ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" жовтня 2021 р. Справа № 924/626/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Грамчука І.В., розглянувши матеріали

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Проатом", Хмельницька область, Славутський район, с. Старий Кривин

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Хмельницька область, м.Нетішин

про стягнення 462191,04 грн., з яких 436333,78 грн. заборгованості, 4913,24 грн. 3% річних, 20944,02 грн. інфляційних нарахувань

за участю представників:

від позивача: Чернов В.В. - представник згідно ордеру

від відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: товариства з обмеженою відповідальністю "Проатом" звернулось до суду з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Хмельницька область, м.Нетішин про стягнення 462191,04 грн., з яких 436333,78 грн. заборгованості, 4913,24 грн. 3% річних, 20944,02 грн. інфляційних нарахувань.

В обґрунтування позову вказує на порушення відповідачем встановленого договором на виконання робіт з протоколом розбіжностей №20-124-11-19-11171 від 24.10.2019 обов`язку оплати заборгованості протягом визначеного договором строку, посилається на положення ст. ст. 526, 625, 628, 629, 638, 837 ЦК України, ст. ст. 173-175, 179,181,193 ГК України.

Повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач повноважного представника в засідання не направив, проте подав відзив на позов (вх.№05-22/5754/21 від 05.07.2021) та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити з викладених підстав.

Процесуальні дії по справі.

16.06.21р. у господарський суд області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Проатом" з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" Хмельницька область, м.Нетішин про стягнення 462191,04 грн., з яких 436333,78 грн. заборгованості, 4913,24 грн. 3% річних, 20944,02 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 924/626/21 та визначено до розгляду суддю Грамчук І.В.

Ухвалою суду від 17.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 05.07.2021.

Ухвалою суду від 05.07.2021 відкладено підготовче провадження на 11:30 год. 27.07.2021.

Ухвалою суду від 27.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/626/21 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання у справі №924/626/21 на 16:00 год. 14 вересня 2021 р.

Ухвалою суду від 14.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу №924/626/21 до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 10:00 год. "14" жовтня 2021 р.

Ухвалою суду від 29.09.2021 внесено виправлення у резолютивну частину ухвали від 14.09.2021р. у справі №924/626/21, виправивши у тексті ухвали дату призначення засідання «на 10:00 год. 14.10.2021р.» на « на 10:00 год. 21.10.2021р.».

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем встановленого договором на виконання робіт з протоколом розбіжностей №20-124-11-19-11171 від 24.10.2019 обов`язку оплати заборгованості протягом визначеного договором строку, посилається на положення ст. ст. 526, 625, 628, 629, 638, 837 ЦК України, ст. ст. 173-175, 179,181,193 ГК України.

У відзиві на позов відповідач наголошує на тому, що ВП ХАЕС своєчасно подано до облікової системи «Фінансові потоки» заявку на використання коштів для оплати товару за вищевказаним договором відповідно до діючого у ДП «НАЕК «Енергоатом» порядку здійснення платежів. Але ВП ХАЕС не був профінансований через низький рівень розрахунків за відпущену на ринок електричну енергію в умовах функціонування нового в Україні ринку електроенергії. Всі надходження грошових коштів, перш за все, використовуються для оплати невідкладних першочергових платежів до бюджету, а також для забезпечення безпеки в роботі АЕС.

Вважає безпідставним нарахування 3% річних та інфляційних втрат, що передбачені статтею 625 ЦК України, проведення Позивачем таких нарахувань на суму податку на додану вартість (далі - ПДВ), що включена до вартості товару за Договором.

Наголошує, що податковим Кодексом України, як спеціальним нормативним актом, що визначає будь-які питання щодо оподаткування, елементи податку, підстави для надання податкових пільг та порядок їх застосування, не передбачено включення до бази оподаткування податком на додану вартість будь-яких заходів юридичної відповідальності за порушення господарських зобов`язань юридичною особою, а навпаки, прямо зазначено про те, що до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені).

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується надісланням ухвал суду на адресу відповідача.

Будь-які не розглянуті судом клопотання, подані учасниками процесу в межах розгляду справи, в матеріалах справи №924/626/21 відсутні.

Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку, норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи та те, що у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представника відповідача за матеріалами справи.

Обставини, які є предметом доказування у справі, та докази, якими сторони підтверджують або спростовують їх наявність.

24.10.2019 між товариством з обмеженою відповідальністю "Проатом", Хмельницька область, Славутський район, с. Старий Кривин (підрядник за договором, позивач) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція) (замовник, відповідач) укладений договір на виконання робіт №20-124-11-19-11171, відповідно до пункту 1.1. якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання в порядку і на умовах, визначених цим договором, виконати в захищеній зоні ВП ХАЕС роботу ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення. Робота за темою:"Монтаж системи запобігання раннього бай пасування ГО в результаті попадання розплавлених мас активної зони з шахти реактора поза гермооб`ємом. Енергоблок №2 Хмельницька АЕС.БМР" надалі „роботи".

Пунктами 2.1., 3.1. договору передбачено, що строки виконання робіт початок - з дати укладання договору, закінчення - 30 грудня 2019. Ціна робіт за цим договором згідно з протоколом узгодження договірної ціни (додаток №1) становить 379423,48 грн., крім того ПДВ 20% 75884,70 грн., разом 455308,18 грн. з ПДВ.

Згідно з пунктом 4.1 договору замовник здійснює оплату робіт за договором на підставі двосторонньо підписаних актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних робіт та витрат (форма КБ-3).

Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку замовника.

21 грудня 2019 між сторонами було підписано Додаткову угоду №1 до договору №20-124-11-19-1117 від 24.10.2019 у зв`язку із скороченням терміну ремонту енергоблоку №2 ВП ХАЕС у 2019 році, запізньою поставкою устаткування на майданчик ВП ХАЕС і затриманням термінів виконання вхідного контролю, що виконує ДП НАЕК „Енергоатом", сторони домовились про внесення змін до договору №20-124-11-19-11171 від 24.10.2019 на виконання в захищеній зоні ВП ХАЕС роботи ДСТУ Б.Д.1.1.-1:2003 Технічне переоснащення. Робота за темою: "Монтаж системи запобігання раннього байпасування ГО в результаті попадання розплавлених мас активної зони з шахти реактора поза гермооб`ємом. Енергоблок №2 Хмельницька АЕС.БМР".

Викладено п.2.1 договору в наступній редакції: строки виконання робіт: початок - з дати укладання договору, закінчення - до 30 грудня 2020.

У відповідності до додаткової угоди №2 від 30.12.2020 сторони домовились змінити ціну договору та відповідно п. 3.2 договору викласти в наступній редакції: Ціна робіт за цим договором згідно з протоколом узгодження договірної ціни (додаток №1) становить 363611,48 грн., крім того ПДВ 20% 72722,30 грн., разом 436333,78 грн. з ПДВ.

Сторонами на виконання договору №20-124-11-19-11171 від 24.10.2019 підписано акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2: №1 від 27.11.2020 р. за листопад 2020 р. на суму 436333,78 грн. та відповідна довідка про вартість виконаних будівельних робіт.

17.05.2021р. позивачем надіслано на адресу відповідача претензію про сплату заборгованості за договором №20-124-11-19-11171 від 24.10.2019р.

Листом від 05.06.2021 відповідач повідомив позивача про те, що своєчасно подано до облікової системи "Фінансові потоки" заявку на використання коштів для оплату товарів, проте значну частину грошових коштів, які надходять від продажу електроенергії відповідач спрямовує на проведення позапланових закупівель з метою забезпечення карантинних заходів запроваджених у ВП ХАЕС у зв`язку з складною епідеміологічною ситуацією у світі.

З огляду на те, що відповідач належним чином не виконав зобов`язань з оплати робіт згідно з договором на виконання робіт №20-124-11-19-11171 від 24.10.2019, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача стягнення 462191,04 грн., з яких 436333,78 грн. заборгованості, 4913,24 грн. 3% річних, 20944,02 грн. інфляційних нарахувань внаслідок порушення грошового зобов`язання за договором №20-124-11-19-11171 від 24.10.2019.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

За приписами п.5 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту порушеного права є примусове виконання обов`язку в натурі.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст.509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором (ст. 854 ЦК України).

З матеріалів справи слідує, що між сторонами 24.10.2016 р. укладено договір на виконання робіт №20-124-11-19-11171, відповідно до якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання в порядку і на умовах, визначених цим договором, виконати в захищеній зоні ВП ХАЕС роботу ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення. Робота за темою: "Монтаж системи запобігання раннього бай- пасування ГО в результаті попадання розплавлених мас активної зони з шахти реактора поза гермооб`ємом. Енергоблок №2 Хмельницька АЕС.БМР".

Статтею 887 ЦК України передбачено, що за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт: сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом; відшкодувати підрядникові додаткові витрати, пов`язані із зміною вихідних даних для проведення проектних та пошукових робіт внаслідок обставин, що не залежать від підрядника (п. п. 1,5 ч.1 ст. 889 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, сторонами у протоколі погодження договірної вартості (додаток №1 до договору на виконання робіт) погоджено розмір договірної ціни на виконання робіт в сумі 455308,18 грн.

Позивачем на виконання договору на виконання робіт (виконано в захищеній зоні ВП ХАЕС роботу ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Технічне переоснащення. Робота за темою: "Монтаж системи запобігання раннього бай пасування ГО в результаті попадання розплавлених мас активної зони з шахти реактора поза гермооб`ємом. Енергоблок №2 Хмельницька АЕС.БМР" ), що підтверджується відповідно актом приймання виконання будівельних робіт №1 та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат №1 від 27.11.2020.

Відповідачем оплату коштів за виконані роботи в порушення своїх зобов`язань у визначений строк не сплатив.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Як визначено ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (ч. 1 ст. 879 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. Аналогічні умови містяться і в п. 7.3 договору.

Доказів, які б підтверджували оплату виконаних будівельних робіт в сумі 436333,78 грн. суду не подано.

З огляду на вищезазначене, позовні вимоги про стягнення 436333,78 грн. заборгованості за договором на виконання робіт від 24.10.2019р. №20-124-11-19-11171 заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Позивач також просить стягнути з відповідача 4913,24 грн. 3% річних за період з 30.01.2021 по 15.06.2021 і 20944,02 грн. інфляційних втрат за період лютий-травень 2021 за невиконання грошових зобов`язань за договором на виконання робіт від 24.10.2019 згідно з поданими розрахунками.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку нарахованих до стягнення 3% річних в сумі 4913,24 грн., суд зазначає, що останні проведені в можливих межах та підлягають задоволенню.

В частині нарахувань втрат від інфляції судом враховується правовий висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19. Зокрема, при розрахунку "інфляційних втрат" у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин за аналогією закону підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України від 27.07.2007 №265, а також визначений порядок нарахування інфляційних втрат у випадку часткового помісячного погашення суми основного боргу (пункти 25 - 29 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19). Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат за період прострочення в оплаті основного боргу. Водночас, якщо боржник після нарахування йому інфляційних втрат за відповідний місяць допустив подальше прострочення в оплаті основного боргу, то кредитор, виходячи з того, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат, яке виникло в силу закону, є грошовим, вправі нарахувати боржнику інфляційні втрати на суму основного боргу, збільшену на індекс інфляції за попередній місяць прострочення (пункт 23 постанови Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19).

Також об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у справі № 905/21/19 наведено формулу, за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

У випадку, якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 26.06.2020р. у справі №905/21/19 зазначив, що такий спосіб розрахунку інфляції за статтею 625 ЦК України з точки зору математичного підходу не є єдиним, але вбачається найбільш простим для застосування юристами.

Аналогічного висновку щодо механізму нарахування інфляційних втрат дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2020р. у справі №918/631/19.

Беручи до уваги положення ст. 625 ЦК України, враховуючи , що за лютий 2021 індекс склав 101,0, за березень 2021 -101,7, за квітень 2021 - 100,7, за травень 2021 - 101,3, інфляційні нарахування складають 20859,75 грн., а тому в частині стягнення 84,27 грн. інфляційних нарахувань належить відмовити.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо посилань відповідача на запровадження на території України карантину та наявності форс-мажорних обставин, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором, судом враховується таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" установлено з 12 березня 2020р. на усій території України карантин.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" до переліку форс-мажорних обставин, який міститься в ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", віднесено введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

З аналізу наведеної норми слідує, що на особу, яка порушила зобов`язання, покладається обов`язок доведення того, що відповідне порушення є наслідком дії певної непереборної сили, тобто, що непереборна сила не просто існує, а безпосередньо призводить до порушення стороною свого зобов`язання (необхідність існування причинно-наслідкового зв`язку між виникненням форс-мажорних обставин та неможливістю виконання стороною своїх зобов`язань).

При цьому, сам факт встановлення карантину як форс-мажорної обставини не може бути самостійною підставою для невиконання зобов`язань у встановлений договором строк, оскільки повинен бути доведений причинно-наслідковий зв`язок між карантином та неможливістю виконання договору.

У пункті 10.1 договору сторони погодили, що вони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне невиконання зобов`язань за договором у разі виникнення обставин непереборної сили, зазначених в п. 2 ст. 14-1 Закону України „Про Торгово-промислові палати в Україні", які не існували під час укладення договору та виникли поза волею сторін.

Частиною першою статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", передбачено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

У пункті 10.5. договорів також передбачено, що доказом виникнення форс-мажорних обставин та строку їх дії є сертифікат Торгово-промислової палати в Україні.

Однак в матеріалах справи відсутній відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України, а також відсутні докази на підтвердження наміру його отримати відповідачем (листи, звернення, тощо).

Тому посилання відповідача на наявність карантину, як на форс-мажорну обставину, не є підставою для невиконання зобов`язань за договором на виконання робіт та звільнення відповідальності за невиконання зобов`язань за укладеним договором. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.05.2020р. у справі №918/289/19.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення 436333,78 грн. заборгованості, 4913,24 грн. 3% річних, 20859,75 грн. інфляційних нарахувань.

Позивач у позові просив стягнути з відповідача судові витрати, надавши попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат із зазначенням у ньому 6945,54 грн. судового збору.

Суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову.

Стосовно заяви позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 26437,91 грн. судом враховується таке.

Згідно з вимогами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч. 1-4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу, в підтвердження чого копію договору про надання правової допомоги №01/06/21 від 01.06.2021р., копію додаткової угоди №1 від 27.07.2021 до договору №01/06/21 про надання правової допомоги, рахунок на оплату №25/21 від 01.06.2021, копію платіжного доручення №322 від 14.06.2021 на суму 6000,00 грн., платіжного доручення №367 від 02.08.2021 про часткову оплату в сумі 4000,00 грн.

В свою чергу, позивач під час судових дебатів заявив до стягнення з відповідача 26437,91 грн. витрат на професійну правничу допомогу, тобто в межах суми про яку повідомлявся суд під час підготовчого засідання у справі.

Суд встановив, що надання адвокатських послуг в господарському суді Хмельницької області по справі №924/626/21 підтверджується Договором про надання правової допомоги від №01/06/21 від 01.06.2021р. укладеним між позивачем та Адвокатським бюро „Чернов та партнери" та рахунком на оплату №25/21 від 01.06.2021р. на суму 21816,00 грн.

Суд приймає до уваги, що участь в судових засіданнях представник позивача адвокат - Чернов В.В.

Таким чином, позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/626/21 у господарському суді Хмельницької області, у зв`язку із чим підлягають частковому задоволенню витрати на правничу допомогу в розмірі 26433,09 грн.

Враховуючи викладене заперечення відповідача щодо заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом до уваги не приймаються, як необґрунтовані та не доведені будь якими доказами.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового бору та правничої допомоги у справі покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Енергетиків, буд.20, код 21313677) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Проатом" (30063, Хмельницька область, Славутський район, с. Старий Кривин, вул.Привокзальна,67, код 33911005) 436333,78 грн. (чотириста тридцять шість тисяч триста тридцять три гривні 78 коп.) заборгованості, 4913,24 грн. (чотири тисячі дев`ятсот тринадцять гривень 24 коп.) 3 % річних, 20859,75 грн. (двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень 75 коп.) інфляційних втрат, 6931,60 грн. (шість тисяч дев`ятсот тридцять одна гривня 60 коп.) витрат зі сплати судового збору та 26433,09 грн. (двадцять шість тисяч чотириста тридцять три гривні 09 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Після набрання рішенням законної сили, видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 21.10.2021р.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 5 прим.: 1 - до справи, 2, 3 - позивачу (), 4 - представнику позивача адвокату Чернову В.В. (ІНФОРМАЦІЯ_1), 5 - відповідачу ().