ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" жовтня 2021 р. Cправа № 902/471/20

Господарський суд Вінницької області у складі судді Міліціанова Романа Валерійовича, при секретарі Сичук І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС", вул. Спортивна, буд. 4, корп. А, смт. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89636, код - 38236409

до: Фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичної особи-підприємця Побережного О.О., АДРЕСА_2

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПрАТ "Страхова компанія "Перша", вул. Фізкультури, 30, м. Київ, 03150

про стягнення 96 298,88 грн

В С Т А Н О В И В :

12.05.2020 року до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" до Фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни про стягнення 96 298,88 грн заборгованості за перевезення вантажу.

Ухвалою суду від 18.05.2020 року відкрито провадження у справі № 902/471/20 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами (без проведення судового засідання).

09.06.2020 року на адресу суду від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву № 5 від 03.06.2020 року, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позову. В якості додатків до відзиву додано ряд документів.

Також, 09.06.2020 року до суд від відповідача до суд надійшло клопотання № 6 від 03.062020 року, в якому останній просить суд залучити до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця Побережного Олександра Олександровича.

Крім того, 09 06.2020 року від відповідача до суду надійшла зустрічна позовна заяв № 7 від 03.06.2020 року Фізичної особи-підприємця Тямушевої А.А. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" про стягнення 97 731,20 збитків, 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору. Також, останній просить суд прийняти зустрічну позовну заяву до розгляду та об`єднати її із первісним позовом в одне провадження.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.08.2020 року. Також даною ухвалою залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Фізичну особу-підприємця Побережного О.О.

Також, ухвалою суду від 15.06.2020 року зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця Тямушевої А.А. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" про стягнення 97 731,20 збитків, 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 102,00 грн витрат зі сплати судового збору у справі № 902/471/20 - передано на розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Ухвалою суду від 15.06.2020 року зустрічної позовної заяву Фізичної особи-підприємця Тямушевої А.А. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" про стягнення 97 731,20 збитків передано за підсудністю до Господарського суду Закарпатської області.

Супровідним листом № 902/471/20/852/20 від 30.06.2020 року матеріали зустрічної позовної заяви надіслано до Господарського суду Закарпатської області.

14.07.2020 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (№ 8 від 13.07.2020 року).

27.07.2020 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення (б/н від 21.07.2020 року) щодо заперечень відповідача.

В судовому засіданні 04.08.2020 року судом постановлено ухвали про залучення ПрАТ "Страхова компанія "Перша" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача та про відкладення підготовчого засідання у справі № 902/471/20 на 27.08.2020 року о 10:00 год., які занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року повідомлено сторін про дату наступного судового засідання.

18.08.2020 року на електронну адресу суду від представника третьої особи надійшло клопотання (вих № 941 від 18.08.2020 року) про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

19.08.2020 року на адресу суду від представника третьої особи ПрАТ "Страхова компанія "Перша" надійшло клопотання (вих № 941 від 18.08.2020 року) щодо долучення до матеріалів справи додаткових документів.

19.08.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява (б/н від 14.08.2020 року) з приводу залучення третьої особи.

19.08.2020 року до суду від представник позивача на виконання вимог ухвали суду надійшла заява (б/н від 14.08.2020 року) В якості додатків до заяви додано ряд доказів.

27.08.2020 року до суду від представника відповідача надійшла заява (вх.канц. № 01-34/7580/20 від 27.08.2020 року), в якій останній просить суд зупинити провадження у справі № 902/471/20 до набрання законної сили рішення у справі (№ 902/471/20) за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Тямушевої АА. до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" про стягнення 97 731,20 грн збитків, що розглядається Господарським судом Закарпатської області.

Ухвалою суду від 27.08.2020 року зупинено провадження у справі № 902/471/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" до Фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни про стягнення 96 298,88 грн заборгованості за перевезення вантажу до набрання законної сили рішенням у справі № 902/471/20 за позовом Фізичної особи-підприємця Тямушевої А.А. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітаві-Транс" про стягнення 97 731,20 грн (3 265,60 євро) збитків - вартості вантажу у зв`язку неналежним виконання умов перевезення автомобільним транспортом, здійсненого на виконання договору надання послуг транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні №11 від 04.03.2020 року, що розглядається Господарським судом Закарпатської області.

27.08.2021 року на адресу суду від Господарського суду Закарпатської області надійшов лист № 01-12/41/21 від 12.08.2021 року, в якому зазначено, що 22.12.2020 року у справі № 902/471/20 за зустрічним позовом ФОП Тямушевої А.А. до ТОВ "Вітаві-Транс" про стягнення 97 731,20 (3 265,60 євро) збитків, яке набрало законної сили 17.05.2021 року відповідно до Постанови Західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 06.09.2021 року поновлено провадження у справі № 902/471/20 та призначено підготовче судове засідання на 23.09.2021 року.

20.09.2021 року до суду від відповідача надійшов супровідний лист № 25 від 16.09.2021 року. Додатком до якого додано додаткові письмові пояснення (вих. № 14-09/2021 року від 14.09.2021 року), в яких остання просить суд відмовити в задоволенні позову повністю та стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на правову допомогу в сумі 7 000,00 грн.

21.09.2021 року на адресу суду від представника позивача надійшло ряд документів, серед яких:

- заява про збільшення розміру позовних вимог (б/н від 20.09.2021 року), в якій останній просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" 111 220,68 грн заборгованості, з яких 96 298,88 грн основного боргу, 10 593,68 грн інфляційних втрат та 4 329,00 грн 3% річних;

- клопотання (б/н від 20.09.2021 року), в якому останній просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" за наявними у справі документами.

23.09.2021 року до суду від відповідача надійшла заява про відсутність підстав для прийняття заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог (вих. № 23-09/2021 від 23.09.2021 року), в якій остання просить суд відмовити в задоволенні поданої заяви.

Ухвалою суду від 24.09.2021 року закрито підготовче провадження, повідомлено учасників, що розгляд справи № 902/471/20 по суті відбудеться 06.10.2021 року.

05.10.2021 року відповідачем надано додаткові пояснення по справі, у яких наведено підстави для зменшення вартості послуг з перевезення пропорційно суми збитків, частково визнано позовні вимоги, заперечено проти стягнення відсотків річних та інфляційних втрат.

Розглянувши матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни зобов`язань щодо оплати наданих Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" послуг з перевезення вантажу, в зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 96 298,88 грн.

Перевізнику направлено заявку з датою завантаження 10.03./11.03.2020 року, для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні за маршрутом Пістоя (Італія) - Вінниця (Україна), яка була прийнята ТОВ "ВІТАВІ-ТРАНС" з визначеним транспортним засобом перевізника.

Власником вантажу (вантажоотримувачем), який виступав і як замовник перевезення, за CMR-накладною А № 464216, є Фізична особа-підприсмець Побережний Олександр Олександрович.

Згідно відміток митної служби України на CMR-накладної А № 464216 А № 464215 та б/н вантаж було поставлено у митний режим "Під митним контролем" Вінницькою митницею 19.03.2020 року.

Згідно відміток в графі 24 CMR-накладної А № 464216 А № 464215 та б/н 20.03.2020 року вантажоотримувачем - ФОП Побережним О.О. " товар прийнято.

Позивачем забезпечення перевезення вантажу та передано усі необхідні документи, тому відповідач повинен сплатити вартість наданих послуг в сумі 96 298,88 грн (том. а.с. 1-22).

У відзиві на позов ФОП Тямушева А.А. заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки посилається на укладення між Фізичною особою-підприємцем Тямушевою Анастасією Андріївною (Експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" (Перевізник) договору надання послуг транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні № 11 від 04.03.2020 року, за умовами якого Експедитор бере на себе організацію транспортно-експедиторського обслуговування перевезення вантажів відповідно до вказівок (інструкції) та за рахунок коштів власника вантажу.

На виконання умов укладеного договору Експедитором Перевізнику направлено заявку з датою завантаження 10.03./11.03.2020 року

Позивач умисно приховує укладення договору з метою уникнення відповідальності за завдані збитки.

Згідно відміток в графі 24 CMR-накладної А № 464216 А № 464215 та б/н 20.03.2020 року вантажоотримувачем - ФОП Побережним О.О. "20.02.2020 року товар прийнято з пошкодженнями."

Обсяг пошкоджень вантажу визначено в комісійному акті огляду товару від 20.03.2020 року.

Грошовий вираз в валюті інвойсу заподіяної шкоди вантажоотримувачем визначено в сумі 3265,60 євро, що підтверджується розрахунком понесених збитків пошкодженого товару.

02.04.2020 року ФОП Тямушевою А.А. на адресу ТОВ "ВІТАВІ-ТРАНС" в порядку регресу надіслано претензію на суму 3265,60 євро, яка залишена без Тому, позивачем виконано перевезення неналежним чином, що свідчить про відсутність підстав для стягнення оплати за надані послуги (том. 1 а.с. 30-61).

У відповіді на відзив на запереченнях сторони підтвердили раніше висловлені позиції (том. 1 а.с. 101-132).

21.09.2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (вх. №01-34/8477/21), враховуючи порушення строків оплати вартості послуг, починаючи з 22.03.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" нараховано інфляційні втрати в сумі 10 593,68 грн та 3% річних у розмірі 4 329,00 грн.

05.10.2021 року відповідачем надано додаткові пояснення по справі (вх. №01-8385/21), у яких наведено підстави для зменшення вартості послуг з перевезення пропорційно суми збитків, визнано позовні вимоги в сумі 78 685,81 грн, з посиланням на практику Верховного Суду висловлено заперечення відносно стягнення відсотків річних та інфляційних втрат.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що згідно Договору № 07 від 25.02.2020 року про надання експедиційних послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України та в міжнародному сполученні Фізична особа-підприємець Побережний Олександр Олександрович доручає і надає для перевезення вантаж, а Фізична особа-підприємець Тямушева Анастасія Андріївна (виконавець-експедитор) бере на себе організацію транспортно-експедиторського обслуговування перевезення вантажів відповідно до вказівок (інструкцій) та за рахунок коштів власника вантажу. При цьому сторони погодили, що виконавець має право залучати для виконання умов цього договору транспортні засоби інших підприємств від свого імені (том. 1 а.с. 43-45).

Договором № 11 про надання послуг транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні від 04 березня 2020 року врегульовано відносини між експедитором ФОП Тямушевою А.А. та перевізником Товариством з обмеженою відповідальністю «Вітаві-Транс» (том. 1 а.с. 36-40).

Пунктами 1.2-1.3 Договору сторони погодили, що Експедитор бере на себе організацію транспортно-експедиторського обслуговування перевезення вантажів відповідно до вказівок (інструкції) та за рахунок власника вантажу. Оплата Експедитору за перевезення вантажу включає в себе винагороду Експедитора і витрати пов`язані з перевезенням вантажу. Винагородою Експедитора є сума, що залишилася на розрахунковому рахунку Експедитора, як різниця від суми отриманої від власника вантажу і засобів оплачених Перевізнику, залученому для виконання даного договору.

При здійсненні міжнародних автомобільних перевезень сторони керуються «Конвенцією про договір міжнародного перевезення вантажів» (КДВП), митною Конвенцією «Про договір міжнародного перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП», а також відповідними іншими міжнародними актами (п. 2.1 договору).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що на кожну партію вантажу, що прямує на одному транспортному засобі, оформляється товарно-транспортна накладна зразка CMR, яка надається Перевізником і ТТН при перевезеннях на території України, що надається вантажовідправником.

Відповідно до п. 3.1 Договору після попередньої усної домовленості з Перевізником, Експедитор направляє замовлення-заявку в письмовому вигляді не пізніше 3 днів до терміну надання автотранспортних засобів Перевізником.

Заявка від Експедитора Перевізнику передається факсимільним повідомленням або електронною поштою. Заявка може бути складена на одне або кілька перевезень, а також на певний період часу. У свою чергу, Перевізник письмово підтверджує виконання замовлення із зазначенням номерів тягача і напівпричепа.

Відповідно до п. 6.1 Договору, перевізник несе матеріальну відповідальність у розмірі прямих збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням пунктів цього договору з урахуванням положень Конвенції «Про договір міжнародного перевезення вантажів» і відповідно до чинного законодавства. Згідно з умовами договору, до збитків відносяться безпосередні фінансові втрати, пов`язані з втратою чи пошкодженням вантажу. При цьому, Перевізник несе повну регресивну відповідальність за втрати і збитки, завдані Експедитору в результаті пред`явлення Експедитору третіми особами претензій і позовів у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань перевізником (пункт 6.7 Договору).

Експедитором Перевізнику направлено заявку з датою завантаження 10.03./11.03.2020 року, для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні за маршрутом Пістоя (Італія) - Вінниця (Україна), яка була прийнята ТОВ "ВІТАВІ-ТРАНС" з визначеним транспортним засобом перевізника вантажний автомобіль з напівпричепом - VOLVO (том. 1 а.с. 41).

Дані про осіб та вантаж, що задіяні в перевезенні, були внесені до CMR- накладної А № 464216 А № 464215 та б/н при завантаженні товару в пункті завантаження - м. Пістоя, Італія.

Графа 18 CMR-накладної А № 464216.А № 464215 та б/н не містила застережень і зауважень перевізника (уповноваженої особи перевізника) щодо стану вантажу.

Згідно відміток митної служби України на CMR-накладної А № 464216 А № 464215 та б/н вантаж було поставлено у митний режим "Під митним контролем" Вінницькою митницею 19.03.2020 року.

Згідно відміток в графі 24 CMR-накладної А № 464216 А № 464215 та б/н 20.03.2020 року вантажоотримувачем - ФОП Побережним О.О. "20.03.2020 року товар прийнято з пошкодженнями" (том. 1 а.с. 47-49).

Обсяг пошкоджень вантажу визначено у комісійному акті огляду товару від 20.03.2020 року (том. 1 а.с. 52, 53).

ФOП Побережний О.О. надіслав ФOП Тямушевій А.А. лист-претензію № 1/39 від 27.03.2020 року на загальну суму 3265,60 Євро (вартість ушкоджених рослин та контейнерів згідно з інвойсами складає 2041 Євро та витрати, понесені на сплату митних платежів та інших нарахувань, які складають 60% від вартості товару. В даному листі-претензії ФОП Побережний О.О. зазначив, що за договорами купівлі-продажу від 20.03.2020 року укладеними між ФОП Побережним О.О. та Підприємствами: Agri Vivai S.r.1., «Societa Agricola Niccolai Piante di Fabio Niccolai EC. Ѕ.Ѕ.», «Societa Agricola Carlesi Vivai Ѕ. S.» отримано товари, а саме декоративні рослини та супутні товари. Товар поставлявся на підставі договору про надання експедиційних послуг з організації перевезення вантажів від 24.02.2020 укладеного між ФОП Тямушевою А.А. та ФОП Побережним О.О. за рахунок останнього. При фактичному прийманні товару 20.03.2020 року було встановлено, що 75 % контейнерів рослин деформовані та підлягають заміні. Товар був пошкоджений при перевезенні внаслідок чого власник товару ФОП Побережний О.О. поніс збитки, про що складено відповідний акт.

02.04.2020 року ФОП Тямушевою А.А. на адресу ТОВ "ВІТАВІ-ТРАНС" в порядку регресу надіслано претензію на суму 3265,60 євро, яка залишена без виконання (том. 1 а.с. 50, 51; 54-57).

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 року у справі № 902/471/20, яке залишено без змін Постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 року, встановлено, що Актом від 20.03.2020 року зафіксовано/встановлено, що 75% контейнерів рослин деформовані та підлягають заміні та наведено перелік рослин з зазначенням обсягів їх пошкоджень. Зокрема, щодо рослин в кількості 25 шт (вартість яких відповідно до інвойсів складає 367,50 євро) встановлено повне їх знищення. Решта рослин отримали пошкодження різного ступеню.

При вирішення справи щодо відшкодування завданих збитків, суд дійшов висновку, що доведено збитки в частині вартості знищеного та пошкодженого товару, а саме: рослин в кількості 54 штуки на загальну суму 1 556,50 євро.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, судом приймаються до уваги висновки, здійснені при розгляді пов`язаної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та доводам сторін, суд враховує наступне.

Згідно з приписами частини першої статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судом, між Фізичною особою підприємцем Тямушевою Анастасією Андріївною (Експедитор) та ТОВ «Вітаві-Транс» (Перевізник) укладено Договір № 11 про надання послуг транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні від 04.03.2020 року.

Цей договір регулює відносини сторін при виконанні Перевізником доручень Експедитора з перевезення вантажів по території України і у міжнародному сполученні, а також при розрахунках за виконані послуги.

Частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами (ч. 3 ст. 929 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Аналогічні норми містить ст. 909 Цивільного кодексу України.

Документом, який регулює відносини сторін при виконанні міжнародних перевезень вантажів автотранспортом, є Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, підписана в Женеві 19 травня 1956 року, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України № 57-V від 01.08.2006 "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів".

За змістом ст. 932 Цивільного кодексу України, експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов`язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Частинами 1, 3 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів визначено, що перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки. Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів службовців останньої.

Відповідно до висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №910/8772/17 від 19.09.2018 року вирішення спору щодо стягнення оплати за перевезення вантажу відокремлено від з`ясування обставин виникнення та стягнення збитків, спричинених внаслідок пошкодження вантажу за цим самим перевезенням.

Тому, позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення вартості послуг з перевезення вантажу.

Відповідачем не висловлено заперечень щодо суми нарахованих послуг у розмірі 96 298,88 грн, у додаткових пояснення від 05.10.2021 року підтверджено їх вартість.

Однак, при вирішенні остаточної суми стягнення ціни перевезення суд враховує обставини неналежного виконання зобов`язання щодо частини товару в сумі 1 556,50 євро, у зв`язку із знищенням та пошкодження товару, а саме: рослин в кількості 54 штуки.

Дані обставини встановлено Рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 року.

Відповідно до ст. 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов`язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі біржового котирування чи, за відсутності такого, на підставі поточної ринкової ціни, чи, за відсутності біржового котирування або поточної ринкової ціни, на підставі звичайної вартості товару такого ж роду і якості.

Крім того, підлягають відшкодуванню: плата за перевезення, мито, а також інші платежі, пов`язані з перевезенням вантажу, цілком у випадку втрати всього вантажу й у пропорції, що відповідає розміру збитку, при частковій втраті; інший збиток відшкодуванню не підлягає (ч. 4 ст. 23 Конвенції).

Отже, з урахуванням положень ч. 4 ст. 23 Конвенції, ФОП Тямушева А.А. має право на відшкодування плати за перевезення пропорційно розміру завданих позивачем збитків в результаті перевезення вантажу.

Вартість вантажу становила 8 509,10 євро, що не заперечувалось сторонами та третіми особами, встановлено судом зі змісту претензії ФОП Побережного О.О. (том. 1 а.с. 50,51) та випливає зі змісту Рішення Господарського суду Закарпатської області від 22.12.2020 року.

Тому, розмір збитку складає 18,29% пропорційно до ціни вантажу.

Отже, ФОП Тямушева А.А. має право на відшкодування плати за перевезення в сумі 17 613,07 грн (18,29% від вартості послуг 96 298,88 грн).

Суд враховує, що право на оплату послуг з перевезення виникає лише у випадку належного виконання зобов`язання.

В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання.

Суд виходить з того, що визначене ч. 4 ст. 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів правило є правовою підставою зміни умов зобов`язання з перевезення вантажу в частині розміру послуг, які мають бути оплачені Замовником.

З урахуванням практики Верховного Суду один спір вирішувався судами лише один раз, по одному спору приймалося лише одне судове рішення.

У такий спосіб забезпечується дотримання принципу правової визначеності.

Суди не повинні допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета, але судами різних юрисдикцій.

Враховуючи тривалість вирішення спірних правовідносин (більше 1,5 року), з урахуванням вимог ч. 4 ст. 23 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів та засади цивільного права: справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), з метою економії процесуального часу обох сторін на вирішення пов`язаних спорів, суд доходить висновку про можливість зменшення вартості послуг з перевезення вантажу 16.03.2020 року згідно відповідної заявки на 17 613,07 грн, пропорційно розміру завданого збитку.

Підсумовуючи суд доходить висновку про часткове задоволення позову відносно стягнення основної суми заборгованості у розмірі 78 685,81 грн.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні вимог в розмірі 17 613,07 грн.

З приводу вимог про стягнення інфляційних втрат суд виходить з наступного.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді відсотків річних та відсотків за користування товарним кредитом виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено нормами Закону № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення", індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Тому, норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене у гривні.

Офіційний індекс інфляції це знецінення - зниження купівельної спроможності грошової одиниці України - гривні, а не іноземної валюти, тому долар США у борговому зобов`язанні індексації не підлягає (правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 року у справі № 6-284цс17, у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.02.2019 року по справі № 638/10417/15-ц).

У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти (позиції викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.10.2018 року по справі № 905/192/18, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05.07.2018 року по справі № 761/1617/15-ц).

Заявка на перевезення 16.03.2020 року визначає суму фрахту на рівні 3 200,00 євро, з цієї суми розраховано вартість послуг, що є предметом судового розгляду.

Отже, захист майнових інтересів позивача в аспекті ймовірного знецінення грошових коштів забезпечено можливістю стягнення суми заборгованості з урахування зміни курсу валют станом на момент звернення до суду або винесення судового рішення.

Позивачем самостійно обчислення розмір основного боргу та у цій частині вимоги не змінено.

Таким чином, враховуючи зміст договірних відносин та правові позиції Верховного Суду, інфляційні втрати у даному випадку стягненню не підлягають.

В зв`язку з чим, у задоволенні позову в частині стягнення 10 593,688 грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Щодо стягнення 3% річних суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №910/8772/17 від вирішення спору щодо стягнення оплати за перевезення вантажу відокремлено від з`ясування обставин виникнення та стягнення збитків, спричинених внаслідок пошкодження вантажу.

Укладений сторонами договір не містить положення щодо затримки або відстрочення розрахунку у випадку неналежної якості наданих послуг або пошкодження вантажу.

Матеріали справи також не містять відомостей, що ФОП Тямушева А.А., виявивши обставини завдання збитків внаслідок пошкодження вантажу, використала право на притримання грошових коштів згідно вимог ст. ст. 594-597 ЦК України.

Тому, суд погоджується з доводами позивача відносно виникнення грошового зобов`язання щодо оплати послуг з перевезення вантажу.

Однак, при визначенні строків оплати суд керується змістом договірних відносин сторін та вчиненими діями, які підтверджують регулювання зобов`язальних правовідносин.

Судом встановлено, що між сторонами укладено Договір № 11 про надання послуг транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні від 04 березня 2020 року.

Згідно п. 5.2. Договору розрахунки здійснюються за кожне окреме перевезення, протягом 15 банківських днів після отримання документів, передбачених п. 5.1. Договору.

Тобто, положення договору допускають направлення окремих заявок на перевезення.

Дійсно, Заявка ФОП Тямушевої А.А. на міжнародне перевезення 16.03.2020 року не містить посилань на укладений Сторонами договір, а також визначає форму оплати: по факту доставки вантажу та оригіналів документів.

При цьому, матеріали справи містять засвідчену копію Акту здачі - приймання виконаних робіт №60 від 20.03.2020 року (том. 1 а.с. 42) на суму 96 298,88 грн (що є предметом спору), який підписано зі сторони ТОВ «Вітаві-Транс», та складено з посиланням на Договір про надання послуг транспортного експедирування вантажів автомобільним транспортом по території України і в міжнародному сполученні №11 від 04 березня 2020 року.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання (ч. 1 ст. 241 ЦК України).

Суд вважає, що шляхом підписання та виставлення відповідачу Акту здачі - приймання виконаних робіт №60 від 20.03.2020 року на суму 96 298,88 грн, з посиланням на Договір №11 від 04.03.2020 року, ТОВ «Вітаві-Транс» підтверджено виникнення зобов`язань з виконання та оплати Заявки щодо перевезення вантажу 16.03.2020 року саме в рамках укладеного Сторонами договору.

Тому, зміст договірних відносин сторін в частині строків оплати регулюється положеннями п. 5.2. Договору.

Суд враховує, що визначення у Заявці форми оплати: по факту доставки вантажу, є саме формою, строком здійснення розрахунку, оскільки передбачає після плату, за умови передачі певної кількості документів.

Таким чином, обов`язок з оплати вартості перевезення виник зі спливом 15 банківських днів після доставки вантажу та передачі необхідного пакету документації.

За матеріалами справи в графі 24 CMR-накладної А № 464216 А № 464215 та б/н 20.03.2020 року вантажоотримувачем - ФОП Побережним О.О. "20.02.2020 року товар прийнято з пошкодженнями" (помилкум у даті отримання суд оцінює як описку, яка не впливає на фактичні обставин справи).

Зауважень щодо обсягу документів не висловлено.

Тому, суду доведено виконання зі сторони позивача обов`язку з перевезення вантажу 20.03.2020 року.

Отже, відповідач повинен був перерахувати вартість послуг не пізніше 10.04.2020 року (протягом 15 банківських днів), тобто прострочення мало місце, починаючи з 11.04.2020 року.

Суд також враховує, що при вирішенні спору по суті судом визнано обґрунтованими вимоги щодо стягнення вартості перевезення в сумі 78 685,91 грн.

Тому, нарахування відсотків річних на повну вартість послуг, за відсутності обов`язку з оплати частин суми основного боргу, є протиправним.

Таким чином, у межах предмету позову, вірним розміром та періодом обчислення 3% річних є: з 11.04.2020 року по 20.09.2021 року (кінцева дата розрахунку згідно заяви про збільшення позовних вимог).

Здійснивши обчислення 3% річних на суму 78 685,91 грн за вказаний період судом визначено їх розмір на рівні 3 410,07 грн.

Тому, позов у цій частині вимог підлягає частковому задоволенню, вимоги в частині стягнення 918,93 грн - 3% річних суд відхиляє.

З приводу розподілу судових витрат, суд вважає за доцільне призначити окреме судове засідання згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України, враховуючи клопотання відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" (вул. Спортивна, буд. 4, корп. А, смт. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89636, код - 38236409) 78 685,91 грн - вартості послуг з перевезення вантажу; 3 410,07 грн - 3% річних, нарахованих за період з 11.04.2020 по 20.09.2021 рр.

3. Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАВІ-ТРАНС" (вул. Спортивна, буд. 4, корп. А, смт. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89636, код - 38236409) в частині вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тямушевої Анастасії Андріївни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) 17 613,07 грн - вартості послуг з перевезення вантажу , 918,53 грн - 3% річних та 10 593,68 грн - інфляційних втрат.

4. Призначити судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 20.10.2021 року о 09:30 год.

5. Встановити сторонам строк подачі доказів щодо розміру понесених судових витрат, заперечень щодо понесених стороною витрат, клопотань про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 11.10.2021 року включно.

6. Копію рішення направити учасникам справи на офіційні електронні адреси, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомленням про вручення поштового відправлення, а також засобами електронного зв`язку: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно - західного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 18 жовтня 2021 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Спортивна, буд. 4, корп. А, смт. Кольчино, Мукачівський район, Закарпатська область, 89636)

3 - відповідачу ( АДРЕСА_1 )

4 - третій особі (ФОП Побережний О.О.) ( АДРЕСА_2 )

5 - третій особі (ПрАТ "Страхова компанія "Перша") (вул. Фізкультури, 30, м. Київ, 03150)