагонами за три періоди затримки: 1) затримка на підходах до станції призначення через скупчення вагонів на станції призначення з вини відповідача (акти про затримку вагонів ГУ-23а); 2) затримка на станції призначення в очікуванні подачі вагонів під вантажні операції з вини відповідача (акти загальної форми ГУ-23); 3) затримка на під`їзних коліях відповідача (пам`ятки про подавання/забирання вагонів), тобто позивачем здійснено нарахування плати за користування вагонами коректно та на підставі чинного законодавства.

Щодо стягнення плати за користування вагонами за актом №138 від 25.08.2020 позивач зазначає, що під час підготовки матеріалів для подання позовної заяви було допущено зазначені відповідачем помилки (включено до розрахунку суму позову відомість плати за користування вагонами №30089355, яка не є доказом у даній справі; додані відомості плати за користування вагонами № 05099363 та №09099363, в яких є спірним вагон №53587135, відомість №05099363 також включена помилково та не є доказом у даній справі), проте зазначена сума 68,60 грн. була виключена із позовних вимог шляхом подання заяви про зменшення позовних вимог, а тому не була стягнута з відповідача за оскаржуваним рішенням.

Позивач вважає, що позовні вимоги у даній справі об`єднані актами загальної форми як підставою виникнення, залізничними накладними як доказами факту перевезення та періоду перевезення та відомостями плати за користування вагонами як документами, в яких власне й нарахована сума, що належить до стягнення, що не суперечить вимогам статті 173 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 05.12.2019 року між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - залізниця, позивач) та Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) було укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станцій Кривий Ріг Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" №ПР/М-19-753/НЮдч/2019/у/ТО/1495 (а.м. 116-118, т.1) , відповідно до п. 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає до станції Кривий Ріг через спарену стрілку № 2/4 в парній горловині станції і яка обслуговується локомотивом власника колії.

Межею під`їзної колії є сигнальний знак "Межа під`їзної колії", який встановлено біля вхідного сигналу "Ч" станції Допоміжна власника колії на відстані 4779 м від стрілки примикання.

Згідно з пунктом 4 договору рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.

У пункті 5 договору сторони узгодили, що передача (здача) вагонів на під`їзну колію здійснюється:

- порожніх вагонів під навантаження через інтервал часу 1,5 год.;

- передача розбірних поїздів, маршрутів завантажених аглорудою та вапняком за повідомленнями.

Повідомлення про подачу вагонів на під`їзду колію передається по телефону прийомоздавальником ватажу та багажу станції Кривий Ріг прийомоздавальнику вантажу та багажу власника колії, не пізніше ніж за 2,0 години до фактичного подавання вагонів з реєстрацією у книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

Відповідно до пункту 6 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці на одну із приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна власника колії. Здавання вагонів у комерційному та технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється на одній з приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна власника колії. Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

За умовами пункту 7 договору кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику колії, становить не більше 57 вагонів (228 вісей), для вагонів-обкотишовозів не більше 60 вагонів (240 вісей).

Про готовність вагонів до забирання маневровий диспетчер цеху зовнішнього транспорту УЗТ власника колії повідомляє по прямому телефонному зв`язку маневреного диспетчера станції Кривий Ріг, не пізніше, ніж за 2,0 години до фактичної здачі вагонів з подальшим письмовим підтвердженням за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.199 № 113, зареєстрованими у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (п. 8 договору).

З під`їзної колії вагони повертаються:

- завантажені маршрути цілими составами, які сформовані згідно з ПТЕ і планом формування поїздів;

- порожні вагони у тій кількості, в якій були передані на під`їзду колію.

Партії вагонів, що повертаються з під`їзної колії, формуються згідно з ПТЕ і доставляються локомотивом власника колії на одну із приймально-відправних колії №1-11 станції Допоміжна.

Приймально-здавальні операції у технічному та комерційному відношеннях здійснюються на одній з приймально-відправних колій № 1-11 станції Допоміжна (п. 9 договору).

Пунктом 10 договору передбачено, з під`їзної колії вагони здаються:

- навантажені маршрути через інтервал часу 1,5 год.;

- інші вагони за повідомленнями по мірі готовності у кількості, не менше 40 вісей.

Згідно з п. 11 договору час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

Для під`їзної колії встановлюється загальний єдиний термін перебування усіх вагонів 25,1 година (п. 12 договору).

Відповідно до пункту 15 договору власник колії сплачує залізниці плату:

- за подачу, забирання вагонів згідно з табл. 1, табл. 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язаних з ними послуг (тарифне керівництво № 1);

- за користування вагонами згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами;

- за зберігання вантажів у вагонах у разі затримки їх з вини одержувача після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) згідно з Правилами зберігання вантажів;

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії згідно з діючими нормативними документами.

Власник колії відшкодовує залізниці витрати на утримання смуги відведення за 2019 рік в розмірі 21 253,93 грн за рік без ПДВ.

Списання здійснюється з особового рахунку власника колії.

Збори і плата вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін і діє з 21.12.2019 до 20.12.2024 включно (п. 20 договору).

На виконання умов договору у серпні 2020 року за залізничними накладними (а.с.153-250, т.1; а.с.. 1-250, т.2, а.с. 1-148, т.3) позивачем було прийнято до перевезення на адресу одержувача Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" власні (порожні та завантажені) залізничні вагони.

Відповідно до зазначених накладних станція та залізниця призначення Кривий Ріг.

В період з 25.08.2020 по 26.08.2020 Акціонерним товариством "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" з колій станції Кривий Ріг несвоєчасно забиралися вагони, які прибули раніше, що призвело до зайнятості колій станції призначення та скупчення вагонів, що підтверджується актами загальної форми ГУ-23 станції Кривий Ріг5354, 5356, 5357, 5358, 5359, 5390, 5361, 5362, 5363, 5364, 5365, 5366, 5367, 5377, 5378, 5380, 5381,5382, 5383, 5384, 5385, 5386, 5387, 5399, 5400, 5401, 5402, 5403, 5404, 5405, 5406, 5407, 5408, 5409.

Вказані акти підписані представником відповідача без заперечень.

У зв`язку з несвоєчасним забиранням з колій станції призначення вагонів, що прибували на адресу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", вищезазначений вантаж було затримано на шляху прямування за наказами № 574, № 575 від 25.08.2020 про затримку спірних вагонів на підходах до станції призначення Кривий Ріг, зокрема на станціях Кривий Ріг - Сортувальний та Кривий Ріг - Західний.

За вказаним фактом станціями затримки Кривий Ріг у порядку, передбаченому пунктами 9, 10 Правил користування вагонами та контейнерами, складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а та акти загальної форми ГУ-23.

Всі дані укладених актів про затримку вагонів форми ГУ-23а передані станціями Кривий Ріг - Сортувальний та Кривий Ріг-Західний у повідомленнях про затримку спірних вагонів на станцію призначення Кривий Ріг, яка не пізніше двох годин після отримання, передала їх копії відповідачу.

По прибуттю вагонів на станцію Кривий Ріг, у відповідності до пункту 4 Правил користування вагонами, вантажоодержувача було повідомлено про прибуття та готовність подавання вагонів залізницею, про що зроблені відповідні записи в книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станція Кривий Ріг форми ГУ-2.

На підставі вищевказаних актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, складених станціями Кривий Ріг - Сортувальний та Кривий Ріг-Західний, станцією призначення Кривий Ріг у відповідності до пунктів 3, 4, 12 Правил користування вагонами і контейнерами, розрахована плата за користування спірними вагонами за відомостями форми ГУ-46 №№ 26089326, 26089327, 26089328, 26089326, 26089330, 26089331, 27089332, 27089333, 27089334, 27089335, 27089336, 27089337, 28089340, 28089341, 28089343, 28089344, 23089345, 29089352, 30089353, 30089354, 30089355, 30089356, 31089357, 31089358, 31089359, 31089361, 05099363, 09099363, 09099365, 10099366, 28089346 та плата за охорону вантажу за накопичувальною карткою форми ФДУ-92 №01099040 на загальну суму 79 631,85 грн. (з ПДВ).

У відомостях містяться написи, що із нарахованими сумами Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не погоджується у зв`язку з зайнятістю приймально-відправних колій прийнятими до перевезення маршрутами та незабраними локомотивами Укрзалізниці.

Посилаючись на несплату відповідачем у добровільному порядку плати за користування спірними вагонами та плати за охорону вантажу, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на свою користь 79 631,85 грн. плати за користування вагонами та за охорону вантажу.

За наслідками розгляду позовної заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" прийнято оскаржуване рішення.

Відповідно до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями частини другої статті 908 та статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (з подальшими змінами) вантаж матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.

Згідно статті 46 Статуту залізниці України одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Статтею 119 Статуту передбачено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Порядок та умови користування вагонами і контейнерами визначаються Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, відповідно до п. 2 яких за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/ приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (п. 3 Правил користування вагонами).

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами.

Пунктом 4 Правил користування вагонами встановлено, зокрема, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися працівником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями. Відомість плати за користування вагонами (контейнерами) складається у трьох примірниках - два для залізниці і один для вантажовласника, окремо для вагонів і для контейнерів. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника.

Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона (контейнера) (п. 5 Правил користування вагонами).

Відповідно до п. 6 Правил користування вагонами час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колії, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях (п. 7 Правил користування вагонами).

У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери (п. 8 Правил користування вагонами).

Про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ (додаток 4). Наказ підписується посадовою особою, визначеною начальником залізниці (п. 9 Правил користування вагонами).

Відповідно до п. 10 Правил користування вагонами облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" (додаток 5) до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення. Акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника (п. 12 Правил користування вагонами).

Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці (п. 13 Правил користування вагонами).

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством (п. 14 Правил користування вагонами).

За час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків (п. 15 Правил користування вагонами).

Ставки за користування вагонами встановлені у таблиці 1 розділу V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009, відповідно до якого при визначенні часу користування вагонами і контейнерами час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Збірником тарифів передбачено погодинні ставки плати за користування вантажними вагонами від 1 до 45 годин окремо для випадків виконання однієї вантажної операції. Ставка плати за користування вантажними вагонами понад 45 годин становить 16 грн за кожну годину за 1 вагон незалежно від виду вантажної операції

За затримку на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення власних та орендованих вагонів з вини одержувача, відправника або власника (орендаря) вагонів залізниці сплачується плата в розмірі 50% ставок, зазначених у таблиці 1 (п. 5 розділу V Збірника тарифів).

Відповідно до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 205 від 22.03.2019, до плати за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі V Збірника тарифів, та збору за зберігання вантажів, що вказані в розділі ІІІ Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3,023.

Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2020, передбачено, що при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира складаються комерційні акти та акти загальної форми (п. 1 Правил складання актів).

Акти загальної форми ГУ-23 складаються для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, не менш як двома особами (п. 3 Правил складання актів).

Обставини скупчення вагонів на станції Кривий Ріг, раніше прибулих на адресу відповідача, що зумовили неможливість прийняття ним спірних вагонів, підтверджуються складеними у передбаченому законодавством порядку та підписаними відповідачем актами загальної форми ГУ-23 №№ 5354, 5356, 5357, 5358, 5359, 5390, 5361, 5362, 5363, 5364, 5365, 5366, 5367, 5377, 5378, 5380, 5381,5382, 5383, 5384, 5385, 5386, 5387, 5399, 5400, 5401, 5402, 5403, 5404, 5405, 5406, 5407, 5408, 5409 , копії яких містяться у матеріалах справи.

Як вже зазначалось, станціями затримки оформлені відповідні документи, у тому числі акти форми ГУ-23а, ГУ-23, на підставі яких за час затримки вагонів на коліях залізниці відповідно до наказів № 574 та № 575 від 25.08.2020, згідно з Правилами користування вагонами та контейнерами і Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, розраховані плата за користування спірними вагонами на загальну суму 68052,64 грн (з ПДВ), яка включена до відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46 №№ 26089326, 26089327, 26089328, 26089326, 26089330, 26089331, 27089332, 27089333, 27089334, 27089335, 27089336, 27089337, 28089340, 28089341, 28089343, 28089344, 23089345, 29089352, 30089353, 30089354, 30089355, 30089356, 31089357, 31089358, 31089359, 31089361, 05099363, 09099363, 09099365, 10099366, 28089346 .

Судом апеляційної інстанції проведено перевірку розрахунку позивача щодо плати за користування вагонами на суму 68 052,64 грн. (з ПДВ) та встановлено, що його виконано правильно.

При цьому, судом апеляційної встановлено, що до розрахунку плати за користування спірними вагонами не були включені відомості № 30089355 та №05099363 до остаточного розрахунку позивача, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 9, т.4).

Враховуючи зазначене, вимоги щодо стягнення з відповідача плати за користування вагонами в сумі 68 052,64 грн. обгрунтовані, підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи позивач своєчасно повідомив відповідача про свою готовність передати вагони на під`їзну колію; відповідні записи-повідомлення відображені у Книгах форми ГУ-2 повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станції Кривий Ріг.

В силу приписів статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Між тим, відповідач не надав доказів в обґрунтування відсутності своєї вини в затримці вагонів на станції та викладених у відомостях форми ГУ-46 зауважень, які не підпадають під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених пунктом 16 Правил користування.

Також жодних доказів на підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним зв`язком відповідно до умов договору чи іншим чином щодо готовності забрати на свою під`їзну колію вагони зі станції призначення відповідач суду не надав. Доказів на підтвердження прийняття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на під`їзну колію вантажовласника відповідач також не надав.

За Єдиним технологічним процесом роботи під`їзної колії Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" і станції примикання Кривий Ріг Регіональної філії "Придніпровська залізниці" АТ "Укрзалізниця", затвердженим між зазначеними сторонами 06.11.2019, станція Допоміжна налічує 11 колій, призначених для прийому зі станції Кривий Ріг та відправлення на станцію Кривий Ріг вагонів.

Щодо посилань скаржника на довідку про зайнятість колій на станції Допоміжна, з якої вбачається, що на момент видачі наказів про затримку вагонів були в наявності вільні колії, колегія суддів зазначає, що навіть за умов наявності вільних під`їзних колій на станції Допоміжна, за обставин відсутності з боку відповідача доказів на підтвердження прийняття ним передбачених договором заходів до забирання вагонів зі станції призначення, що прибули на його адресу, не можна погодитися з відсутністю його вини у їх скупченні.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта про його готовність прийняти спірні вагони на свою під`їзну колію та відсутність його вини у їх затримці спростовуються вищевикладеним.

Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту залізниць України визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.

Зайнятість приймально-відправних колій по станції призначення згідно з Технологічним процесом роботи станції планує поїзний диспетчер залізниці з урахуванням підводу під навантаження порожніх вагонів парку АТ "Укрзалізниця" і власних вагонів з вантажем на адресу підприємства, маневрової роботи, необхідності приймання навантажених маршрутів з Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", обгону локомотивів, для чого необхідна наявність вільних колій станції.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №904/5461/18.

Згідно підпункту 14.2.1 пункту 14.2 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язків України № 5076 від 31.08.2005, приймання поїздів на станцію має проводитись тільки на вільні колії, які призначені для цього технічно- розпорядчим актом станції.

Визначення можливості або неможливості доставити на станцію призначення затримані вагони відноситься до технології роботи залізниці, для чого необхідні спеціальні знання диспетчера з руху поїздів.

Наявність тимчасово вільних колій на станції це звичайний виробничий процес роботи станції, передбачений нормами Статуту залізниць України, Єдиним технологічним процесом, у той час як несвоєчасне забирання з колій станції відповідачем вантажів (вагонів), які прибули на його адресу, є порушенням вимог пунктом 33 Правил видачі вантажів та статтями 46, 47 Статуту залізниць України, якими визначено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням тощо).

При цьому, плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватися лише за наявності вини сторони у зобов`язанні. Крім того, відповідно до розрахунку позивача, плата за користування вагонами протягом часу, коли накази не видавались, не нараховувалась позивачем.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи скаржника про те, що станція Кривий Ріг Сортувальний не є станцією підходу до станції призначення, оскільки відповідно до листа № 2197/45/10-18 Міністерства інфраструктури України "підходами до станції призначення" є будь-яка залізнична станції на шляху прямування до станції призначення, на яких затримуються такі вагони та контейнери.

Відповідно до абзацу третього пункту 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Як вже зазначалось, прийняті до перевезення позивачем вагони були затримані на підходах до станції призначення Кривий Ріг через скупченість вагонів на станції призначення внаслідок несвоєчасного забирання з колій станції одержувачем вантажів, які вже прибули на його адресу, тобто з вини відповідача, факт накопичення вагонів на станції призначення підтверджується актами форми ГУ-23, в яких вказано час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Так наявними в матеріалах справи актами форми ГУ-23 підтверджується, що відповідачем несвоєчасно забиралися вагони з колій станції Кривий Ріг, що призвело до їх зайнятості.

Станцією призначення Кривий Ріг було вчасно повідомлено відповідача про затримку вагонів, що підтверджується повідомленнями, які перелічені у книзі повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження станція Кривий Ріг.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необгрунтованим посилання відповідача на лист АТ "ПІВДГЗК" № 52-36/1071 від 21.08.2020 як на доказ відсутності його вини у затримці спірних вагонів, оскільки обов`язок з утримання під`їзних колій з усіма спорудами і пристроями у повній справності не звільняє відповідача від обов`язку дотримання вимог статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами щодо вчасного забирання поданих вагонів.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про те, що Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" не є належним відповідачем у даній справі, оскільки в наказах про затримку вагонів в графі "вантажовласник" та особи, на адресу якої надійшов вантаж зазначено ПАТ Акціонерного товариства "Південний ГЗК", однак відповідно до статуту відповідача та відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повне найменування відповідача Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат", скорочене АТ "ПІВДГЗК".

Так, відповідно до частини першої статті 108 Цивільного кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Згідно статті 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Відповідно до абзацу 1, 2 частини 4 статті 3 Закону України "Про акціонерні товариства" (редакції Закону № 2210-VIII від 16.11.2017) повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства. Акціонерне товариство самостійно визначає необхідність зазначати у своєму найменуванні його тип, передбачений статтею 5 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про акціонерні товариства"

акціонерні товариства за типом поділяються на публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства. Тип акціонерного товариства зазначається у статуті акціонерного товариства.

В абзаці 3 частини другої статті 5 Закону України "Про акціонерні товариства" зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Отже, публічні акціонерні товариства та приватні акціонерні товариства є саме акціонерними товариствами, належать до однієї організаційно-правової форми юридичної особи, а зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням та не потребує застосування процедури припинення.

Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

З урахуванням викладеного, зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Зміна типу акціонерного товариства з публічного на акціонерне (ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат") не є його реорганізацією. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". Згідно із пунктом 5 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про акціонерні товариства" приведення діяльності у відповідність із нормами цього Закону, статутів та внутрішніх положень акціонерних товариств, створених до набрання чинності цим Законом, у тому числі зміна найменування акціонерних товариств з відкритого або закритого на публічне або приватне, не є перетворенням та не потребує застосування процедури припинення. Таким чином, зміна найменування (типу) товариства з публічного на приватне не свідчить про припинення суб`єкта господарювання як юридичної особи шляхом її реорганізації, з огляду на що зазначені обставини не можуть бути підставою для висновку про те, що такий суб`єкт є відмінним від відповідної юридичної особи. Крім того, процесуальних порушень місцевим господарським судом при розгляді справи колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищевикладене, зазначення позивачем в наказах про затримку вагонів адресатом ПАТ Акціонерного товариства "Південний ГЗК" не є підставою для визнання неналежним відповідачем у даній справі Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, в том числі і щодо процесуальних порушень місцевим господарським судом при розгляді справи.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 у справі №904/1360/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Господарського суду Дніпропетровської області від 07.07.2021 у справі №904/1360/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Південний гірничо-збагачувальний комбінат".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 18.10.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус