ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Справа№ 910/3419/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Верховця А.А.

Грека Б.М.

за участю секретаря судового засідання: Добродзій Є.В.

у присутності представників сторін:

від позивача: Неволіна А.Ю. - довіреність б/н від 27.07.2020

від відповідача: Городецька І.О. - ордер серії КС №466613 від 13.09.2021

від відповідача: Солімчук О.І. - ордер серії ВК №108754 від 06.10.2021

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Світова музика" на рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року

у справі №910/3419/21 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного підприємства "Світова музика"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія

"Медіа Маркет"

про стягнення 289 635,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року ПП "Світова музика" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет" про стягнення 289 635,48 грн. компенсації за порушення авторських прав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було виконано публічне сповіщення музичних творів в ефірі радіостанції із позивним "ХІТ ФМ", майновими правами на які на території України володіє позивач, без надання останнім відповідного дозволу.

За наслідками розгляду заявлених позовних вимог рішенням господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року у справі №910/3419/21 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказане рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю у позивача права на спірні музичні твори, а також не доведенням позивачем наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків (шкоди).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПП "Світова музика" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року у даній справі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судового справи між суддями від 26.08.2021 зазначену апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Верховець А.А., Грек Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.08.2021 року вищевказаною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП "Світова музика" на рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року у справі №910/3419/21, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 23.09.2021 року за участю повноважних представників сторін.

У поданому через відділ документального забезпечення суду відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

В судовому засіданні 23.09.2021 року судом заслухано пояснення представників сторін та протокольною ухвалою суду оголошено перерву у справі до 07.10.2021 року.

До початку судового засідання через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 07.10.2021 року вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року у даній справі та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти вимог позивача, викладених в апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

07.10.2021 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 270 Господарського процесуального права України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 01.01.2016 року між ПП "Світова музика" (ліцензіат) та ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" (ліцензіар) укладено договір №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об`єкти авторських прав, за умовами якого ліцензіар передає ліцензіату на території України на строк дії цього договору виключні майнові авторські права на всі твори, які відносяться до каталогу ліцензіара (Каталог), який є невід`ємною частиною даного договору. Права, належні ліцензіару на території країн СНД, які передаються відповідно до цього договору, є право використовувати, а також дозволяти або забороняти використання творів, наступними способами: публічного сповіщення, включаючи публічного повторного сповіщення і будь-якої ретрансляції; публічного виконання; публічного показу, прокату та ін.; розповсюдження шляхом продажу або іншого відчуження за допомогою будь-яких видів зв`язку, включаючи мобільний зв`язок та Інтернет; відтворення та розповсюдження шляхом продажу або іншого відчуження творів в механічному записі на будь-яких видах носіїв; використання творів у складі програм телебачення (п. 1.1. договору в редакції додаткової угоди від 01.02.2020).

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 договору від 01.01.2016 №01/2016-Л ліцензіар передає ліцензіату право укладати на території України договори з юридичними та фізичними особами - користувачами Каталогу зазначеними в пунктах 1.1, 1.2 способами, та право збирати на користь ліцензіара за вказані види використання винагороду (роялті). Ставки роялті за дозволами, які видаються безпосередньо ліцензіатом користувачам, підлягають погодженню з ліцензіаром шляхом повідомлення або укладення додаткової угоди (в редакції додаткової угоди від 01.02.2020). З метою забезпечення прав ліцензіара ліцензіат може укладати договори про взаємне представництво інтересів з іншими підприємствами та організаціями на території України та отримувати від них винагороду на користь ліцензіара за використання творів у способи, зазначені в даному договорі. За попередньою згодою ліцензіара, ліцензіат має право укладати договори, які передбачають надання прав на видачу дозволів та збір винагороди за використання творів з каталогу.

Згідно п. 2.1 вказаного договору ліцензіар гарантує, що він дійсно має майнове авторське право на всі твори із каталогу. Каталогом сторони договору №01/2016-Л назвали перелік усіх музичних творів з текстом чи без тексту, виключними правами на використання яких на території володіє ліцензіар.

Ліцензіар зобов`язується передати ліцензіату для використання каталог творів на механічному носії з вказівкою про те, що при необхідності Ліцензіат має право виводити на друк той або інший фрагмент каталогу. При передачі каталогу, сторонами підписується Акт прийому-передачі, який є частиною цього договору (п.2.2 договору).

Згідно із п. 2.5 договору ліцензіар зобов`язується надати ліцензіату для ознайомлення договори або інші письмові докази, що підтверджують права ліцензіара на твори.

Пунктом 2.6 договору від 01.01.2016 року №01/2016-Л (в редакції додаткової угоди від 01.02.2020) передбачено, що захист прав ліцензіата, що виникли у нього на підставі даного договору здійснюється від імені ліцензіата на його розсуд, що включає право пред`являти претензії і позови, звертатися до суду та інших компетентних органів, захищати свої права і законні інтереси в іншій незаборонені законом способом.

Строк дії договору від 01.01.2016 року №01/2016-Л встановлений до 31.12.2021 року (згідно з додатковою угодою від 01.01.2020 року до договору);

Додатковою угодою від 01.02.2020 року до договору №01/2016-Л від 01.01.2016 року сторони погодили внести зміни до пунктів договору, зокрема:

- змінити назву договору та викласти його в наступній редакції: "Договір про передачу майнових прав на об`єкти авторських прав";

- у розділі "Визначення термінів" термін каталог вважати - перелік всіх творів, виключні майнові права на які передаються згідно умов цього договору;

- п. 1.1 договору викласти в наступній редакції: "Ліцензіар передає ліцензіату на територію та на строк дії даного договору виключні майнові авторські права на всі твори, що відносяться до каталогу ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" (каталог), що є частиною цього договору. Права, що належать ліцензіару на території держав СНД, що передаються за цим договором, є право виконувати, а також дозволяти або забороняти виконання творів наступними способами: публічного сповіщення, включаючи повторне публічне сповіщення та будь-якої ретрансляції; публічного виконання; публічного показу, прокату тощо; поширення шляхом продажу або іншого відчуження через будь-які види зв`язку, включаючи мобільний та Інтернет; виконання та поширення шляхом продажу або іншого відчуження творів в механічному записів на будь-яких видах носіїв; використання творів в складі програм телебачення".

Також Додатковою угодою від 10.02.2020 року до договору від 01.01.2016 року №01/2016-Л відповідно до умов пункту 1.3. договору сторони вирішили визначити мінімальний розмір роялті за надання ліцензіатом користувачам дозволу на використання творів з каталогу ліцензіара способом публічного мовлення (повторного публічного мовлення), публічного сповіщення (повторного публічного сповіщення) в ефір та/або будь-якої трансляції чи ретрансляції на рівні 900 доларів США за одне таке використання. Перерахунок в національній валюті здійснюється на підставі курсу Національного банку України на день видання ліцензії чи на день фактичного використання твору.

До договору від 01.01.2016 року №01/2016-Л сторонами підписано додаток (каталог) №22/06/20 від 22.06.2020 року, відповідно до якого сторони погодили, що перелік прав, які передаються на підставі договору включають, але не обмежуються, авторськими правами на такі твори, зокрема:

- "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_11, автори - ОСОБА_5, частка правовласника - 21,25%;

- "ІНФОРМАЦІЯ_7" у виконанні ОСОБА_6, автори - ОСОБА_7, частка правовласника - 25,00%;

- "ІНФОРМАЦІЯ_3" у виконанні ОСОБА_4, автори - ОСОБА_8, частка правовласника - 45,75%;

- "ІНФОРМАЦІЯ_5" у виконанні ОСОБА_9 , автори - ОСОБА_10, частка правовласника - 50,00%.

Як зазначає позивач у позовній заяві, актом фіксації №42/02/06 від 02.06.2020 року, складеним представником ПП "Світова музика", було здійснено фіксацію фактів публічного сповіщення передач ефірного радіо на частоті 96,4 МГц у місті Києві із позивним "ХІТ ФМ" та встановлено використання відповідачем музичних творів, які містяться в додатку (каталозі) №01/06/20 від 01.06.2020 року до договору №01/2016-Л від 01.01.2016, зокрема:

- твір " ІНФОРМАЦІЯ_1 " у виконанні ОСОБА_11 ;

- твір " ІНФОРМАЦІЯ_7 " у виконанні ОСОБА_6;

- твір " ІНФОРМАЦІЯ_3 " у виконанні ОСОБА_4 ;

- твір " ІНФОРМАЦІЯ_5 " у виконанні ОСОБА_9 .

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що відповідачем використані у своїй господарській діяльності об`єкти авторського та суміжного права без надання позивачем як правовласником відповідного дозволу, внаслідок чого у відповідача виник обов`язок зі сплати позивачу винагороди у розмірі 289 635,48 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує, що використання відповідачем вищевказаних музичних творів у власній господарській діяльності відбулося без дозволу правовласника та без сплати авторської винагороди, чим порушено авторські права, передбачені вимогами статті 50 Закону України "Про авторське право і суміжні права".

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 1108 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору. Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути виключною, одиничною, невиключною, а також іншого виду, що не суперечить закону. Невиключна ліцензія не виключає можливості використання ліцензіаром об`єкта права інтелектуальної власності у сфері, що обмежена цією ліцензією, та видачі ним іншим особам ліцензій на використання цього об`єкта у зазначеній сфері.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу (ч. 1 ст. 432 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч. 2 ст. 418 Цивільного кодексу України право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом (ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 421 ЦК України суб`єктами права інтелектуальної власності є: творець (творці) об`єкта права інтелектуальної власності (автор, виконавець, винахідник тощо) та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до цього Кодексу, іншого закону чи договору.

В силу положень ст. 7 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об`єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об`єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями статті 31 цього Закону, після чого ця особа стає суб`єктом авторського права.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про авторське право і суміжні права" автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, відтворення творів.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором.

Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Згідно ст. 443 Цивільного кодексу України використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 433 Цивільного кодексу України об`єктами авторського права є музичні твори (з текстом або без тексту).

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Відповідно до ст. 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його: 1) опублікування (випуск у світ); 2) відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі; 3) переклад; 4) переробка, адаптація, аранжування та інші подібні зміни; 5) включення складовою частиною до збірників, баз даних, антологій, енциклопедій тощо; 6) публічне виконання; 7) продаж, передання в найм (оренду) тощо; 8) імпорт його примірників, примірників його перекладів, переробок тощо. Використанням твору є також інші дії, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права", виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Як зазначено в пункті 41 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності", використанням твору в силу статті 441 ЦК України вважається, серед іншого, його публічне використання різними способами, як-от публічний показ, публічне виконання, в тому числі з допомогою технічних засобів, публічне сповіщення (радіо, телебачення) у місці, відкритому для публічного відвідування. Відповідальність за публічне виконання твору несе, зокрема, юридична особа, яка бере на себе ініціативу і відповідальність за проведення відповідного заходу.

Статтею 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено що публічне виконання - це подання за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім`ї або близьких знайомих цієї сім`ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях.

Цією ж статтею встановлено що публічне сповіщення (доведення до загального відома) - передача за згодою суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гамма-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Відповідно до п. 3 ст. 426 Цивільного кодексу України використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності" зазначено, що враховуючи приписи 74 ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Відповідач також повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Так, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд виходів, серед іншого, з того, що за умовами Договору №01/2016-Л від 01.01.2016 року ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" передало ПП "Світова музика" права, що належать ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг", на території країн СНД.

Разом з тим, за твердженням господарського суду міста Києва, Україна не входить до регіональної міжнародної організації - Співдружність Незалежних Держав, а відтак на підтвердження наявності у ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" прав на надання на території України відповідних виключних прав позивачу необхідно було подати суду укладені ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" з правовласниками спірних музичних творів договори (ланцюг договорів), яких позивач не надав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів, що первинними суб`єктами авторського права спірних музичних творів було надано/передано у повному обсязі права на використання вказаних творів особам, від яких ПП "Світова музика" отримало відповідні майнові права щодо зазначених музичних творів, як наслідок позивачем не підтверджено наявності у ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" прав на укладення з ПП "Світова музика" договору щодо надання останньому виключних прав на надання дозволів на використання на території України музичних творів, зокрема, "ІНФОРМАЦІЯ_1" у виконанні ОСОБА_11, "ІНФОРМАЦІЯ_7 " у виконанні ОСОБА_6, "ІНФОРМАЦІЯ_3" у виконанні ОСОБА_4 та "ІНФОРМАЦІЯ_5" у виконанні ОСОБА_9, а відтак, й належність таких прав позивачеві.

Однак, судова колегія не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду.

Так, за умовами п. 1.1. Договору Ліцензіар (ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг") передає Ліцензіату (ПП "Світова музика") на Територію і на строк дії цього Договору виключні майнові авторські права на всі Твори, котрі входять до каталогу ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" (Каталог), що є частиною цього Договору.

При цьому, відповідно до розділу "Визначення термінів" Територією для цілей цього договору є Територія України.

Згідно п. 2.1. Договору Ліцензіар гарантує, що він дійсно є володільцем майнових авторських прав на всі Твори з Каталогу та що підписанням цього Договору не порушує прав третіх осіб.

За умовами розділу "Визначення термінів" (в редакції додаткової угоди від 01.0.22020 року - п. 1.2.) Каталогом є перелік всіх Творів, виключні майнові права на які передаються відповідно до цього Договору.

Оскільки на обсяг прав, що передавались за Договором, впливала умова про територію України, то гарантія щодо належності ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" відповідних авторських прав, що передбачена п. 2.1. Договору, стосувались саме цієї території, а не будь-якої іншої.

Судом першої інстанції також залишено поза увагою та не надано оцінки наявному в матеріалах справи листу ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" від 23.04.2021 року, згідно яким ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" підтверджує факт укладення з ПП "Світова музика" договору №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об`єкти авторських прав від 01.01.2016 року, а також додаткової угоди від 01.02.2020 року. Пунктом 1.1. вказаної додаткової угоди назву цього договору змінено на "договір про передачу майнових прав на об`єкти авторських прав". Станом на 01.02.2020 року виключні майнові авторські права на твори, які згодом було передано ПП "Світова музика" згідно додаткової угоди від 01.02.2020 року, належали ТОВ "Олл Мьюзік Паблішинг" як на території України, так і на території країн СНД.

Крім того, на переконання апеляційного суду, в даному випадку при прийнятті оскаржуваного рішення місцевим судом не враховано приписи ст.204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначений вище договір №01/2016-Л на передачу в управління майнових прав на об`єкти авторських прав від 01.01.2016 року, на підставі якого позивач набув виключні майнові права на використання музичних творів, визнавався у встановленому законом порядку недійсним.

Більш того, оцінка правомірності положень укладеного договору виходить за межі вирішення даного спору, а тому судом презюмується правомірність правочину. Таким чином, судова колегія в даному випадку не вбачає підстав для необхідності дослідження всього ланцюга договорів щодо передачі авторських прав в управління.

З огляду на наведене, помилковими є висновок суду першої інстанції щодо недоведеності належності позивачу майнових авторських прав на спірні твори, та, відповідно, недоведеності прав на звернення з даним позовом до суду.

Водночас, відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і застосовується до правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, а в частині функціонування електронної системи реєстрації та обліку у сфері авторських і суміжних прав з 1 липня 2019 року.

Так, враховуючи, що правовідносини між учасниками даного спору виникли після 22.07.2018 року, суд застосовує при вирішенні спору норми Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організація колективного управління - громадське об`єднання зі статусом юридичної особи, зареєстроване в Установі, що не має на меті отримання прибутку, засноване виключно правовласниками, діяльність якого спрямована на колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав.

Розширене колективне управління - колективне управління майновими правами на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав незалежно від їх наявності в каталозі організації колективного управління (крім випадків, коли відповідні права вилучені правовласником з колективного управління в порядку, встановленому цим Законом), у визначених цим Законом сферах, що здійснюється акредитованими Установою організаціями у визначених цим Законом сферах.

Користувач - будь-яка юридична особа, фізична особа, фізична особа - підприємець, яка вчиняє дії, що відповідно до Закону України "Про авторське право і суміжні права" вимагають отримання згоди від суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав, або яка іншим чином повинна виплатити винагороду чи відрахування правовласникам.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників здійснюють такі функції, зокрема укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав; збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам; здійснюють моніторинг правомірності використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав згідно зі сферами управління правами, щодо яких зареєстровано організацію, та щодо об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, майнові права на які передані їй в управління; здійснюють інші функції, визначені цим Законом та статутом.

Згідно ч. 4 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" добровільне колективне управління майновими авторськими та суміжними правами може здійснюватися в будь-якій сфері управління правами, крім тих, у яких здійснюється розширене або обов`язкове колективне управління.

Частиною 5 ст. 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" визначено, що розширене колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами.

Розширене колективне управління передбачає право правовласників вилучати повністю або частково належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав з управління акредитованої організації колективного управління в порядку, передбаченому цим Законом.

Розширене колективне управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав здійснюється виключно в таких сферах: 1) публічне виконання музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів; 2) публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції; 3) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне виконання фонограм і зафіксованих у них виконань чи публічну демонстрацію відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою; 4) право на справедливу винагороду, спільну для виконавців та виробників фонограм (відеограм), за публічне сповіщення фонограм і зафіксованих у них виконань, відеограм і зафіксованих у них виконань, опублікованих для використання з комерційною метою, крім кабельної ретрансляції.

Перелік сфер колективного управління, за якими здійснюється розширене колективне управління, визначений цією частиною, є вичерпним.

За кожною сферою розширеного колективного управління визначається одна акредитована організація за умови відсутності будь-яких конфліктів інтересів між основною категорією правовласників, в інтересах якої діє така організація, та іншими категоріями правовласників, на користь яких має збиратись дохід від прав у відповідній сфері розширеного колективного управління. У випадку існування зазначеного конфлікту інтересів, Комісія визначає за критеріями та в порядку, визначеними частинами 4-10 статті 15 цього закону, додаткову акредитовану організацію для цієї сфери з-поміж організацій, які здійснюють діяльність переважно в інтересах відповідної іншої категорії правовласників. Юридично-правовий статус додаткової акредитованої організації означає, що ця організація не має права самостійно здійснювати збір доходу від прав з користувачів у відповідній сфері, але водночас має повноваження вимагати та отримати з акредитованої організації частку доходу від прав в цій сфері, яка належить категорії правовласників, в інтересах яких діє додаткова акредитована організація, для подальшого розподілу та виплати такої частки правовласникам цієї категорії. Правовласники відповідної категорії мають право відкликати свої права з додаткової акредитованої організації відповідно до розширеного колективного управління.

Одна організація колективного управління може бути акредитована на здійснення розширеного колективного управління у декількох сферах щодо декількох категорій правовласників, за умови відсутності конфлікту інтересів між різними категоріями правовласників.

При цьому положення ч. 6 ст. 16 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" визначають, що організація колективного управління може бути акредитована у відповідній сфері, якщо вона є репрезентативною, тобто:

- має договори з істотною кількістю правовласників - резидентів України, які в порядку, передбаченому цим Законом, задекларували належні їм права на об`єкти авторського права і (або) суміжних прав (відповідно до категорії прав відповідної категорії правовласників, якими має намір управляти організація), які фактично використовуються в Україні;

- має договори про представництво з аналогічними іноземними організаціями, договори з іноземними правовласниками (відповідно до категорії прав відповідної категорії правовласників, якими має намір управляти організація), які передбачають управління найбільшою кількістю належних правовласникам - нерезидентам України прав на об`єкти авторських і (або) суміжних прав, які фактично використовуються в Україні.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

За приписами статей 48 і 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» можлива передача на договірних засадах авторами або іншими суб`єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління, на які покладається виконання відповідних функцій, зокрема збір винагороди на підставі зазначених договорів чи цього Закону, розподіл (перерозподіл між іншими організаціями колективного управління) зібраної винагороди, перерахування належної частки перерозподіленої винагороди іншим організаціям колективного управління, що представляють майнові інтереси відповідних суб`єктів авторського права та/або суміжних прав, або виплата розподіленої винагороди безпосередньо таким суб`єктам.

Водночас суб`єкти авторського права, які не передали організаціям колективного управління повноважень на управління своїми правами, в тому числі щодо збирання винагороди, мають право вимагати від організацій колективного управління, які таку винагороду за використання їхніх творів і об`єктів суміжних прав зібрали, виплати цієї винагороди, а також вимагати вилучення своїх творів і об`єктів суміжних прав із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

Отже, надавши організаціям колективного управління можливість дозволяти використання об`єктів авторського права, які хоча й не перебувають в їх управлінні, але не вилучені з нього в установленому порядку, законодавець врахував специфіку діяльності суб`єктів господарювання, які здійснюють постійне використання великої кількості різноманітних об`єктів авторського права, завчасне визначення переліку яких (із встановленням правовласників та одержанням необхідного дозволу від кожного з них) є надмірно складним або взагалі неможливим (телерадіоорганізації; особи, що здійснюють ретрансляцію телерадіопрограм; власники закладів, де відбувається публічне виконання творів, тощо). Такий підхід водночас забезпечує дотримання прав суб`єктів авторського права - як щодо дозволу на використання творів, так і стосовно отримання винагороди - та дозволяє суб`єктам господарювання здійснювати використання необмеженого переліку творів без порушення майнових авторських прав, уклавши відповідний договір з однією організацією колективного управління.

Відповідно до абзацу першого частини 5 статті 12 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" визначено, що розширене колективне управління поширюється на всю територію України та здійснюється щодо майнових прав усіх правовласників за відповідною категорією у сферах, щодо яких акредитовано організацію, у тому числі тих, що не укладали договір про управління об`єктами авторського права і (або) суміжних прав з акредитованою організацією, незалежно від обраного такими правовласниками способу управління належними їм правами

Поряд із тим, суд приймає до уваги той факт, що частинами 8, 9, 11 та 12 статті 13 вказаного Закону передбачено, що правовласники мають право на підставі письмової заяви вимагати вилучення своїх майнових прав з управління організації колективного управління, припинення дій щодо надання дозволів на використання їхніх об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, дій щодо збирання винагороди за використання їхніх об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (далі - заява про вилучення). У заяві про вилучення зазначаються майнові права, які вилучаються з управління організації, та перелік об`єктів авторського права і (або) суміжних прав. У заяві про вилучення правовласники зазначають перелік об`єктів, щодо яких подається заява, та правові підстави набуття майнових прав на ці об`єкти. У разі подання правовласниками до організації колективного управління заяви про вилучення щодо їхніх об`єктів авторського права і (або) суміжних прав організація зобов`язана протягом шести місяців з дня отримання таких заяв виплатити правовласникам, які звернулися із заявою про вилучення, належну їм винагороду, внести відповідні зміни до договорів із користувачами, припинити управління щодо відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (припинити дії щодо надання дозволів на використання відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, дії щодо збирання винагороди за їх використання, дії щодо звернень до суду за захистом прав правовласників щодо цих об`єктів тощо) та розмістити на своєму веб-сайті інформацію про таке вилучення із списком правовласників, які здійснили вилучення, та переліком об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, щодо яких здійснено вилучення. Організація колективного управління не має права відмовляти правовласникам у вилученні майнових прав з управління, за умови дотримання ними порядку вилучення, передбаченого цією статтею. Правовласники можуть також вилучити свої майнові права з управління організації, що акредитована для здійснення розширеного колективного управління правами. У такому разі на території України управління майновими правами, вилученими з колективного управління, може здійснюватися правовласником.

З наведеного випливає, що організація колективного управління, в рамках розширеного колективного управління щодо збирання винагороди на користь виробників фонограм та зафіксованих у них виконань, незалежно від обраного такими виробниками способу управління належними їм правами (в тому числі шляхом укладення відповідних ліцензійних договорів щодо передачі прав на використання фонограм та зафіксованих у них виконань) наділена правами на збирання винагороди, до моменту виключення правовласником своїх майнових прав щодо фонограм та зафіксованих у них виконань із управління організації колективного управління, в порядку та відповідно до приписів ч. ч. 8, 9, 11, 12 ст. 13 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав".

Частина 9 ст. 13 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" у разі подання правовласниками до організації колективного управління заяви про вилучення щодо їхніх об`єктів авторського права і (або) суміжних прав організація зобов`язана протягом шести місяців з дня отримання таких заяв виплатити правовласникам, які звернулися із заявою про вилучення, належну їм винагороду, внести відповідні зміни до договорів із користувачами, припинити управління щодо відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав (припинити дії щодо надання дозволів на використання відповідних об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, дії щодо збирання винагороди за їх використання, дії щодо звернень до суду за захистом прав правовласників щодо цих об`єктів тощо) та розмістити на своєму веб-сайті інформацію про таке вилучення із списком правовласників, які здійснили вилучення, та переліком об`єктів авторського права і (або) суміжних прав, щодо яких здійснено вилучення.

Суд відзначає, що позивачем не надано суду доказів того, що як станом на момент фіксації порушення авторських прав, так і станом на момент звернення до суду із даним позовом ним як правовласником було вилучено спірні твори із дозволів на використання, які надаються організаціями колективного управління шляхом укладення договорів з особами, які використовують ці об`єкти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", установа (Мінекономрозвитку) забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони авторського права і суміжних прав шляхом здійснення державного нагляду за діяльністю організацій колективного управління та виконання таких функцій, зокрема забезпечення реєстрації та акредитації організацій колективного управління, ведення Реєстру організацій колективного управління.

Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень названого закону, свідоцтва про облік організацій колективного управління, про визначення організацій колективного управління уповноваженими, про уповноваження організацій колективного управління, видані до набрання чинності цим Законом, втрачають чинність через дев`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом, а у сферах, щодо яких Закон передбачає здійснення розширеного та обов`язкового колективного управління, - з оголошеної Установою відповідно до частини четвертої статті 16 цього Закону дати закінчення прийому заяв на участь в конкурсі на акредитацію у відповідній сфері.

Перший конкурс на акредитацію організації колективного управління у сфері публічного сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції, було оголошено 23.09.2019 року, дата закінчення прийому заяв на цей конкурс 28.10.2019 року.

З 29.10.2019 року усі організації колективного управляння, які мали право збирати, розподіляти та виплачувати винагороду авторам у сфері публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, втратили таке право.

Таким чином, у зв`язку із не затвердженням Мінекономрозвитку рішення щодо акредитації організацій колективного управління у відповідній сфері, з початку 2020 року виникла ситуація, коли усі телерадіоорганізації України, в тому числі відповідач, не мають можливості виплатити винагороду у сфері публічного сповіщення музичних творів у зв`язку з тим, що не має інформації про осіб, які володіють правами на ті чи інші музичні твори.

З огляду на те, що у відповідача відсутня інформація стосовно суб`єктів, яким належать авторські права на твори, що використовуються в ефірі, а пошук правовласників згідно з Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" має здійснювати саме акредитована організація колективного управляння, єдиною можливістю для ТОВ "Телерадіокомпанія "Медіа Маркет" було здійснити самостійний пошук правовласників за допомогою електронної системи адміністрування (реєстрації та обліку), яка відповідно до статті 1 названого Закону є інформаційно-телекомунікаційною системою, що зв`язує за допомогою мережі Інтернет організацію колективного управління з правовласниками й користувачами та забезпечує автоматизоване ведення обліку об`єктів майнових прав, включаючи їх декларування правовласниками, обліку надходжень, розподілу та виплати доходів від прав організацією колективного управління.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав" обов`язок з забезпечення функціонування відповідної системи покладається саме на Мінекономіки, проте станом на дату прийняття оскаржуваного рішення така система не була створена та не існувала.

Крім того, розглядаючи в цілому діяльність ТОВ "ТРК "Медіа Маркет" як суб`єкта, який на постійній основі використовує об`єкти авторського права і суміжних прав, варто також враховувати, що відповідач у своїй діяльності дотримується вимог чинного законодавства, що випливає з таких обставин.

Як встановлено судом, до втрати повноважень організаціями колективного управління ТОВ "ТРК "Медіа Маркет" постійно сплачувало винагороду (роялті) за використання об`єктів авторського права Всеукраїнській громадській організації "Скарбниця авторів музики", яка як неприбуткова організація, що була включена до реєстру організацій колективного управління, до 28.10.2019 року мала право збирати та розподіляти виплати авторам за публічне сповіщення музичних творів на радіо (договір №14-Р-Ав від 29.12.2016 року про виплату винагороди (роялті)).

Також відповідач на постійній основі сплачує винагороду за використання об`єктів суміжних прав ОП "Український музичний альянс", яке є організацією колективного управління у відповідній сфері (договір №09-01/01/08/Е від 31.12.2007 року про виплату винагороди (роялті) за публічне сповіщення (публічне повторне сповіщення) зафіксованих у фонограмах виконань, фонограм, опублікованих з комерційною метою, та їх примірників).

Окрім наведеного, колегією суддів враховано, під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції Міністерством економіки України було видано Наказ від 24.09.2021 року №612-21 про акредитацію організації колективного управління, згідно якого вирішено акредитувати організацію колективного управління Громадська спілка "Автори та видавці" (вул. Євгена Коновальця, 44а, офіс 735, м. Київ, Україна, 01133, код згідно з ) у сфері розширеного колективного управління "публічне сповіщення музичних недраматичних творів з текстом і без тексту, включно з тими творами, що включені до складу аудіовізуальних творів, крім кабельної ретрансляції", строком на три роки (інформація у відкритому доступі міститься на Інтернет-сайті Мінекономіки).

30.09.2021 року відповідач звернувся до акредитованої організації колективного управління Громадської спілки "Автори та видавці" з листом щодо укладення відповідного договору.

Отже, встановлені вище обставини у сукупності підтверджують неухильне дотримання відповідачем законодавства України в частині виплати винагороди (роялті) за використання об`єктів авторського права і суміжних прав і є добросовісним користувачем таких прав.

Суд відзначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено наявності неправомірних дій відповідача, заподіяння позивачу шкоди та причинного зв`язку між цими елементами.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач не довів наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків (шкоди), що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ПП "Світова музика" у повному обсязі.

За вказаних обставин, колегія суддів зазначає, що хоча місцевий господарський суд і дійшов помилкового висновку про відсутність у позивача дозволу на використання об`єктів права інтелектуальної власності (зокрема, на спірні музичні твори) на умовах, вказаних у ліцензійному договорі від 01.01.2016 року №01/2016-Л, однак висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на не доведення позивачем наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків (шкоди), визнаються колегією суддів законними та обґрунтованими, як наслідок апеляційний господарський суд не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

Посилання апелянта на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, а також порушення норм матеріального права, які б спростовували правомірність висновків суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Крім того, відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу у відповідності до ч. 8 ст. 129 ГПК України, тобто до закінчення судових дебатів, було зроблено заяву про відшкодування судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, докази понесення яких та їх розміру відповідач зобов`язався подати протягом п`яти днів після ухвалення постанови по суті спору.

Отже, питання розподілу судових витрат відповідача, пов`язаних з наданням правової допомоги, буде вирішено судом у додатковому рішенні у разі надання відповідних доказів.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Законом України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Світова музика" на рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року у справі №910/3419/21 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 08.07.2021 року у справі № 910/3419/21 залишити без змін.

3. Копію постанови суду надіслати сторонам у справі.

4. Справу № 910/3419/21 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписано 12.10.2021 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді А.А. Верховець

Б.М. Грек