ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.10.2021 Справа № 905/848/21

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Київ, в особі регіональної філії "Донецька залізниця", Донецька область, м.Лиман, Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Київ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь", місто Краматорськ Донецької області,

про: стягнення 72'230,00грн,

без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення 72'230,00грн штрафу за невірно зазначену у залізничній накладній масу вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невірно зазначену масу вантажу у накладній №51568970 у вагонах №№66171729, 67145219.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.05.2021 суддею Матюхіним В.І. повернуто Акціонерному товариству «Українська залізниця» позовну заяву і додані до неї документи.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.07.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ, в особі регіональної філії «Донецька залізниця» задоволено; ухвалу господарського суду Донецької області від 31.05.2021 у справі №905/848/21 скасовано; справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У зв`язку з відрахуванням судді Матюхіна В.І. зі штату суддів господарського суду Донецької області, на підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Донецької області №02-01/227 від 09.08.2021 призначено повторний автоматичний розподіл справи. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.08.2021 головуючим суддею по даній справі призначено суддю Макарову Ю.В.

Ухвалою від 11.08.2021 суддею Макаровою Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/848/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив (у разі надходження) із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву.

01.09.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив №17/536-1966 від 30.08.2021 на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх заперечень відповідач вказує про порушення правил складання актів загальної форми №№1540, 1541 від 11.11.2020, оскільки останні підписані однією особою, що не відповідає п.3 Правил складання актів. Крім того вважає, що спірні комерційні акти складені з порушенням вимог Правил складання актів, зокрема, всупереч п.7 Правил позивачем оформлено невідповідність маси вантажу у спірних вагонах двома комерційними актами; звертає увагу що в розділі "Д" комерційних актів не міститься опису стану вантажу та маркування, а лише описується стан вагонів; вважає, що комерційні акти підписані з порушенням вимог п. 10 Правил, оскільки не містять підпису начальника вантажного двору, відтак в порушення п. 12 Правил складання актів не підписані другою керівною посадою станції. Також, відповідач вказує, що зважування вагонів на станціях відбувалося різними засобами. Крім того, відповідач не погоджується з розміром штрафу.

Також у відзиві відповідач просить суд, у разі неприйняття до уваги його доводів щодо безпідставності заявлених вимог, зменшити розмір штрафу на 90% до 7'223,00грн.

01.09.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшло клопотання №17/537-1967 від 30.08.2021 про розгляд справи №905/848/21 з повідомленням (викликом) учасників справи, у задоволенні якого ухвалою суду від 18.10.2021 відмовлено.

13.09.2021 на електронну адресу суду від представника позивача надійшла відповідь №2022/1717 від 13.09.2021 на відзив, у якій просить суд поновити строк на подачу відповіді на відзив та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування пропущеного встановленого судом строку для звернення з відповіддю на відзив представник позивача посилається на отримання відзиву регіональною філією "Донецька залізниця" лише 09.09.2021, необхідністю часу для підготовки та направлення відповіді на відзив.

Згідно ч.1 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як зазначено вище, ухвалою від 11.08.2021 судом встановлено позивачу строк на подання до суду відповіді на відзив (у разі надходження) із урахуванням вимог ст.166 ГПК України - п`ять днів з дня отримання відзиву.

Враховуючи, що відповідь на відзив надійшла на електронну адресу суду 13.09.2021, в свою чергу як свідчить вхідний штемпель, регіональна філія "Донецька залізниця" отримала відзив на позовну заяву 09.09.2021, судом встановлено, що позивачем не було пропущено встановлений строк на подачу відповіді на відзив, а тому клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив не підлягає розгляду.

01.10.2021 через канцелярію суду від представника позивача надійшли:

- лист №2022/1806 від 28.09.2021на виконання ухвали суду від 15.09.2021;

- заперечення №2022/1807 від 28.09.2021 на клопотання відповідача.

Відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Статтею 8 Конституції України, закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Крім того, згідно п.7 ч.1 ст.129 Конституції України, основними засадами судочинства, зокрема, є розумні строки розгляду справи судом.

Відповідно до частини 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема: верховенство права; змагальність сторін; пропорційність; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Поняття «розумного строку» не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Савенков проти України» від 02.05.2013 «Папазов проти України» від 15.03.2012 зазначено, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника.

Отже, строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ. Критеріями оцінки розумності строку є, зокрема, складність справи, поведінка заявників та об`єктивна необхідність вчинення процесуальних дій.

Так, враховуючи перебування судді Макарової Ю.В. у відпустці з 20 по 28 вересня включно та на лікарняному з 29 вересня по 17 жовтня 2021 включно, рішення винесено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд ВСАНОВИВ:

07.11.2021 Публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" (вантажовідправник) зі станції Шпичкино Донецької залізниці відправило вантажоодержувачу - Приватному акціонерному товариству "Металургійний комбінат "Азовсталь" на станцію Сартана Донецької залізниці за залізничною накладною №51568970 у вагонах №№66171729, 67145219 шлаки металургійні для переплавки, не поіменований в алфавіті.

При оформленні вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником, що підтверджується графою 24 перевізного документу, відповідачем вказано масу вантажу у вагоні №66171729 - 68980кг, у вагоні №67145219 - 68780кг.

У накладній вантажовідправником зазначено, що вантаж розміщено і закріплено згідно з п.3 гл.14 Додатка 3 до СМГС, насипом, вантаж маркований вапном.

Згідно з п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 52 Статуту залізниць України визначені випадки, коли на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу.

11.11.2020 під час прибуття вагонів №66171729, №67145219 з вантажем на проміжну станцію Волноваха Донецької залізниці на підставі актів загальної форми №1540 від 11.11.2020 та №1541 від 11.11.2020 вказаної станції було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що маса вантажу у спірних вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладній, у зв`язку з чим був складені комерційні акти №486202/476, №486202/477, відповідно до яких за результатами зважування на справних 150-тонних тензометричних вагах станції Волноваха Донецької залізниці (держповірка 18.03.2020) виявилося:

- у вагоні №66171729 виявилось - маса брутто 90400кг, нетто - 68100кг, тара - 22300кг, що менше документа на 680кг;

- у вагоні №67145219 виявилось - маса брутто 90200кг, нетто - 68000кг, тара - 22200кг, що менше документа на 980кг;

У комерційному акті №486202/476 зазначено, що у вагоні №66171729 навантаження нижче рівні бортів 1м-1,30м, марковано вапном. Вагон бездвірний, розвантажувальні люка закриті на запірний пристрій. Вагон технічно справний. З моменту прибуття і до відправлення вагон знаходився під охороною. Начальник вантажного двору за штатним розписом відсутній.

У комерційному акті №486202/477 зазначено, що у вагоні №67145219 навантаження нижче рівні бортів 1м-1,30м, марковано вапном. Вагон бездвірний, розвантажувальні люка закриті на запірний пристрій. Вагон технічно справний. З моменту прибуття і до відправлення вагон знаходився під охороною. Начальник вантажного двору за штатним розписом відсутній.

За змістом "Розділу Д" комерційних актів №486202/476, №486202/477 контрольне зважування вантажу проведено агентом комерційним Годлевською А.М. в присутності ДСЗ Шалімова С.С.

Вищевказані комерційні акти підписані начальником станції Шалімовим С.С., інженером з р/в Годлевською О.О., агентом комерційним Годлевською А.М .

Відповідно до п.12 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002р. №334, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Так, на станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційних актів №486202/476/584, №486202/477/585 про те, що при переважуванні вантажу різниця проти цього акту не виявлена.

Вказані у комерційних актах результати зважування підтверджуються випискою з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 11.11.2020 та протоколом зважування вагонів від 11.11.2020 станції Волноваха Донецької залізниці.

Згідно наявної в матеріалах справи виписки технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки станції Волноваха Донецької залізниці дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію - 27.12.2017, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 12 місяців, інтервал між оглядами-перевірками - 6 місяців; державна повірка здійснювалась 18.03.2020, 15.09.2020 здійснений огляд-перевірка ваг, ваги придатні для зважування. Тобто ваги, на яких проводилось контрольне переважування, проходили своєчасну перевірку та повірку.

Представником відповідача не надано доказів, які б викликали сумніви у достовірності показів зазначеного засобу ваговимірювальної техніки.

Посилаючись на положення статей 118 та 122 Статуту залізниць України, позивач нарахував та пред`явив до стягнення з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу у розмірі п`ятикратної провізної плати за спірний вантаж у розмірі 72'230,00грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, враховуючи наступне:

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Згідно ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України та ч.5 ст. 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту).

Статтею 37 Статуту встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст.5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, а також ст.23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п.2.1 та п.2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст.37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до вищевказаної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Для засвідчення обставини невідповідності маси вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах законодавцем у ст.129 Статуту визначено складання комерційного акту. Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

Отже, допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Пунктом 8 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, передбачено, що комерційний акт може бути складений як на станції призначення, так і на станції відправлення або попутній станції.

Враховуючи викладене, проведення контрольного зважування та складання комерційного акту за результатами такого зважування на попутній станції Волноваха Донецької залізниці, відповідає вимогам чинного законодавства.

Згідно абз.7 п.2 Правил складання актів, у тих випадках, коли різниця у масі вантажу, визначеній на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення його маси нетто, комерційний акт не складається, а оформлення видачі вантажу провадиться у порядку, передбаченому Правилами видачі вантажів.

Відповідно до положень п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) 0,5% маси спірного вантажу, зазначеної в перевізних документах.

Так, відповідно до залізничної накладної №51568970 норма природної втрати для вантажу - шлак металургійний для переплавки, не поіменований в алфавіті, у вагоні №66171729 становить - 343,90кг. (68780х0,5/100), проте згідно комерційного акту маса вантажу у вагоні менше на 680кг; у вагоні №67145219 норма природної втрати становить - 344,90кг. (68980х0,5/100), проте згідно комерційного акту маса вантажу у вагоні менше на 980кг.

Таким чином, недостача вантажу у спірних вагонах перевищує норму природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що акти загальної форми №1540, №1541 від 11.11.2020 складені з порушенням вимог п.3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 оскільки у засвідченні невідповідності фактичної маси вантажу, масі, зазначеної в накладних, приймала участь лише одна особа.

Проте, як зазначалося вище, належними та допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу в розумінні ч.1 ст.77 ГПК України є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Таким чином, наявність належним чином складеного комерційного акту є підставою для притягнення до матеріальної відповідальності.

Посилання відповідача на те, що комерційні акти №486202/476, №486202/477 від 11.11.2020 підписані особою Годлевською О.О., яка є інженером за посадою та не брала участь у зважуванні спірних вагонів, внаслідок чого не має повноважень на їх підписання, є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до п.10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644, зі змінами, внесеними відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Тобто, акт підписується особою, яка особисто здійснювала перевірку та іншими відповідальними особами.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці. Така правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17 та від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Отже п. 10 Правил складання актів на виконання ст. 29 Статуту залізниць України визначено імперативно частину суб`єктного складу працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також передбачено можливість участі в складенні комерційного акта одержувача вантажу, якщо він брав участь у перевірці, або інших працівників залізниці.

Як вже встановлено судом вище, складені на станції Волноваха Донецької залізниці комерційні акти №486202/476, №486202/477 від 11.11.2020 підписані: начальником станції Шалімовим С.С., інженером з р/в Годлевською О.О., агентом комерційним Годлевською А.М.

При цьому суд відзначає, що спірні комерційні акти дійсно не містять підпису начальника вантажного району, оскільки відповідно до змісту розділу "Д" актів по станції Волноваха Донецької залізниці така посада за штатним розкладом відсутня.

Відсутність у штатному розписі структурних підрозділах "Станція Волноваха" та "Станція Маріуполь-Порт" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" посади начальника вантажного району підтверджується також наявними в матеріалах справи відповідними витягами зі штатного розпису станцій.

Суд відзначає, що начальник станції має повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів; працівник станції - агент комерційний Годлевська А.М. також мала повноваження на підписання актів в силу наведених приписів законодавства як особа, яка особисто здійснювала перевірку шляхом конрольного зважування.

Водночас, за змістом частин 1, 3 статті 64 та частини 3 статті 65 Господарського кодексу України передбачено, що підприємство, як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 23.11.2018р. по справі №916/2450/17, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акта.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 21.05.2018 у справі №916/2001/17 та від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Вказана правова позиція не передбачає покладання обов`язків начальника вантажного району (завідувач вантажною двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) на іншого працівника, а лише передбачає право у разі відсутності в штаті вказаної посади уповноважити іншого працівника залізниці на підписання від імені залізниці комерційних актів.

Зокрема, неможливо покласти обов`язки неіснуючої за штатним розписом посади на іншого працівника.

Так, позивачем до матеріалів справи надано наказ №687 від 16.09.2021 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів по станції Волноваха", яким відповідальною особою за складання комерційних актів призначено інженера станції Годлевську О.О., яка має право підпису за відсутності в штатному розпису станції Волноваха штатної одиниці - начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

Отже, з метою забезпечення вимоги щодо оформлення комерційних актів за підписом трьох осіб вищевказаним наказом уповноважено інженера станції Годлевську О.О. на право підпису комерційних актів, що цілком відповідає вимогам чинного законодавства.

Посилання відповідача на те, що комерційні акти складені на станції призначення, в яких зазначено про відсутність різниці між актом складеним на попутній станції, не засвідчені підписом начальника вантажного району спростовуються вищевказаними положеннями, в тому числі наявним в матеріалах справи розпорядженням№153 від 28.12.2018 «Про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційних актів на станції Сартана".

Як вже встановлено судом вище, контрольне зважування спірних вагонів на станції Волноваха Донецької залізниці здійснювалось на справних 150тн тензометричних вагах ст.Волноваха Донецької залізниці, з повною зупинкою і розчепленням вагонів, держповірка яких проведена 18.03.20, контрольний огляд-перевірка - 15.09.20, що підтверджується витягом з технічного паспорту ваг.

Протоколом зважування вагонів на вагонних вагах 11.11.2020 встановлено та комерційним актом засвідчено, що маса нетто вантажу у спірних вагонах менше, визначеної відправником у накладних.

Відповідно до п.22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Згідно з п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній.

Таким чином, способом визначення маси вантажу є або зважування, або розрахунковий спосіб.

Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться із зупинкою і розчепленням вагонів або із зупинкою без розчеплення (п.10 Правил). І це є способом зважування, а не способом визначення маси вантажу, як помилково вважає відповідач. З огляду на викладене, суд зазначає, що позивач здійснив перевірку маси вантажу тим самим способом що і відповідач, а саме шляхом зважування.

Таким чином, з огляду на наявні у справі докази, суд визнає спірні комерційні акти належними і допустимими доказами, якими підтверджено факт невідповідності фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена відправником (відповідачем) у накладній.

Суд також відзначає, що наявними в матеріалах справи актами підтверджується відсутність слідів доступу до вантажу, відсутність поглиблень у спірних вагонах, не виявлено порушення маркування та будь-яких слідів розкрадання та втрати вантажу під час слідування вагонів. Викладені обставини дають підстави вважати що саме відправник неправильно зазначив масу вантажу у спірній накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. за №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно із ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст.118 Статуту залізниць України штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.

Враховуючи, що провізна плата за перевезення вантажу у спірних вагонах складала 7'223,00грн, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 72' 230,00грн. Судом встановлено, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним та відповідає ст.ст.118, 122 Статут залізниць України.

Враховуючи викладене, оскільки саме відповідач, як вантажовідправник, визначає масу вантажу, заповнює і підписує накладну, а згідно статті 24 Статуту саме вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими.

У відзиві на позов відповідач просив суд при винесенні рішення врахувати тяжкий фінансовий стан підприємства відповідача та можливість зменшення штрафних санкцій на 90% до 7'223грн. Клопотання мотивовано завеликим розміром застосування штрафу по відношенню до загальної вартості вугілля; здійсненням підприємством господарської діяльності в умовах проведення антитерористичної операції; нестабільним фінансовим станом підприємства, перевищенням кредиторської заборгованості над дебіторською; знаходженням з грудня 2019 підприємства у цілозмінному простої.

В підтвердження цієї обставини відповідачем долучено до відзиву баланс (Звіт про фінансовий стан) на 31.12.2020 та звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2020 рік.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст.86 ГПК України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру неустойки є правом суду, при реалізації якого повинні враховуватись певні обставини, які в своїй сукупності утворюють винятковість такого випадку. При цьому, саме на відповідача покладається обов`язок довести винятковість конкретного випадку та надати відповідні належні та допустимі докази на підтвердження цього.

Отже, звертаючись з клопотанням про зменшення розміру штрафу, відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, а саме, надмірність розміру штрафу порівняно зі збитками позивача.

В клопотанні відповідач посилається на незадовільний фінансовий стан підприємства.

Проте, відповідно до ст.42 та абзацу 5 ст.44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

З огляду на наведене, зазначені відповідачем обставини передусім є наслідком господарської діяльності відповідача, його власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об`єктивних та незалежних від відповідача обставин.

Суд також зауважує на тому, що позивач є також господарюючим суб`єктом як і відповідач та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Скрутне фінансове становище, на яке посилається відповідач, не є надзвичайними і не прогнозованими обставинами, а складний фінансовий стан в умовах ринкової економіки є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності.

Суд також звертає увагу на наступне.

Нарахування штрафу у п`ятикратному розмірі провізної плати встановлено законодавчо в п.118 Статуту залізниць України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України. У суду відсутні підстави оцінювати цей розмір штрафу, як надмірно великий.

Суд також враховує, що відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, можливості його зменшення Статутом не передбачено.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постановах від 29.04.2021 у справі №905/1450/20, від 27.03.2020 у справі №917/500/19, від 05.02.2019 №914/2339/17, які відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України, враховуються судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд не знайшов виключних підстав для зменшення розміру обґрунтовано заявленого розміру штрафу, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст.ст.12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 236-238, 247, 252 ГПК України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" про стягнення 72'230,00грн штрафу за невірно зазначену у залізничній накладній масу вантажу - задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька обл., м.Краматорськ; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця, 5; ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" (84404, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22; ) штраф у розмірі 72' 230,00грн, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2' 270,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 ГПК України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

У зв`язку перебуванням судді Макарової Ю.В. на лікарняному з 29.09.2021 по 17.10.2021 включно, повний текст рішення складено та підписано 19.10.2021.

Суддя Ю.В. Макарова