ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/280/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №6

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Діброви Г.І.,

Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання Бебик А.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від ТОВ «ВКП «Композитсталь»: Мухін О.І., за ордером;

від ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом»: Тучкова Ю.В., у порядку само представництва;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь

на рішення Господарського суду Миколаївської області

від 15 червня 2021 року (повний текст складений 29.06.2021р.)

по справі № 915/280/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь

до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

про стягнення 1 570 970,78 грн., -

та

за зустрічним позовом: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь

про: стягнення 248 056,57 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Смородінова О.Г.

час та місце винесення рішення: 15.06.2021р., м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 06.10.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь (позивач, ТОВ «ВКП «Композитсталь») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія (ДП НАЕК) Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція (відповідач, ВП Южно-Українська АЕС) про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 1 570 970,78 грн., з яких: 1 567 966,52 грн. - основний борг та 3 004,26 грн. 3% річних.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «ВКП «Композитсталь» послався на невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання щодо оплати отриманого ним товару на підставі укладеного між сторонами Договору постачання від 30.03.2020 № 53-123-01-20-06243.

Водночас, ВП Южно-Українська АЕС ДП НАЕК Енергоатом (позивач за зустрічним позовом) подав до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з ТОВ ВКП Композитсталь (відповідач за зустрічним позовом) штрафних санкцій в загальній сумі 248 056,57 грн., з яких: 109 757,65 грн. 7% штрафу та 138 298,92 грн.- 0,1% пені.

Зустрічні позовні вимоги ВП Южно-Українська АЕС ДП НАЕК Енергоатом мотивовані неналежним виконанням ТОВ ВКП Композитсталь зобов`язань за укладеним між сторонами Договором на постачання товару від 30.03.2020 №53-123-01-20-06243 щодо своєчасної поставки товару, передбаченого Договором.

В процесі розгляду справи Товариством з обмеженою відповідальністю ВКП Композитсталь було заявлене клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, зазначених в зустрічній позовній заяві на 95% на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021р. у справі №915/280/21 (суддя Смородінова О.Г.) первісний позов задоволено частково; стягнуто з ДП НАЕК Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС на користь ТОВ Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь суму основного боргу в розмірі 1 567 966,52 грн., 3% річних в розмірі 1 068,05 грн. В решті позовних вимог за первісним позовом в частині стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 1 936,21 грн. відмовлено. Зустрічний позов задоволено у повному обсязі; з ТОВ Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь на користь ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС стягнено пені в розмірі 138 298,92 грн., штраф в розмірі 109 757,65 грн. Вирішено провести зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню, у зв`язку з чим, судом вирішено стягнути з ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС на користь ТОВ Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь заборгованість в розмірі 1 320 978,00 грн. Також, здійснено розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ ВКП Композитсталь належними доказами доведено поставку товару за Договором від 30.03.2020 №53-123-01-20-06243 на суму, що заявлена до стягнення, проте доказів оплати цього товару відповідачем не надано. У зв`язку з цим, місцевий господарський суд зазначив, що позивач за первісним позовом цілком правомірно звернулось до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.

Водночас, Господарський суд Миколаївської області зазначив, що при здійсненні нарахувань відсотків річних (в частині визначення періоду відповідних нарахувань) слід врахувати дати реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Здійснивши власний перерахунок 3% річних, судом першої інстанції було встановлено, що обґрунтованою сумою у спірних правовідносинах є 1 068,05 грн., яка і підлягає стягненню з ВП Южно-Українська АЕС. У стягненні надмірно нарахованої суми 3% річних у розмірі 1 936,21 грн. суд першої інстанції позивачу за первісним позовом відмовив.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ВП Южно-Українська АЕС, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що ТОВ ВКП Композитсталь дійсно порушило строк поставки товару за Договором від 30.03.2020 №53-123-01-20-06243, а тому, позивач за зустрічним позовом правомірно застосував передбачені вказаним договором розміри штрафу та пені, за стягненням яких звернувся до суду. При цьому, перевіривши розрахунки позивача за зустрічним позовом, судом зазначив про правильність відповідних нарахувань.

Разом з тим, дослідивши матеріали справи і клопотання ТОВ ВКП Композитсталь про зменшення розміру штрафних санкцій на 95%, суд відмовив в задоволенні останнього з огляду на те, що штрафні санкції нараховані ВП Южно-Українська АЕС у розмірі, погодженому в договорі за фактичний період прострочення, розмір пені та штрафу є співрозмірним з сумою простроченого зобов`язання, а незаявлення позивачем за зустрічним позовом збитків не свідчить про відсутність для останнього негативних наслідків та незручностей у зв`язку з несвоєчасністю здійснення поставки. Звертаючи увагу на те, що зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а є його правом і виключно у виняткових випадках, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених ВП Южно-Українська АЕС.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021р. по справі №915/280/21 в частині задоволення зустрічного позову, та ухвали нове рішення яким зменшити розмір штрафних санкцій, зазначених в зустрічній позовній заяві, що підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом на 95%.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на твердження відповідача за зустрічним позовом, що під час виконання умов Договору через порушення строків оплати за поставлений товар з боку саме ВП Южно-Українська АЕС, який мав борг перед скаржником у загальному розмірі 5 164 912,10 грн., на ТОВ «ВКП Композитсталь склалась критична фінансова ситуація, наслідками чого у відповідача стало, зокрема, відсутності можливості закупівлі металопрокату, що призвело до невиконання належним чином умов, укладених ТОВ «ВКП Композитсталь, договорів.

Водночас, незважаючи на негативні обставини, ТОВ «ВКП «Композитсталь» виконало взяті на себе зобов`язання з постачання товару у повному обсязі, оскільки останньому прийшлось залучити для цього кредитні і позичені кошти.

При цьому, скаржник зауважує, що він звертався до ВП Южно-Українська АЕС з проханням подовжити строк поставки товару до 30.11.2020 року, у зв`язку з неможливістю вчасно виконати свої зобов`язання саме через неплатежі позивача, однак, відповіді на це звернення підприємство не отримало.

У зв`язку з наведеним, апелянт вважає, що вина ТОВ «ВКП «Композитсталь», як обов`язкова складова господарсько-правової відповідальності, в порушенні зобов`язань по Договору відсутня.

Також, апелянт наполягає на тому, що у матеріалах справи відсутні будь-яки докази наявності у ВП Южно-Українська АЕС збитків через затримку в постачанні товару за Договором від 30.03.2020 №53-123-01-20-06243; жодного обґрунтування щодо завданих відповідачем за зустрічним позовом збитків, позивач також не наводить.

Навпаки, за твердженням апелянта, знецінення товару не відбулось, ціни на металопродукцію на момент постачання зросли. Поставка товару не носила критичного характеру для позивача за зустрічним позовом, оскільки ВП Южно-Українська АЕС жодного разу не звертався до ТОВ «ВКП «Композитсталь» з приводу прискорення постачання товару, а в претензії від 21.09.2020 №32/15755 позивач не вимагає здійснити постачання товару, а лише просить сплатити пеню за прострочення його поставки.

ТОВ «ВКП «Композитсталь» не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що він не може визнати відсутність збитків у позивача достатньою обставиною для зменшення розміру штрафних санкцій у зв`язку з тим, що зобов`язання мають бути виконані належним чином, оскільки за твердженням апелянта, суд не звернув уваги на те, що ці обставини не можуть бути підставами для відмови у клопотанні відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій, а, навпаки, є підставами саме для застосування положень статей 551 Цивільного кодексу України і 233 Господарського кодексу України, про що і просило ТОВ «ВКП «Композитсталь».

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що відповідач повністю виконав зобов`язання за договором, зазнавши з вини ВП Южно-Українська АЕС значних додаткових витрат.

Водночас, скаржник звертає увагу на те, що загальна сума стягнутих на користь позивача за зустрічним позовом штрафних санкцій становить 248 056,57 грн., що складає майже 16% вартості поставленого товару (1 567 966,52 грн.), а враховуючи відсутності будь-яких збитків у ВП Южно-Українська АЕС, задоволення зустрічного позову призводить до необґрунтованого збагачення позивача.

Більш детально доводи ТОВ «ВКП «Композитсталь» викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємство «Композитсталь» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021р. у справі №915/280/21 та призначено розгляд справи на 06.10.2021р. о 10:00 год.

01.10.2021р. до суду апеляційної інстанції від представника Відокремленого підрозділу Южно-Українська атомна електрична станція ДП НАЕК Енергоатом надійшло клопотання про участь 06.10.2021р. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, яке було задоволено ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021р.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021 у справі №915/280/21 лише в частині задоволення вимог за зустрічним позовом ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП Южно-Українська АЕС про стягнення з ТОВ «Виробничо-комерційне підприємство «Композитсталь» 109 757,65 грн. 7% штрафу та 138 298,92 грн.- 0,1% пені.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, розглянувши доводи та вимоги апеляційних скарг, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 30.03.2020 року між ДП НАЕК Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС (покупець) та ТОВ Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь (постачальник) був укладений Договір на постачання товару №53-123-01-20-062436 (далі Договір), відповідно до якого постачальник зобов`язався передати покупцю, а покупець прийняв на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 44170000-2 по ДК 021:2015 Плити, листи, стрічки та фольга, пов`язані з конструкційними матеріалами (Лист стальний) (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною цього договору.

Загальна вартість товару з ПДВ складає 1 590 000,00 грн. (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 Договору оплата за товар відбувається протягом 45 робочих днів після постачання, згідно специфікації №1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього Договору.

Пунктом 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №1 від 10.07.2020) постачання товару здійснюється протягом 90 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.08.2020 року на умовах DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП Складське господарство відповідно до Правил Інкотермс-2010.

Судом першої інстанції встановлено, що публікація Договору на веб-порталі ProZorro відбулась 31.03.2020, що підтверджується інформацією про закупівлю, розміщеною за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-02-18-000108-c.

Отже, з урахуванням дати публікації Договору та приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, постачання мало бути проведено у період з 30.06.2020, але не пізніше 30.08.2020.

Датою постачання товару є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 Договору).

За умовами п. 4.1 Договору, у разі порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Всі спори і розбіжності, які можуть виникнути з цього договору або у зв`язку з ним, будуть вирішуватись сторонами згідно претензійного порядку. Сторона, яка порушила права і законні інтереси іншої сторони, зобов`язана поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову (п. 8.1 Договору).

Згідно з п.8.2 Договору, претензія підлягає розгляду в місячний строк, який обчислюється з дня її одержання.

Відповідно до п.8.3 Договору, у разі незадоволення претензії або неотримання відгуку у встановлений термін, а також неможливості врегулювання розбіжностей у претензійному порядку, спір вирішується в судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Пунктами 11.1.1, 11.3.1 сторони визначили, що покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари; постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим Договором.

Матеріали справи свідчать, що сторонами також була підписана Специфікація №1 на суму 1 590 000,00 грн., яка є Додатком №1 до Договору №53-123-01-20-06243 від 30.03.2020.

Додатковою угодою №1 від 10.07.2020 сторони внесли зміни до Договору, шляхом викладення в новій редакції п. 3.1 Договору.

На виконання умов вищенаведеного Договору ТОВ ВКП Композитсталь поставило ВП Южно-Українська АЕС, а останній прийняв у власність товар на загальну суму 1 567 966,52 грн., що вбачається з наявних у матеріалах справи копій видаткових накладних: №КС-112401 від 24.11.2020 на суму 577248,62 грн.; №КС-112502 від 25.11.2020 на суму 451006,90 грн.; №КС-112701 від 27.11.2020 на суму 539711,00 грн.; відповідними копіями товарно-транспортних накладних, також наявних у матеріалах справи; витягом з Єдиного реєстру податкових накладних №74 на запит від 22.03.2021.

Разом з цим, з вищевказаних документів вбачається, що за видатковими накладними №КС-112401 від 24.11.2020 на суму 577248,62 грн. та №КС-112502 від 25.11.2020 на суму 451006,90 грн. постачання товару відбулось 26.11.2020; постачання товару за видатковою накладною №КС-112701 від 27.11.2020 на суму 539711,00 грн. відбулось 30.11.2020, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК Енергоатом ВП Складське господарство, із зазначенням відповідних дат.

При цьому, матеріали справи свідчать, що 17.08.2020 ТОВ ВКП Композитсталь зверталось до Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС з листом від 17.08.2020 №20/0817/01 щодо укладання додаткової угоди стосовно продовження строків поставки товару.

Доказів щодо реагування Відокремленого підрозділу Южно-Українська АЕС на вказаний лист у матеріалах справи не міститься.

Водночас, як свідчать матеріали справи, 23.09.2020 ВП Южно-Українська АЕС направило ТОВ ВКП Композитсталь претензію від 21.09.2020 №32/15755 про сплату штрафних санкцій у розмірі 25 440,00 грн., у зв`язку з невиконанням постачальником умов Договору щодо постачання товару у встановлений строк.

У відповідь на вказану претензію, ТОВ ВКП Композитсталь звернулось до ВП Южно-Українська АЕС з листом від 02.10.2020 №20/1002/02, в якому постачальник зауважив про порушення покупцем строків оплати за поставлений товар, а також просив розглянути можливість перенесення термінів виконання договірних зобов`язань в частині поставки товару на максимально можливі терміни.

Апеляційна колегія відмічає, що відповідь на вказаний лист в матеріалах справи відсутня.

ТОВ ВКП Композитсталь посилається на те, що поставка товару поза межами встановленого Договором поставки строку, відбулась у зв`язку з підтвердженим судом першої інстанції у межах даної справи та не оспорюваним ВП Южно-Українська АЕС фактом нездійснення з боку останнього оплати за поставлений товар, що за твердженням апелянта, стало наслідком відсутності коштів у ТОВ ВКП Композитсталь та, відповідно, призвело до затримки виконання відповідних зобов`язань у господарській діяльності відповідача.

У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем за зустрічним позовом свого зобов`язання щодо виконання договірних зобов`язань в частині своєчасної поставки товару, ВП Южно-Українська АЕС відповідно до п. 4.1 Договору було нараховано штраф в розмірі 7% та 0,1% пені від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення, що у загальній сумі становить 248 056,57 грн., за стягненням яких ВП Южно-Українська АЕС звернулось з відповідним позовом до господарського суду.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, укладений між сторонами Договір поставки від 30.03.2020 №53-123-01-20-06243 є належною підставою виникнення у сторін за цим Договором господарського зобов`язання та відповідних прав та обов`язків.

Згідно з приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У силу ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з ч.1. ст.526 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч.ч. 2, 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Згідно із приписами ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 статті 628 Цивільного Кодексу України визначено,що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України)

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що поставка товару ТОВ ВКП Композитсталь була здійснена з простроченням встановленого Договором строку поставки.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі порушення зобов`язань за Договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним Договором, постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Таким чином, на підставі наведених правових норм та умов Договору позивач за зустрічним позовом правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом штраф та пеню.

Проте, ТОВ ВКП Композитсталь наполягає на відсутності своєї вини у несвоєчасності поставки товару позивачу за зустрічним позовом з огляду на те, що через порушення останнім строків оплати поставленого товару, на підприємстві відповідача склалась критична фінансова ситуація, яка позбавила ТОВ «ВКП «Композитсталь» виконати своєчасно відповідні зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Оскільки вимога про стягнення неустойки не є безспірною заборгованістю ТОВ ВКП Композитсталь перед ВП Южно-Українська АЕС, відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України, суду для задоволення вимог про стягнення штрафу та пені необхідно з`ясувати наявність вини відповідача за зустрічним позовом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судова колегія звертає увагу на те, що на підтвердження складної фінансової ситуації відповідач за зустрічним позовом додав до відзиву на зустрічну позовну заяву копії договорів про надання поворотної фінансової допомоги, а саме: від 16.03.2020, від 15.04.2020, від 12.06.2020 та копію кредитного договору від 23.09.2020р. №1654/2020/ЗОД-МСБ.

Водночас, ТОВ «ВКП «Композитсталь» звертає увагу на договір поставки від 03.04.2020 №20/05/63, укладеним між апелянтом та ВП «Атоменергомаш» ДП НАЕК «Енергоатом», відповідно до якого ТОВ «ВКП «Композитсталь» поставило контрагенту товар на загальну суму 2 752 942,27 грн (а.с. 147-152).

При цьому, саме вказаними договорами ТОВ «ВКП «Композитсталь» підтверджує факт настання фінансових труднощів на його підприємстві у зв`язку з тим, що ДП НАЕК «Енергоатом» не розрахувався за поставлений товар по договору від 03.04.2020 №20/05/63, а також, ним було порушено умови Договору від 30.03.2020 №53-123-01-20-06243 в частині вчасного здійснення оплати за поставлений товар.

Однак, судова колегія зазначає, що у матеріалах справи не міститься будь-яких документів щодо подальших розрахунків або їх відсутності за договором від 03.04.2020 №20/05/63, а пунктом 2.2 Договору поставки від 30.03.2020 визначено, зокрема, що оплата за товар відбувається протягом 45 робочих днів після постачання, згідно специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього Договору.

З огляду на вказане, за видатковими накладними №КС-112401 від 24.11.2020, №КС-112502 від 25.11.2020, №КС-112701 від 27.11.2020 кінцевий строк оплати поставленого товару припадав на лютий 2021 року.

Більш того, судова колегія звертає увагу, що договір про надання поворотної фінансової допомоги від 16.03.2020 був укладений відповідачем за зустрічним позовом ще до укладення спірного Договору поставки від 30.03.2020р.

Таким чином, з урахуванням дат укладання договорів на повороту фінансову допомогу, кредитного договору та настання строку для оплати за умовами Договору від 30.03.2020 №53-123-01-20-06243, відсутності будь-яких документів щодо здійснення або відсутності розрахунку між сторонами по договору від 03.04.2020 №20/05/63, судова колегія дійшла висновку, що скрутне фінансове становище ТОВ «ВКП «Композитсталь» не зумовлено неправомірними діями ВП Южно-Українська АЕС в частині здійснення несвоєчасної оплати за поставлений товар за спірним Договором поставки.

Більш того, в матеріалах даної справи не міститься належних у розумінні ст.ст. 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України доказів на підтвердження існування критичної фінансової ситуації на підприємстві (тим паче викликаними діями ВП Южно-Українська АЕС), оскільки кредитний договір від 23.09.2020р. №1654/2020/ЗОД-МСБ та договори про надання поворотної фінансової допомоги від 16.03.2020, від 15.04.2020, від 12.06.2020 свідчать лише про заінтересованість ТОВ «ВКП «Композитсталь» у залученні додаткових коштів взагалі, але документів на підтвердження необхідності їх залучення лише для виконання договорів з ВП Южно-Українська АЕС та відображення подальшого їх використання відповідачем за зустрічним позовом до матеріалів справи не надано, зокрема, первинної бухгалтерської документації або податкової звітності тощо.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

Тобто, укладаючи Договір, сторони самостійно та на власний розсуд погодили між собою, що розмір пені встановлюється 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожний день прострочення.

Судова колегія критично ставиться до доводів ТОВ «ВКП «Композитсталь» щодо неможливості останнього заперечити проти умов Договору, оскільки він укладався за процедурою публічних закупівель, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України Про публічні закупівлі, договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Під час проведення процедури закупівлі, договір має бути вже на етапі формування тендерної документації. Адже, згідно зі ст. 22 вказаного Закону, тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Тож зрозуміло, що всі умови договору мають бути сформовані на етапі підготовки до тендеру. Таким чином, відповідач за зустрічним позовом був обізнаний про умови відповідного Договору, у тому числі стосовно відповідальності за несвоєчасне поставлення товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що на підставі статті 594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання.

Частиною першою статті 595 Цивільного кодексу України унормовано, що кредитор, який притримує річ у себе, зобов`язаний негайно повідомити про це боржника.

Отже, у разі існування у ВП Южно-Українська АЕС боргу перед ТОВ «ВКП «Композитсталь», останній мав можливість не поставити товар боржнику в обумовлені Договором строки, але виключно з повідомленням ВП Южно-Українська АЕС про притримання товару у відповідності ст.ст. 594, 595 Цивільного кодексу України.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази повідомлення ТОВ «ВКП «Композитсталь» позивача за зустрічним позовом про при тримання товару на підставі ст. 594 Цивільного кодексу України, у зв`язку з снуванням заборгованості останнього перед постачальником.

З огляду на наведене, судова колегія дійшла висновку, що відсутність вини ТОВ «ВКП «Композитсталь» у порушенні відповідних зобов`язань умов Договору апелянтом не доведена.

Зі змісту статті 233 Господарського кодексу України та ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Однак, як зазначалось вище, ТОВ «ВКП «Композитсталь» не надано суду жодних належних доказів на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, а також, винятковості даного випадку.

Суд зазначає, що не є винятковим випадком відсутність коштів у відповідача за зустрічним позовом, оскільки відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями (ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України).

Приписами ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України визначено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія доходить висновку, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021р. у справі №915/280/21 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, що є підставою для залишення рішення без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.06.2021р. у справі №915/280/21 залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство Композитсталь залишити без задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписаний 11.10.2021р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Діброва Г.І.

Суддя Принцевська Н.М.

Враховуючи припинення відправлення поштової кореспонденції Південно-західним апеляційним господарським судом, надіслати копію цієї постанови від 06.10.2021р. у справі №915/280/21 на електронні адреси, зазначені учасниками справи (згідно з наявної в матеріалах справи інформації).