ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2021 року Справа № 924/120/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Гринь Олени Миколаївни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 01.06.2021 р. у справі № 924/120/21

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький

до Фізичної особи-підприємця Гринь Олени Миколаївни

про стягнення 16 381, 87 грн та розірвання договору оренди нерухомого військового майна №66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р.

за участю представників сторін:

позивача - Марків Ю.С.;

відповідача - Гринь О.М.;

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Фізичної особи-підприємця Гринь Олени Миколаївни про стягнення 841,11 грн заборгованості по земельному податку, 15 306, 70 грн заборгованості по орендній платі, 234,06 грн пені та розірвання договору оренди нерухомого військового майна №66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди в частині своєчасного внесення орендних платежів за користування приміщенням та сплати податку на землю.

Правовими підставами позову є положення ст. 526, 610, 625, 626, 628, ч. 2 ст. 651 ЦК України, ст. 180, 193, 198, 231, 232 ГК України.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 01.06.2021 р. у справі №924/120/21 позов задоволено частково. Розірвано договір оренди № 66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р. нерухомого військового майна розташованого в Хмельницькому гарнізоні за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Чорновола, 182-Г, військове містечко №45, буд. 269, укладений між Квартирно-експлуатаційним відділом, м. Хмельницький та фізичною особою-підприємцем Гринь Оленою Миколаївною. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Гринь Олени Миколаївни на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький 15 306, 70 грн - основного боргу з орендної плати, 841,11 грн - витрат зі сплати податку на землю, 230,76 грн - пені, 4 540 грн - витрат зі сплати судового збору.

Судове рішення мотивовано тим, що судом першої інстанції встановлено факт невнесення відповідачем орендної плати за користування орендованим приміщенням, що стало підставою для розірвання договору оренди та стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати, витрат зі сплати податку на землю та пені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа - підприємець Гринь Олена Миколаївна звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на подання апеляційної скарги, скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові повністю.

Мотивуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що рішення судом першої інстанції прийнято без належного її повідомлення про слухання справи.

Апелянт посилається на п. 10.6.1 договору, яким визначено, що договір може бути достроково розірваний на вимогу позивача, зокрема, якщо відповідач не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу. Скаржник звертає увагу суду на те, що він сплачував кошти за оренду щомісячно (окрім, вересня, грудня 2020 року та січня 2021 року), враховуючи наявність карантинних обмежень на території України), що підтверджується квитанціями та розрахунком заборгованості з орендної плати станом на 21.04.2021 р.

Також, плата за оренду приміщень вносилася також протягом квітня-червня 2021 р., коли вже тривав розгляд справи, однак позивачем з невідомих причин не було надано до суду доказів, що підтверджували оплату відповідачем орендної плати за договором. Так, 23.04.2021 р. відповідачем було сплачено 990 грн, 05.05.2021 р. - 990 грн, 10.05.2021 р. - 6700 грн, 07.06.2021 р. - 1000 грн. Відтак, на думку скаржника, ним не було порушено умов договору, та відповідно не було підстав для настання наслідків, передбачених п. 10.6.1. договору, оскільки, жодного разу, навіть незважаючи на карантинні обмеження, що тривали в Україні, ним не було построчено плату за договором протягом трьох місяців з дня закінчення строку платежу.

Апелянт, посилається на положення ч. 1, 4 ст. 188, ч . 1, 3 ст. 291 ГК України, ст. 782, ч. 1 ст. 783 ЦК України, вважає що відсутні підстави для розірвання договору оренди. Також вказує, що позивачем не було надано доказів, що відповідач не сплачував орендну плату за договором протягом трьох місяців; судом першої інстанції не встановлено чи направлялося позивачем повідомлення про розірвання договору в односторонньому порядку для відповідача та чи було таке повідомлення отримане відповідачем. Окрім того, після подання позову до суду про розірвання договору (08.02.2021), позивач продовжував нараховувати відповідачеві орендну плату, про що свідчить розрахунок заборгованості з орендної плати станом на 21.04.2021 р.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.07.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд скарги призначено на 23.09.2021 р. об 15:30 год.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.09.2021 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 07.10.2012 р. об 14:10 год.

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач зазначає, що згідно п. 5.13. спірного договору, у разі зміни рахунку, назви підприємства, телефону, юридичної адреси орендар зобов`язаний повідомляти про це орендодавця у тижневий строк. В даному випадку відповідач не повідомляла про свою зареєстровану адресу місце проживання. Тому ні позивач, ні суд не міг знати про іншу адресу відповідача. Позовна заява та всі процесуальні документи направлялися на адресу за якою відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрована відповідач як ФОП. Жодної іншої адреси ні позивач ні суд не мали. Окрім того листування, рахунки та інші документи завжди КЕВ м. Хмельницький направляв на вказану адресу, жодних заперечень від відповідача щодо невірної адреси не надходило, тому такі послання є безпідставним.

Також позивач звертає увагу суду на те, що в договорі не зазначено, що дана орендна плата немає бути проплачена протягом 3-х місяців підряд для розірвання договору, тому не оплативши орендну плату в липні, вересні, грудні 2020 р. та в січні 2021 р., відповідач порушила своє зобов`язання, що в свою чергу потягнуло дострокове розірвання договору. В свою чергу, посилання відповідача на те, що сума стягнення заборгованості не відповідає дійсності є безпідставною, оскільки на день подачі позову заборгованість існувала. Про це свідчить розрахунок заборгованості з орендної плати ФОП Гринь О.М. перед КЕВ м. Хмельницький, які наявні в матеріалах справи. Станом на час поданні відзиву на апеляційну скаргу заборгованість продовжує існувати, що підтверджується новим розрахунком. Окрім того, позивач зазначає, що обов`язок спростування даної інформації покладається на відповідача, жодних документів про сплату боргу відповідач суду не надавала. Також звертає увагу суду на те, що КЕВ м.Хмельницький неодноразово звертався з позовами до відповідача про стягнення заборгованості, а дана ситуація триває постійно (справа № 924/1698/15, 924/483/15). Заборгованість у відповідача має триваючий характер і виникає постійно. Така ж ситуація виникла також із сплати земельного податку, що підтверджується розрахунком заборгованості із земельного податку, станом на 01.08.2021 року. При цьому жодних оплат відповідач не зробила.

В судових засіданнях 23.09.2021 р. та 07.10.2021 р. відповідач підтримала доводи апеляційної скарги, просить задоволити її вимоги, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в позові.

Представник позивача в судових засіданнях 23.09.2021 р. та 07.10.2021 р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Фізична особа-підприємець Гринь Олена Миколаївна зареєстрована за місцем проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

01.06.2011 р. між Квартирно-експлуатаційним відділом та Фізичною особою-підприємцем Гринь Оленою Миколаївною було укладено договір № 66/2011/КЕВ ХМ оренди нерухомого військового майна, розташованого в Хмельницькому гарнізоні за адресою: Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул.. Майборського, 1, військове містечко № 45 буд. 269 (далі-договір).

Згідно п. 1.1. договору орендодавець передав, а орендар прийняв (згідно акта прийому-передачі військового майна інв. № 269 в/м №45 в оренду від 01.06.2011 р.) в строкове платне користування нерухоме військове майно: нежитлові приміщення площею 51 кв. м. в будівлі КПП №269, військового містечка №45, що знаходиться на балансі КЕВ м. Хмельницький, розташоване за адресою: 29000, м. Хмельницький, вул. Майборського, 1, вартість якого визначена на 31 грудня 2010 року за незалежною оцінкою та становить згідно з актом оцінки 48 721 грн.

Нерухоме майно передавалось в оренду для використання під торгівлю продовольчими товарами (площею 35 кв.м.) та торгівлю продовольчими товарами з підакцизною групою (площею 16 кв.м.) (п. 1.3 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору, орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць лютий 2011 року на рівні 600 грн. за результатами конкурсу (домовленості) з урахуванням моніторингу плати в аналогічних об`єктах оренди. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному законодавством. (п. 3.1, п. 3.2 договору).

Згідно п.3.3 договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальних рахунок орендодавця в територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним (п.3.6 договору).

Відповідно до п. 3.7 договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному п.3.6 договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, виключаючи день оплати.

Згідно п. 3.10 договору, у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, включаючи санкції, до державного бюджету.

Орендар зобов`язується, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату (п. 5.3 договору).

Згідно п. 5.10 договору, у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язався повернути орендодавцеві орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Згідно п. 5.11 договору, окремо від орендної плати орендар зобов`язався здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, у тому числі фактичні комунальні платежі.

Відповідно до п. 5.15 орендар зобов`язаний щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 85 кв.м., на яку орендарю відповідно до чинного законодавства України надається право користування для досягнення мети оренди.

У відповідності до п. 8.6 договору, орендар вправі відмовитися від договору оренди і вимагати повернення майна, якщо орендар не сплачує орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Договір укладено строком на 35 місяців, що діє з 01.06.2011 р. до 30.04.2014 р. включно (п. 10.1 договору).

Згідно з п. 10.6.1 сторони погоджуються, що договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, зокрема, якщо орендар не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу.

Пунктом 10.7 договору сторони встановили, що чинність його припиняється, зокрема, внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.

У разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем орендодавцю (п. 10.9 договору). Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі (п. 10.10 договору).

Згідно п.10.11 договору, якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою.

Згідно акту прийому-передачі комунального майна в оренду від 01.06.2011р., орендодавець передав, а орендар отримав у користування нежитлове приміщення площею 51 кв.м.

Додатковими угодами № 4/66Д/2018/КЕВ від 03.07.2018 р. та № 4/66Д/2020/КЕВ від 30.06.2020 р. до договору оренди № 66/2011/КЕВ нерухомого військового майна було внесено зміни та викладено в наступній редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно нежитлове приміщення площею 54.8 кв.м. в будівлі інв. № 269 військового містечка № 45, що знаходиться на балансі КЕВ м. Хмельницький, розташовані за адресою: м. Хмельницький, розташовані за адресою: м. Хмельницький, вул. Чорновола, 182-Г, вартість якого визначена на 31.03.2020 р. становить 182 108 грн (без ПДВ) (п.1.1 договору).

Назване в п. 1.1 договору нерухоме майно орендодавець передає орендарю для використання під розміщення: торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (площею 37,6 кв.м.), торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів, алкогольних та тютюнових виробів ( площею 17,2 кв.м.) (п.1.3 договору).

Орендна плата встановлена без ПДВ за базовий місяць квітень 2020 р. на рівні 3133 грн. 82 коп. з урахуванням конкурсної надбавки та моніторингу орендної плати на аналогічних об`єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ № 768 від 04.10.1995 року, яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2020 року 1703 грн. 89 коп. (п.3.1 договору).

Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць, згідно із законодавством (п. 3.3 договору)".

Додаткові угоди підписані сторонами та скріплені печаткою.

Судом досліджено, що на виконання умов договору позивачем виставлялись відповідачу рахунки на оплату за оренду приміщення від 20.07.2020 р. на суму 3 779, 41 грн (за липень 2020р.); від 15.10.2020 р. на суму 3 767, 96 грн (за жовтень 2020 р.); від 11.11.2020 р. на суму 3 805, 64 грн (за листопад 2020 р.); від 10.12.2020 р. на суму 3 855, 12 грн (за грудень 2020 р.); від 15.01.2021 р. на суму 3 889, 81 грн (за січень 2021 р.); від 04.09.2020 р. Також позивачем виставлено рахунки відповідачу щодо відшкодування витрат по сплаті земельного податку за ІІІ квартал 2020 року в сумі 510,30 грн. та рахунок від 04.11.2020р. щодо відшкодування витрат по сплаті земельного податку за IV квартал 2020 року в сумі 510, 30 грн.

Позивач направляв на адресу відповідача претензії від 29.09.2020 р. № 3502, від 04.11.2020 р. № 4040 та від 31.12.2020 р. № 4757 про сплату заборгованості за орендними платежами та земельного податку залишені відповідачем без розгляду.

Предметом даного позову є вимога позивача до відповідача про стягнення 841,11 грн заборгованості по земельному податку, 15 306, 70 грн заборгованості по орендній платі, 234, 06 грн пені та розірвання договору оренди нерухомого військового майна №66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 841,11 грн заборгованості по земельному податку, 15 306, 70 грн заборгованості по орендній платі, 234, 06 грн пені, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України, передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Так, у п. 3.1. договору (з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 5/66Д/2020/КЕВ), сторонами погоджено розмір орендної плати, що становить без ПДВ за базовий місяць квітень 2020 р. на рівні 3 133, 82 грн, з урахуванням конкурсної надбавки та моніторингу орендної плати на аналогічних об`єктах оренди, але не нижче орендної плати, визначеної на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ № 768 від 04.10.1995 р., яка становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2020 року 1703, 89 грн.

Пунктом 5.15 договору, сторони визначили, що орендар зобов`язаний щомісячно компенсувати орендодавцю кошти у розмірі частини податку на землю пропорційно площі землі, яку займає здане в оренду нерухоме майно, а також прилегла до будівлі чи споруди земельна ділянка площею 85 кв.м., на яку орендарю відповідно до чинного законодавства України надається право користування для досягнення мети оренди.

Згідно п. 3.6 договору, орендна плата у розмірі 100 % перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальних рахунок орендодавця в територіальному органі державного казначейства не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Апеляційний господарський суд вказує, що позивач здійснив нарахування орендної плати за період з липня 2020 р. по січень 2021 р. згідно умов договору, про що свідчать розрахунки заборгованості з орендної плати (а. с. 29, 80). В розрахунках вказано, що сальдо станом на 01.02.2021 р. становить 15 306, 70 грн. При обчисленні суми боргу з орендної плати позивачем було враховано часткову сплату відповідачем заборгованості: у серпні 3 700 грн, у жовтні 3000 грн, у листопаді 4 100 грн.

Позивач здійснив нарахування земельного податку за ІІІ квартал (липень-вересень) згідно рахунку від 04.09.2020 р. та за IV квартал (з жовтня по грудень) згідно рахунку від 04.11.2020 р. та розрахунків до позовної заяви, позивачем було враховано переплату у розмірі 179,49 грн станом на 01.07.2020 р. Також позивач здійснює нарахування пені в розмірі 234, 06 грн за період з серпня 2020 р. по січень 2021 р.

Разом з тим, із долученої відповідачем до апеляційної скарги копії квитанції від 01.02.2021 р., судом встановлено, що останній погасив заборгованість по орендній платі в розмірі 1 500 грн за період заявлений позивачем до стягнення. Вказаний платіж не був відображені в долучених позивачем в суді першої інстанції розрахунках заборгованості з орендної плати (а. с. 29, 80) та не врахований судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Таким чином, беручи до уваги те, що позивач з даним позовом звернувся до суду 08.02.2021 р., що стверджується відбитком штемпеля суду першої інстанції на позовній заяві, колегія суддів дійшла висновку, що в частині стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за період з липня 2020 р. по січень 2021 р. в розмірі 1 500 грн слід відмовити.

Також суд апеляційної інстанції приймає до уваги те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем були здійсненні платежі в загальному розмірі 25 905 грн, що підтверджується квитанціями долученими позивачем до апеляційної скарги за період з лютого по травень 2021 р. на суму 2 000 грн, 500 грн, 500 грн, 4 950 грн, 500 грн, 500 грн, 1 000 грн, 1 000 грн, 900 грн, 890 грн, 2 485 грн, 2 000 грн, 990 грн, 990 грн, 6 700 грн.

Тобто вказаним підтверджується той факт, що відповідач перерахував позивачу кошти навіть в більшому розмірі ніж заявлено до стягнення позивачем у даній справі. Дана обставина не заперечувалася представником позивача в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Господарський суд закриває провадження у справі з підстав відсутності предмета спору, якщо наявними в матеріалах справи доказами підтверджується відсутність предмета спору, зокрема, у випадку припинення його існування (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Отже, враховуючи те, що заборгованість, яка є предметом спору у справі була повністю погашена відповідачем перед позивачем в процесі розгляду справи в суді першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення боргу з орендної плати в розмірі 13 806, 70 грн, витрат зі сплати податку на землю в розмірі 841, 11 грн та 234, 06 грн пені на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Окрім того, апеляційний господарський суд щодо долучених відповідачем до апеляційної скарги квитанцій про сплату платежів за договором оренди, вказує слідуюче.

Відповідно до частини 1, 2 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та (одночасно) перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частиною третьою статті 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Приписи частини 3 статті 269 ГПК України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".

Суд приймає до уваги доводи відповідача про те, що у розгляді справи в суді першої інстанції останній участі не приймав, а відтак не міг скористатися своїм право на подання доказів, тобто, на думку суду вказаний випадок є винятковим, а причини неподання до суду першої інстанції вказаних доказів об`єктивно не залежали від відповідача.

Щодо вимог позивача про розірвання договору оренди нерухомого військового майна №66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р. на підставі ст. 651 ЦК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 202, 509 ЦК та згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно п. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Закон України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції чинній на момент звернення до суду з позовом) регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим. Дія цього Закону не поширюється на відносини концесії державного та комунального майна.

Тобто сферу орендних відносин, предметом яких є нерухоме майно, що належить до державної власності врегульовує Закон України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди може бути достроково припинений за згодою сторін. Договір оренди може бути достроково припинений за рішенням суду та з інших підстав, передбачених цим Законом або договором.

В силу ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто підставою для розірвання договору в судовому порядку може бути лише істотне порушення умов договору стороною. Для визначення істотності порушення суд повинен встановити факт нанесення цим порушенням шкоди другій стороні, визначити ті блага, які друга сторона добросовісно розраховувала отримати укладаючи договір, а також визначити міру того, що друга сторона не зможе отримати внаслідок шкоди, яка завдана першою стороною. Визначаючи те чи інше порушення істотним, а отже таким, що дає право вимагати розірвання договору, суд повинен з`ясувати чи є дійсно істотною різниця між тим, на що вправі була розраховувати сторона при укладенні договору, і тим, що в дійсності змогла отримати. Тому важливо встановити, беручи до уваги правила тлумачення договору, які конкретно цілі ставила перед собою сторона у момент укладення договору і наскільки дії або бездіяльність боржника розходяться з цими цілями.

Також статтею 782 ЦК України визначено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Водночас, колегія суддів приймає до ваги те, що п. 10.6.1 спірного договору оренди, сторони погодили, що договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця, зокрема, якщо орендар не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу.

Колегія суддів вказує, що правовий аналіз даних норм приводить до висновку, що саме істотне порушення відповідачем такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання вказаного договору в судовому порядку. Відтак, суд в залежності від дослідження даних обставин, вважає за необхідне встановленню факту, чи мало місце саме істотне порушення відповідачем такої умови договору як внесення орендної плати, а саме встановлення, чи була завдана орендодавцю шкода, внаслідок якої останній значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору.

Судом враховується, що відповідно до наданих до матеріалів справи позивачем розрахунків заборгованості з орендної плати (а. с. 29, 80), в яких відображено здійсненні відповідачем платежі та долучених відповідачем до апеляційної скарги копій квитанцій вбачається, що в даних простроченнях внесення орендної плати відсутня така риса як "систематичність" їх несплати, виходячи з положень п. 10.6.1 договору оренди № 66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р.

Апеляційним господарським судом не встановлено обставин невнесення відповідачем орендної плати за користування приміщенням протягом 3-х місяців. Із розрахунків поданим позивачем в суді першої інстанції вбачається прострочення лише два місяці підряд. Також суд приймає до уваги, що орендна плата вносилася десь в меншому розмірі, ніж передбачено договором, а в деякі місяці в більшому розмірі.

Також дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у даній справі відсутні докази, які підтверджують факт завдання істотної шкоди позивачу шляхом несплати орендної плати.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в позові в частині розірвання договору оренди нерухомого військового майна №66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р. слід відмовити.

Колегія суддів вказує, що в рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію прийнятого судом рішення крізь призму статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та зазначеної практики ЄСПЛ, апеляційний суд зазначає про належне виконання покладеного на суд обов`язку щодо мотивації прийнятого рішення.

Відповідно до п. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у відповідності до ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій останнього.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Гринь Олени Миколаївни - задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 01.06.2021 р. у справі № 924/120/21 - скасувати. Прийняти нове рішення.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення боргу з орендної плати в розмірі 13 806, 70 грн та витрат зі сплати податку на землю в розмірі 841,11 грн.

В задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача 1500 грн боргу з орендної плати та розірвання договору оренди нерухомого нерухомого військового майна №66/2011/КЕВ ХМ від 01.06.2011 р. - відмовити.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 12.10.2021 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.