РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2021Справа № 910/10358/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр"

до Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед"

про стягнення 1 063 127,73 грн.

Представники сторін: не викликались.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" про стягнення 1 063 127,73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку своєчасного та в повному обсязі оплати поставленого позивачем товару за договором №02-05/2018ГМ купівлі-продажу від 02.05.2018 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.07.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

22.07.2021 до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків з доданими документами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 27.07.2021 р. отримана відповідачем 04.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 017.

16.08.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла довідка вих. №57 від 12.08.2021р. щодо суми заборгованості.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

02.05.2018 року між товариством з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" (продавець) та Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" (покупець) укладено договір №02-05/2018 ГМ купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 статті 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до п.1.1 договору продавець зобов`язується продати покупцеві на умовах даного договору породу гірську скельну дроблену (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

Товар приймається згідно акту приймання-передачі. Акт приймання-передачі товару підписується сторонами до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому фактично надавалися послуги (п.1.3 договору).

Згідно з п.2.1 договору ціна товару, встановлюється в розмірі 60,00 гривень з ПДВ за 1 тонну породу гірської скельної дробленої.

12.12.2018 року між сторонами договору укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу №02-05/2018 ГМ від 02 травня 2018 року якою п.2.1 договору викладено в новій редакції, а саме: ціна товару, встановлюється в розмірі 120,00 гривень з ПДВ за 1 тонну породу гірської скельної дробленої.

Розрахунки за даним договором здійснюються на підставі виставленого рахунку в національній валюті України, в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця (п.2.2 договору).

Загальна сума договору становить згідно актів приймання передачі на фактично отриманий товар (п.2.5 договору).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами, скріплення печатками і діє до 31 грудня 2019 року.

Даний договір вважається пролонгований на наступний рік, у випадку якщо жодна з сторін за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору не заявила про намір його припинення (п.9.2 договору).

Як зазначено позивачем, на виконання умов укладеного договору ним поставлено відповідачу гірську скельну породу дроблену, за яку було здійснено повний розрахунок станом на 25 лютого 2019 року.

В подальшому, позивачем за період з 01.03.20219 року по 07.08.2019 року поставлено відповідачу гірську скельну породу дроблену на загальну суму 8 674 836,00 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними та актами прийому-передачі породи гірської скельної дробленої.

Також, в матеріалах справи наявні виставлені позивачем рахунки на оплату.

Частинами 1-3 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.2.3 договору на підставі двостороннього акту приймання передачі товару, продавець виставляє рахунок, що підлягає оплаті покупцем у строк до 5-х банківських днів. Сторони допускають можливість попередньої оплати за даним договором, за домовленістю сторін, на підставі виставленого рахунку.

Відповідно до п.2.4 договору датою оплати вважається дата списання коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідачем здійснено часткову оплату на загальну суму 6 914 677,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- №2070 від 25.04.2019 року на суму 1519 394,40 грн.,

- №2080 від 26.04.2019 року на суму 239 503,20 грн.,

- №2799 від 13.06.2019 року на суму 706 730,40 грн.,

- №2809 від 14.06.2019 року на суму 921 775,20 грн.,

- №2860 від 21.06.2019 року на суму 1 009 843,20 грн.,

- №3324 від 23.07.2019 року на суму 1 053 633,60 грн.,

- №3450 від 01.08.2019 року на суму 1 000 064,40 грн.,

- №3449 від 01.08.2019 року на суму 463 732,80 грн.

В матеріалах справи наявний підписаний та скріплений печатками сторін акт звірки взаємних розрахунків по стану на період: серпень 2019р. - жовтень 2019р. за договором №02-05/2018 ГМ від 02 травня 2018, відповідно до якого станом на 31.10.2019 року на користь товариства з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" 1 760 158,80 грн.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.08.2020 у справі №902/959/19, акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

13.07.2021 позивачем на адресу Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" направлено заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. №49 від 13.07.2021, в якій зазначено, що дану заяву складено про те, що товариство з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" () та Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва «Сіногідро Корпорейшн Лімітед» (), керуючись ст. 601 Цивільного Кодексу України, ст. 203 Господарського Кодексу України зарахували зустрічні однорідні грошові вимоги, наступних договорів:

1. договір купівлі-продажу № 02-05/2018 ГМ від 02.05.2018р. та додаткова угода до договору купівлі-продажу від 17.12.2018р. (невиконане грошове зобов`язання) Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" перед ТДВ "Березівський кар`єр" в сумі 1 760 158,80 грн., що підтверджено актом звірки взаєморозрахунків за серпень-жовтень 2019 року станом на 31.10.2019 року заборгованість на користь ТДВ "Березівський кар`єр" становить 1 760 158,80 грн.;

2. договір №01/17092019 від 01.11.2019 про надання послуг (невиконане грошове зобов`язання) ТДВ "Березівський кар`єр" перед Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" в сумі 867 750,00 грн., що підтверджено актом звірки взаєморозрахунків за січень-грудень 2020 року станом на 31.12.2020 року заборгованість на користь Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" становить 867 750,00 грн.

Грошові зобов`язання ТДВ "Березівський кар`єр" () перед Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва «Сіногідро Корпорейшн Лімітед» () за договором №01/17092019 від 01.11.2019 про надання послуг припиняються в сумі 867 750,00 грн. в повному обсязі.

Грошові зобов`язання Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва «Сіногідро Корпорейшн Лімітед» () перед ТДВ "Березівський кар`єр" () згідно договору купівлі-продажу № 02-05/2018 ГМ від 02.05.2018р. та додаткова угода до договору купівлі-продажу від 17.12.2018р. припиняються в сумі 867 750,00 грн. із залишком невиконаних грошових зобов`язань в сумі 892 408,80 грн.

Вищезазначена заява про зарахування однорідних зустрічних вимог вих. №49 від 13.07.2021 направлена позивачем відповідачу 13.07.2021 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 13.07.2021 року та накладною Укрпошти №560 від 13.07.2021.

Відповідно до відстеження зробленого на сайті Укрпошти за №560 вбачається, що воно отримано відповідачем 15.07.2021 року.

Згідно з статтею 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

В матеріалах справи відсутні будь-які інші докази оплати.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором №02-05/2018 ГМ купівлі-продажу від 02.05.2018 року у відповідача перед позивачем в сумі 892 408,80 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних нараховані за період з 08.08.2019 року по 23.06.2021 року в розмірі 50 243,83 грн. та індекс інфляції в розмірі 120 475,10 грн. нарахований за вересень-листопад 2019 року, січень 2020, березень-червень 2020 року, вересень - грудень 2020 року та за січень-травень 2021 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суд погоджується з нарахуванням трьох процентів річних у розмірі 50 243,83 грн. та вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення, і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - «дефляція», то це не змінює його правової природи й не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Судом встановлено, що при нарахуванні індексу інфляції позивачем не взято періоди, які були меншими за одиницю, а саме: за грудень 2019 року - 99,8, лютий 2020 року - 99,7, липень 2020 року - 99,4 та серпень 2020 року - 99,8.

У зв`язку з чим за перерахунком суду загальний розмірі індексу інфляції за період з вересня 2019 року по травень 2021 року включно становить 115 069,41 грн. та підлягає задоволенню.

Вимоги позивача в частині стягнення індексу інфляції в розмірі 5 405,69 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 129, ч.9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сіногідро Корпорейшн Лімітед в особі представництва "Сіногідро Корпорейшн Лімітед" (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ідентифікаційний код 26612982) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Березівський кар`єр" (12411, Житомирська обл., Житомирський р-н, село Березівка, ідентифікаційний код 05481524) основний борг в розмірі 892 408 (вісімсот дев`яносто дві тисячі чотириста вісім) грн. 80 коп., 3% річних в розмірі 50 243 (п`ятдесят тисяч двісті сорок три) грн. 83 коп., інфляційні втрати в розмірі 115 069 (сто п`ятнадцять тисяч шістдесят дев`ять) грн. 41 коп. та 15 865 (п`ятнадцять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий