ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2021 р. Cправа №902/582/21

Суддя Господарського суду Вінницької області О. Нешик за участю секретаря судового засідання Н. Шаравської, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом моторного (транспортного) страхового бюро України, м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке", смтСитківці Немирівського району Вінницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - громадянина ОСОБА_1

про стягнення 11191,16 грн в порядку регресу

представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області 03.06.2021 надійшла позовна заява моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" 11 191,16 грн відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Ухвалою суду від 07.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/582/21 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 29.07.2021. Одночасно судом залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_1 .

Вказаною ухвалою суду також запропоновано третій особі до дня призначеного судового засідання надати суду письмові пояснення стосовно заявленого позову, витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" () та зобов`язано останнє протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали надати Господарському суду Вінницької області: письмові пояснення та докази (в разі якщо такі обставини мали місце) стосовно того, чи перебував ОСОБА_1 у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди (28.12.2016); письмові пояснення та докази (в разі якщо такі обставини мали місце) стосовно того, які права товариство з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" мало (має) на автомобіль "Део Лачетті" д.н.з. НОМЕР_1 .

24.06.2021 до суду надійшла заява представника позивача про приєднання до матеріалів справи доказів направлення копії позовної заяви третій особі разом з доданими документами.

29.07.2021 в судовому засіданні третьою особою заявлено усне клопотання про оголошення перерви під час його проведення з метою надання часу, необхідного для ознайомлення з матеріалами справи та висловлення власної процесуальної позиції, оскільки третьою особою не отримано копію позовної заяви разом з додатками.

В судовому засіданні (29.07.2021) представником позивача вручено третій особі копію позовної заяви разом з доданими документами, оскільки направлена третій особі поштою (24.06.2021) копія позовної заяви та додані документи повернулась відправнику з відміткою органу поштового зв`язку: "за закінченням встановленого строку зберігання".

В судовому засіданні (29.07.2021) судом встановлено невиконання відповідачем вимог ухвали суду від 08.06.2021 в частині надання витребуваних доказів по справі.

За наслідками судового засідання, яке відбулося (29.07.2021) судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.08.2021.

За наслідками судового засідання, яке відбулося 10.08.2021 за участю представника позивача, судом постановлено ухвалу (із занесенням її до протоколу судового засідання) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 07.10.2021.

Судом постановлено повідомити учасників справи, які не з`явились в судове засідання шляхом оформлення відповідних телефонограм або листа-повідомлення.

07.10.2021 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Купаря І.Ю. про розгляд справи за відсутності представника позивача. У вказаній заяві представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

На визначену дату та час (07.10.2021) представники сторін та третьої особи не з`явилися, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином.

Зокрема, представник позивача повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті під розписку (а.с. 57, том 1).

Факт обізнаності відповідача та третьої особи про дату час та місце розгляду справи по суті підтверджується телефонограмами, які містяться в матеріалах справи (а.с. 58, 59, том 1).

Відтак у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача та третьої особи щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду справ судом порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України"), а також в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін, третьої особи чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Відзиву відповідача на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

В судовому засіданні 07.10.2021 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

28.12.2016 о 16:30 в м.Вінниці, на Немирівському шосе, з вини водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем "Део Лачетті" д.н.з. НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода.

На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 застрахована не була.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні ДТП підтверджується постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2017, якою притягнення притягнуто останнього до адміністративної відповідальності (а.с. 17, том 1).

В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "ВАЗ 21099", д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 та за кермом якого знаходилася водій ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АК/5069727, укладеного із страховою компанією ПрАТ УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", строк дії якого з 02.10.2016 по 01.10.2017.

У зв`язку з залученням аварійного комісара потерпілим ОСОБА_3 понесено витрати на аварійного комісара, яким було здійснено огляд транспортного засобу та визначено вартість відновлювального ремонту КТЗ. Загальна вартість послуг становить 1 300,00 грн.

Розмір завданих збитків згідно Висновку експертного дослідження №1006Е-11/17 від 30.11.2017, складеного судовим експертом ПП ЕНДЦ "Експертиза" був визначений згідно ст.29 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля "ВАЗ 21099", д.н.з. НОМЕР_2 та становить 11 869,40 грн.

18.01.2017 потерпілий - ОСОБА_3 повідомив МТСБУ про страховий випадок та 21.11.2017 з метою отримання відшкодування звернулася до позивача з відповідною заявою (а.с. 13-16, том 1).

01.06.2017 МТСБУ направило листа ОСОБА_1 з пропозицією добровільного відшкодування завданої шкоди (а.с. 33, том 1).

05.06.2018 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 11191,16 грн, відповідно до Наказу МТСБУ №5333 від 04.06.2018 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 31, 32, том 1).

06.06.2018 МТСБУ направило листа ОСОБА_1 з пропозицією добровільно відшкодувати витрати МТСБУ.

10.12.2018. ОСОБА_1 направив на електронну адресу позивача відповідь на лист від 06.06.2018, у якій він стверджує, що у момент ДТП перебував у трудових відносинах із ТОВ "Ситковецьке", а автомобіль на якому він їхав був службовим транспортним засобом та власністю ТОВ "Ситковецьке" та зазначив, що у момент ДТП виконував службові обов`язки, тому вважає, що належним відповідачем має бути ТОВ "Ситковецьке".

Твердження ОСОБА_1 знаходять своє підтвердження у постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2017, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_1 у станом на дату ДТП був працівником ТОВ "Ситковецьке", а автомобіль "Део Лачетті" д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до Довідки про ДТП №5571583, виданої Управлінням патрульної поліції м.Вінниці від 21.12.2017, дійсно належав ТОВ "Ситковецьке".

17.11.2020 МТСБУ було направлено претензію до ТОВ "Ситковецьке" з пропозицією у добровільному порядку компенсувати МТСБУ зазначені витрати, проте така претензія з боку відповідача була залишена без уваги та належного реагування.

Також 17.112020 на адресу ТОВ "Ситковецьке" було направлено адвокатський запит стосовно наявності трудових відносин між ТОВ "Ситковецьке" та ОСОБА_1 , а також про надання доказів, що підтверджують належність на праві власності автомобіля "Део Лачетті" д.н.з. НОМЕР_1 у момент ДТП (28.12.2016).

Вказані претензія та адвокатський запит залишені ТОВ "Ситковецьке" без відповіді.

Враховуючи викладене, моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось з позовом до суду про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" 11191,16 грн витрат по виплаті страхового відшкодування.

Станом на час розгляду справи в суді грошові кошти в сумі 11191,16 грн відповідачем не сплачено.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Положеннями ст.22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За загальними правилом ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту норм глави 82 ЦК України слідує, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Статті 1187, 1188 Цивільного кодексу України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Так, стаття 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України та ч.2 ст.1187 ЦК України.

Положення частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1187 ЦК України).

В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія.

Аналіз положень ст.ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т.ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

Відповідно до п.41.1. ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок фонду коштів захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільну відповідальність.

Відповідно до п.38.2.1. ст.38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1. Закону.

З матеріалів справи вбачається, що третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - водій ОСОБА_1 під час вчинення ДТП (28.12.2016) знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" та виконував свої трудові та службові обов`язки, вказане встановлено постановою Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/373/17 від 23.01.2017 (а.с. 17, том 1 ).

В силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб Део Лачетті, д.н.з. НОМЕР_1 на момент вчинення ДТП (28.12.2016) належав ТОВ "Ситковецьке" (а.с. 16, том 1).

Отже, з урахуванням викладених вище положень Цивільного кодексу України Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідач є особою, що відповідальна за шкоду, заподіяну потерпілому у результаті ДТП, що сталась 28.12.2016, а моторне (транспортне) страхове бюро України як позивача у справі та особи, що виплатила страхове відшкодування, набуло право вимоги.

З приводу обґрунтованості позовної вимоги в частини стягнення суми сплаченого страхового відшкодування суд враховує, що її розмір обґрунтовано позивачем шляхом надання Висновку експертного дослідження №1006Е-11/17 від 30.11.2017, а вартість матеріального збитку заподіяної внаслідок пошкодження автомобіля у ДТП дорівнює 11869,40 грн (а.с. 18-21, том 1).

Відповідно до положень п.40.3 ст.40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст.41 цього Закону.

Відповідно до положень п.34.3. Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разістраховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи.

На підставі вказаної норми та у зв`язку із залученням потерпілим аварійного комісара, позивач компенсував потерпілому власнику автотранспорту витрати на аварійного комісара, яким було здійснено огляд транспортного засобу та визначено вартість відновлювального ремонту КТЗ на загальну суму послуг 1300 грн (а.с. 30, том 1).

05.06.2018 МТСБУ здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому в суму 11 191,16 грн згідно Наказу МТСБУ №5333 від 04.06.2018, що стверджується копією платіжного доручення №908771 від 05.06.2018 (а.с. 32, том 1).

Отже, позивачем правомірно пред`явлено позов до належної особи у визначеному розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як уже зазначалося, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2017 у справі №127/373/17 встановлено, що ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП 28.12.2016 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке".

Факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з ТОВ "Ситковецьке" та факт виконання останнім свої трудових (службових) обов`язків на момент вчинення ДТП (28.12.2016) також стверджується листом від 10.12.2018, адресованим Головному експерту відділу регламентних виплат В. Гузько (а.с. 35, том 1).

Отже, в силу приписів ч.1 ст.1172 ЦК України саме роботодавець (ТОВ "Ситковецьке"), діями працівника якого завдано шкоду, має нести обов`язок з відшкодування такої шкоди.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу приписів ч.4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Всупереч наведеним вище нормам відповідач не подав до суду жодних доказів у спростування позовних вимог позивача.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача як роботодавця, діями працівника якого завдано шкоду, на користь позивача, 11 191,16 грн відшкодування витрат, що пов`язані з виплатою страхового відшкодування.

Витрати на судовий збір в сумі 2270 грн підлягають відшкодуванню з відповідача за правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ситковецьке" (вул.Мандролька, 19, смтСитківці, Немирівський район, Вінницька область, 22865, ) на користь моторного (транспортного) страхового бюро України (юридична адреса: Русанівський бульвар, 8, м.Київ, 02154, поштова адреса: а/с 350, м.Вінниця, 21028, ) 11 191,16 грн - відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та 2270 грн - витрат на сплату судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам та третій особі рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2021 р.

Суддя НЕШИК О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (а/с 350, м.Вінниця, 21028);

3 -відповідачу (вул.Мандролька, 19, смтСитківці, Немирівського району, Вінницької області, 22865);

4 - третій особі (вул.Покровська, 9, м.Немирів, Вінницька область, 22800)