РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.10.2021Справа № 910/12564/21

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом Комунального підприємства "КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ" (01001, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 51-А) до Всеукраїнської благодійної організації "УКРАЇНСЬКИЙ ФОНД КУЛЬТУРИ ІМЕНІ БОРИСА ОЛІЙНИКА" (01021, місто Київ, вулиця Липська, будинок 16 А) про стягнення 146 893,85 грн,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

03.08.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ" до Всеукраїнської благодійної організації "УКРАЇНСЬКИЙ ФОНД КУЛЬТУРИ ІМЕНІ БОРИСА ОЛІЙНИКА" про стягнення 146 893,85 грн, та була передана 04.08.2021 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених позовних вимог позивач просить суд стягнути з Всеукраїнської благодійної організації "УКРАЇНСЬКИЙ ФОНД КУЛЬТУРИ ІМЕНІ БОРИСА ОЛІЙНИКА" на користь Комунального підприємства "КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ" заборгованість за договором №1370 про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньо будинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів у розмірі 146 893,85 грн з яких: 140 452,96 грн - основна заборгованість, 3598,14 грн - пеня, 783,95 грн - 3% річних, 2058,80 грн - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньо будинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Ухвала про відкриття провадження у справі № 910/12564/21 від 09.08.2021 була надіслана на адреси учасників справи рекомендованим листом та вручена їх представникам, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення позивачу та відповідачу.

25.08.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просить у позові відмовити з наступних підстав.

Представник відповідача зазначає, що позивачем умови договору №1370 від 01.08.2006 року виконувались не сумлінно, відповідач неодноразово звертався до позивача про необхідність дотримання узятих на себе зобов`язань щодо надання відповідних послуг однак позивачем не було здійснено жодних дій взагалі.

15.04.2021 між Комунальним підприємством "КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ" та Всеукраїнською благодійною організацією "УКРАЇНСЬКИЙ ФОНД КУЛЬТУРИ ІМЕНІ БОРИСА ОЛІЙНИКА" було укладено Додаткову угоду, якою припинено (розірвано) договір №1370 від 01.08.2006 року.

Враховуючи вищевикладене, оскільки договір був припинений і на момент звернення до суду позивачем з даним позовом договір №1370 від 01.08.2006 року був нечинним, останній просить у позові відмовити.

Крім того відповідач звертає увагу суду, що акти щомісячного прийому виконаного опалення та технічного обслуговування систем позивач підписував одноосібно, а тому відповідач вважає, що останні не мають жодної юридичної сили.

06.09.2021 від представника позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній вважає необґрунтованими заперечення відповідача з огляду на наступне.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року Позивач надав послуги з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів у період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму в розмірі 140 452,96 грн., що підтверджується відомостями обліку, обліковими картками за відповідний період, актами готовності до опалювального періоду, актами на технічне обслуговування .

Позивач звертає увагу суду, що 25.07.2018 року між Комунальним підприємством «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» (Абонент) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (Енергопостачальна організація) було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №520803 за адресою: м. Київ, вул. Липська, 16 літ. А, а тому позивач не є постачальником теплової енергії, а надає послуги з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів у період з грудня 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму в розмірі 115 070,00грн.., що підтверджується розрахунками нарахувань за спожиту теплову енергію у будинку №16 літ. А по вул. Липській у м. Києві, обліковими картками за опалювальний період з грудня 2020 по квітень 2021 року, нарядом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» № 504 від 25.11.2020 року про включення опалення у будинку та нарядом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» № 1052 від 12.04.2021 р. про відключення опалення, відомостями обліку споживання теплової енергії між Комунальним підприємством «КИІВЖИТЛОСПЕЦВКСПЛУАТАЦІЯ» та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», актом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» готовності до опалювального сезону №229 від 07.09.2020р., актом № 2/2-2/02-1218 від 18.06.2020 про готовність вузла комерційного обліку до роботи, актами прийому виконаного опалення та технічного обслуговування, актами на технічне обслуговування систем ХВП нежилих приміщень за відповідний період.

Окрім того позивач зазначає, що ознайомлював відповідача з актами про надання послуг у підтвердження чого останнім надано реєстри вручення актів виконаних робіт, які на думку позивача підтверджують, що кожного місяця Позивач вручав або направляв поштою платіжні документи та акти виконаних робіт Відповідачу.

07.09.2021 від представника відповідача через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких останній зазначає, що у тексті додаткової угоди від 15.04.2021 р. про припинення (розірвання) Договору №1370 від 01.08.2006 року відсутні будь-які вказівки щодо зобов`язань, які мають вчинити сторони після розірвання вказаного договору.

Крім того відповідач зазначає, що позивач не дотримувався температурного графіку на опалення орендованих приміщень, визначених договором, у зв`язку з чим Відповідач мав право на перерахунок розміру плати за надані послуги.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

01.08.2006 року між Комунальним підприємством «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» (Підприємство) та Українським фондом культури, правонаступником якого є Всеукраїнська благодійна організація «Український фонд культури імені Бориса Олійника», (Споживач) було укладено Договір про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370, предметом якого є надання послуг з теплопостачання та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої у гарячій воді теплової енергії та експлуатаційних витрат; обслуговування та утримання внутрішньобудинкових інженерних систем централізованого опалення (ЦО), постачання холодної води та водовідведення (ХВП) та їх абонентських уводів в нежилому приміщенні (будинку) за адресою: вул. Липська, 16-А.

Відповідно до п.2.2.2 Договору Підприємство зобов`язано, в тому числі, надавати послуги по розрахунковому обслуговуванню абонентів з енергопостачальною організацією за спожиту теплову енергію (Додаток №1), проводити засобами дирекції як структурного підрозділу Підприємства технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем опалення, абонентських уводів згідно з доданою калькуляцією.

Згідно з п.п. 2.3.5, 2.3.6 Договору Споживач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію теплосистем у займаних приміщеннях та своєчасне вжиття заходів з утеплення приміщень та місць загального користування.

Своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) на розрахунковий рахунок Дирекції по експлуатації нежилих будинків (структурного підрозділу Підприємства) № 883 в ВАТ КБ «Хрещатик» вартість спожитої теплової енергії та технічного обслуговування систем ЦО, ХВП.

Пунктом 2.3.7 Договору передбачено, що за несвоєчасну сплату передбачених цим Договором нарахувань Споживач на користь Підприємства сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми прострочених платежів за кожний день прострочки, але не більше 2 облікових ставок НБУ, що діяли на період внесення платежу.

Підприємство має право змінювати тарифи на теплову енергію згідно з розпорядженням Київської міської державної адміністрації, повідомивши про це Споживача письмово.

Змінювати вартість робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, ХВП, абонентський уводів та технічного обслуговування вузла обліку теплової енергії згідно з затвердженою калькуляцією, письмово повідомивши про це Споживача (п.п.3.1.7, 3.1.8 Договору).

За умовами п.п.6.1, 6.2, 6.4 Договору цей договір набуває чинності з 01.08.2006 року та діє до 31.12.2006 року.

Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди Сторін про його припинення; прийняття рішень Господарським судом; передбачених п. 4.3.1. Договору; ліквідація Сторін.

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі сторін.

Додатком № 1 до Договору від 2006, 2008, 2019 років, сторонами вносились зміни до Тарифів на теплову енергію та технічне обслуговування тепломережі.

Порядком розрахунків за теплову енергію погоджено сторонами у Додатку №2 до Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року.

Відповідно до п.1 Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків" визначено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно у грошовій формі.

Пунктом 2 Додатку № 2 до Договору сторони погодили, що Споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у Підприємства по експлуатації нежилих будинків (за адресою: вул. Артема, 58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ, тел. 486-47-29, 486-71-95) акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки Споживач повертає Підприємству), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою Споживача) та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії за попередній та поточний місяці та технічного обслуговування з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

За умовами п.п. 3, 3.1 Додатку № 2 до Договору cплату за вказаними в п.2 цього додатку документами Споживач виконує не пізніше 23 числа поточного місяця, при цьому: в разі, якщо Споживач розраховується за показниками приладів обліку, йому пред`являється до сплати фактична кількість спожитої теплової енергії згідно табуляграм МВРТ (на підставі показників теплолічильника) за попередній місяць.

У пункті 3.4. Додатку № 2 до Договору сторони передбачили, що у випадку несплати за користування послугами, вказаними у цьому договорі, до кінця розрахункового періоду (п.3 цього додатку) Підприємство нараховує Споживачу пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Крім сплати вартості спожитої теплової енергії, Споживач сплачує на рахунок Підприємства вартість послуг по технічному обслуговуванню внутрішньобудинкових систем і інженерного обладнання відповідно до додатку №1 з оформленням актів виконаних робіт (Ф-2) (п.3.5 додатку №2 до договору).

Додатком №4 до Договору №1370 від 01.08.2006 року Сторони узгодили, що Підприємство повинне забезпечити: справний технічний стан системи для передачі питної води внутрішньобудинковою мережею до водорозбірного устаткування (кранів, душів, унітазів тощо); виконання необхідних дій в аварійних випадках (в межах відповідної калькуляції); виконання ремонту або заміни елементів системи водопостачання та інших робіт, не передбачених калькуляцією, після оплати Абонентом цих робіт у повному обсязі, визначеному окремим кошторисом; визначення частки вищезазначених послуг у їх загальнобудинковій кількості і відповідний розподіл нарахувань між споживачами питної води в будинку.

Споживач зобов`язаний: щомісяця отримувати у Підприємства платіжні документи. (п.2.1 Додатку №4)

Своєчасно (протягом 10 днів з дня одержання платіжних документів) і в повному обсязі сплачувати вартість послуг по технічному обслуговуванню системи ХВП і каналізації за затвердженими тарифами. (п.2.2 Додатку №4)

Не переобладнувати систему водопостачання та водовідведення приміщення (будинку) або її елементів без погодження з Підприємством. (п.2.3 Додатку №4)

Додатковою угодою від 2018 року Сторонами подовжено дію Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року до 31.12.2018 року та змінено найменування Споживача з Українського фонду культури на Всеукраїнську благодійну організацію «Український фонд культури імені Бориса Олійника».

Додатковою угодою від 15.04.2021 року Сторони дійшли згоди про припинення (розірвання) Договору № 1370 від 01.08.2006 року з 01.05.2021 року.

Пунктом 2 вищевказаної Додаткової угоди передбачено, що зобов`язання Підприємства з надання послуг за Договором припиняються з дати, зазначеної в п.1 даної Додаткової угоди, але не раніше моменту повернення Підприємству належним чином оформленого Споживачем примірника даної Додаткової угоди. Зобов`язання Споживача з оплати за надані Підприємством послуги за Договором припиняються з моменту проведення розрахунків у повному обсязі відповідно до умов Договору.

Дана додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання повноважними представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками і є невід`ємною частиною Договору (п. 4 Додаткової угоди).

Листами №№ 11/32 від 10.11.2006, 03/11 від 03.02.2007, 03/12 від 04.12.2008, 01/02 від 10.01.2009, 01/22 від 23.01.2009, 01/06 від 05.06.2009, 07/45 від 27.07.2009, 11/107 від 14.11.2011, 02/27 від 06.02.2014, 05/08 від 07.05.2014, 06/88 від 19.06.2014, 01/01 від 05.01.2015, 04/21 від 06.04.2015, 04/97 від 30.04.215, 06/19 від 04.06.2015, 155/1/23-5156 від 11.12.2015, 155/1/23-1048 від 10.02.2016, 155/1/23-1936 від 10.03.2016, 155/1/23-6528 від 02.11.2016, 062/15/1-523 від 06.02.2017, 062/15/1/23-2404 від 31.03.2017, 062/15/1/23-8442 від 07.12.2017, 062/15/1/23-459 від 30.01.2018, 062/15/1/23-5306 від21.09.2018, 062/15/1/23-609 від 06.02.2019, позивачем було повідомлено відповідача про вартість 1 Гкал спожитої теплової енергії.

Листами №№03/06 від 02.03.2007, 04/37 від 25.04.2007, 02/09 від 14.03.2011, 155/2/23-5185 від 11.12.2015, 062/15/1/05-1369 від 24.03.2020, позивачем було повідомлено відповідача про вартість послуг з технічного обслуговування систем теплопостачання з розрахунку на 1 кв.м. орендованої, приватизованої, прийнятої на баланс площі в місяць.

Листом №062/15/1/23-598 від 06.02.2019 року Позивач просив Відповідача узгодити додатки до Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року у зв`язку із зменшенням займаної площі з 687,3 кв.м. до 676,10 кв.м.

Додатком 1 до Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ГВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року Сторони узгодили, що загальна площа об`єкту становить 676,10 кв.м., опалювальна - 667,50 кв.м., розрахунки за надані послуги проводяться згідно з тарифом за 1 Гкал - 1511,41 грн. без ПДВ, розмір місячної плати послуг з технічного обслуговування теплопостачання становить 2048,58 грн.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року Позивач надав послуги з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів у період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року на загальну суму в розмірі 140 452,96 грн., що підтверджується відомостями обліку, обліковими картками за відповідний період, актами готовності до опалювального періоду, актами на технічне обслуговування.

17.06.2021 року як стверджує Позивач, останній надіслав на адресу Відповідача претензію №062/15/1/03-2386 з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 144051,10 грн., однак доказів направлення останньої суду не надано.

Спір у справі виник внаслідок порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати спожитої теплової енергії у гарячій воді та сплати експлуатаційних витрат. Крім того позивач просить стягнути з відповідача пеню, інфляційні втрати та 3% річних.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ст.24 Закону України "Про теплопостачання", п.40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198, споживач зобов`язаний забезпечувати належний стан обслуговування та безпечну експлуатацію власної системи теплоспоживання; у міжопалювальний період виконувати обов`язкові обсяги робіт з підготовки до опалювального періоду та оформити акт про готовність об`єкта до опалювального періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2018 року між Комунальним підприємством «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» (Абонент) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (Енергопостачальна організація) було укладено Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №520803 за адресою: м. Київ, вул. Липська, 16 літ. А.

Всеукраїнська благодійна організація «Український фонд культури імені Бориса Олійника» є орендарем нежитлових приміщень за адресою м. Київ, вул. Липська, 16 літ. А. на підставі Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №578 від 01.08.2012 року в редакції Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №578-1 від 06.06.2017 року, укладеного між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Всеукраїнською благодійною організацією «Український фонд культури імені Бориса Олійника».

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено Судом, на виконання умов Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року Позивач надав послуги з теплопостачання та технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО та їх абонентських уводів у період з жовтня 2020 по квітень 2021 року на загальну суму в розмірі 140452,96 грн., що підтверджується розрахунками нарахувань за спожиту теплову енергію у будинку №16 літ. А по вул. Липській у м. Києві, обліковими картками за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року, нарядом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» №504 від 25.11.2020 року про включення опалення у будинку та нарядом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» № 1052 від 12.04.2021 про відключення опалення, відомостями обліку споживання теплової енергії за особистим рахунком № 520803, актом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» готовності до опалювального сезону №229 від 07.09.2020 р., актами прийому виконаного опалення та технічного обслуговування, актами на технічне обслуговування систем ЦО нежилих приміщень за відповідний період.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року Відповідачем було сплачено на рахунок Позивача грошові кошти у загальному розмірі 2405,50 грн., що підтверджується копіями виписок по рахунку Позивача.

Пунктом 2 Додатку № 2 до Договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року Сторони погодили, що Споживач щомісяця з 14 по 18 число самостійно отримує у Підприємства по експлуатації нежилих будинків за адресою: вул. Артема, 58/2-Д, договірно-розрахунковий відділ, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки Споживач повертає Підприємству), розрахунок фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою Споживача) та платіжну вимогу-доручення, куди включені вартість теплової енергії за поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акт виконаних робіт.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявні списки згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, фіскальних чеків від 16.11.2020, 18.12.2020, 19.01.2021, 23.02.2021, 22.03.2021, 13.04.2021, 18.05.2021, відповідно до яких позивачем було направлено в адресу відповідача платіжні вимоги-доручення та акти.

Судом встановлено, що Акти прийому виконаного опалення та технічного обслуговування та Акти на технічне обслуговування систем ХВП нежилих приміщень за період жовтень 2020 року - квітень 2021 року підписані в односторонньому порядку Позивачем й скріплені його печаткою, проте не містять підпису зі сторони Відповідача та не скріплені його печаткою. Проте, враховуючи умови пункту 2 додатку №2 до Договору щодо самостійного отримання Споживачем щомісяця з 14 по 18 число у Позивача акту звірки на початок розрахункового періоду, розрахунку фактичного споживання теплової енергії за попередній період (за вимогою абонента) та платіжної вимоги-доручення, куди включені вартість теплової енергії за поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду та акту виконаних робіт, Суд зазначає, що відсутність підписаних Відповідачем актів виконаних робіт у спірний період (актів приймання-передачі послуг з опалення та технічного обслуговування), не може свідчити про відсутність у нього обов`язку з оплати наданих послуг.

Крім того, Суд зазначає, що Позивачем виконано всі необхідні заходи з підготовки будинку за адресою: м.Київ, вул Липська, 16 літ. А до опалювального періоду 2020-2021 років, а енергопостачальною організацією було проведено перевірку готовності об`єкта теплоспоживання до опалювального сезону та видано Акт готовності до опалювального сезону №229 від 07.09.2020 року.

Заперечуючи проти позову, Відповідач зазначав, що листом №9/10-1/20 від 23.10.2020 р. відповідач попередив Позивача, що у разі невиконання законних вимог Відповідача, що повністю відповідають умовам чинних угод між сторонами, оплату за послуги з теплопостачання тощо, які не відповідають санітарним нормам, а їх оформлення буде здійснюватися з порушенням визначеного порядку, Відповідач не проводитиме. Оскільки п.3.2.1. Договору №1370 визначено, що споживач має право вимагати від Підприємства виконання умов цього договору у підтвердження чого відповідачем було складено

Проте як стверджує відповідач вищевказаний лист не був розглянутий позивачем у зв`язку з чим порушення, які були на думку відповідача не були усунені.

Окрім того у підтвердження порушень умов договору позивачем, відповідач склав акт -претензію від 18.01.2021 за участю представників трьох інших організацій, що займають приміщення за адресою вул. Липська, № 16, літ. А (від Інституту національної пам`яті, від Національного історико-меморіального заповідника «Биківнянські могили», від Національного меморіального комплексу Героїв Небесної Сотні - Музей Революції Гідності) щодо недотримання санітарних норм теплопостачання та як стверджує відповідач представник Позивача був присутнім при складенні даного акту, проте підписати його відмовився.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять, а Відповідачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення вищевказаного акту-претензії, а також листа №9/10-1/20 від 23.10.2020 позивачу.

Стосовно заперечень відповідача, що договір №1370 від 01.08.2006 був припинений на підставі додаткової угоди від 15.04.2021 р. про припинення (розірвання) Договору №1370 від 01.08.2006 року у якому відсутні будь-які вказівки щодо зобов`язань, які мають вчинити сторони після розірвання суд зазначає наступне.

Так, пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що зобов`язання Підприємства з надання послуг за Договором припиняються з дати, зазначеної в п.1 даної Додаткової угоди, але не раніше моменту повернення Підприємству належним чином оформленого Споживачем примірника даної Додаткової угоди. Зобов`язання Споживача з оплати за надані Підприємством послуги за Договором припиняються з моменту проведення розрахунків у повному обсязі відповідно до умов Договору.

Як вбачається з вищевказаного пункту сторони передбачили, що Зобов`язання Споживача з оплати за надані Підприємством послуги за Договором припиняються з моменту проведення розрахунків у повному обсязі відповідно до умов Договору.

Положеннями статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного сторонами було погоджено припинення зобов`язань, а саме у підписаній та скріпленій належним чином Додатковій угоді від 15.04.2021 року.

За таких підстав, вищенаведені заперечення Відповідача жодним чином не спростовують наявності у нього зобов`язання щодо оплати наданих Позивачем послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів за період жовтень 2020 квітень 2021.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується виконання позивачем зобов`язань за Договором про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів №1370 від 01.08.2006 року, тоді як відповідачем зобов`язання по сплаті вартості теплової енергії, а також послуги з технічного обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів не надано документи, які б свідчили про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, наявність та розмір заборгованості відповідачем не були спростовані, у зв`язку чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 140 452,96 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В той же час, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 783,95 грн, інфляційних втрат у розмірі 2058,80 грн та пені у розмірі 3598,14 грн за загальний період прострочення з жовтня 2020 по квітень 2021 з урахуванням п. 2 та 3 Додатку до договору №2.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті коштів у визначений договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), а відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, за висновками суду, оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати поставленої позивачем на виконання умов договору про надання послуг на теплопостачання та технічне обслуговування і утримання внутрішньобудинкових інженерних систем ЦО, ХВП та їх абонентських уводів, у позивача виникло право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат у відповідності до приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

За результатами здійсненої перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що їх розмір відповідає вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2058,80 грн та 3% річних у розмірі 783,95 грн за загальний період прострочення з жовтня 2020 по квітень 2021 є обґрунтованими.

Відповідно до ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Частиною 1 ст.230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.1 та 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 3.4. Додатку № 2 до Договору сторони передбачили, що у випадку несплати за користування послугами, вказаними у цьому договорі, до кінця розрахункового періоду (п.3 цього додатку) Підприємство нараховує Споживачу пеню на суму фактичного боргу в розмірі 0,5 % за кожний день прострочки платежу по день фактичної сплати, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

З наведеного пункту договору вбачається, що сторонами було визначено розмір (0,5% від суми боргу) порядок нарахування (за кожний день) та строк нарахування (по день фактичної сплати).

Згідно з ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Із наданого позивачем розрахунку пені вбачається, що останнім було враховано наведені приписи закону, нарахування пені здійснювалося виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набрав чинності з 17.03.2020 визначено, що на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а отже нарахування пені на заборгованість, яка виникла у спірний період є необґрунтованою.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236 Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 було продовжено дію карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р.

За таких обставин, позовні вимоги Комунального підприємства "КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ" в частині нарахування пені у розмірі 3598,14 грн не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги Комунального підприємства "КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ" до Всеукраїнської благодійної організації "УКРАЇНСЬКИЙ ФОНД КУЛЬТУРИ ІМЕНІ БОРИСА ОЛІЙНИКА" про стягнення 146 893,85 грн, підлягають задоволенню частково у розмір 143 295,71 грн. з яких: 140 452,96 грн - основна заборгованість, 783,95 грн - 3% річних, 2058,80 грн - інфляційні втрати.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі щодо частини заявлених позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Всеукраїнської благодійної організації «Український фонд культури імені Бориса Олійника» (01021, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЛИПСЬКА, будинок 16 А, Ідентифікаційний код юридичної особи 00034884) на користь Комунального підприємства «КИЇВЖИТЛОСПЕЦЕКСПЛУАТАЦІЯ» (01001, місто Київ, ВУЛИЦЯ ВОЛОДИМИРСЬКА, будинок 51-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 03366500) заборгованість у розмірі 140 452 (сто сорок тисяч чотириста п`ятдесят дві) грн. 96 коп., 3% річних у розмірі 783 (сімсот вісімдесят три) грн. 95 коп., інфляційні втрати у розмірі 2058 (дві тисячі п`ятдесят вісім) грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 2214 (дві тисячі двісті чотирнадцять) грн. 40 коп.

3. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 20.10.2021

Суддя Владислав ДЕМИДОВ