РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.10.2021Справа № 910/10569/21
За позовом Державного підприємства "Укрмедпроектбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРПРОФМЕД"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство охорони здоров`я України

про визнання договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги недійсним

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін:

від позивача - Фрейдун О.М. (адвокат);

від відповідача - не з`явився;

від третьої особи - Дяк Ю.М. (самопредставництво).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Укрмедпроектбуд" (далі - позивач) з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" (далі - відповідач) про визнання недійсним Договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №29/12-15 від 29.12.2015 (на підставі ст.ст. 203,215 Цивільного кодексу України).

Позивач зазначає, що підставами позову є те, що спірний договір між ним та відповідачем було укладено із порушенням норм ч. 4 ст. 67 ГК України та п. 2 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 15.06.2011.

Ухвалою суду від 14.07.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерство охорони здоров`я України (далі - третя особа), оскільки відповідне міністерство є органом управління позивача.

Від третьої особи через канцелярію суду 25.08.2021 надійшли письмові пояснення по справі, відповідно до яких третя особа підтримує вимоги позову.

У підготовчі судові засідання 25.08.2021 та 13.09.2021 представник відповідача не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав.

У судовому засіданні 13.09.2021 судом протокольною ухвалою було оголошено про закриття підготовчого провадження та перехід до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 11.10.2021 з розгляду справи по суті представник позивача підтримав вимоги позову, представник третьої особи просив суд позов задовольнити.

Враховуючи наведене, та за відсутності подання відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

29.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" (надавач) та Державним підприємством "Укрмедпроектбуд" (отримувач) було укладено Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №29/12-15 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого надавач в порядку та на умовах, визначених цим договором, надає отримувачу поворотну безвідсоткову фінансову допомогу, а останній зобов`язується прийняти поворотну фінансову допомогу у встановлені договором строки.

Згідно з пунктом 2.1 Договору поворотною фінансовою допомогою за цим договором є сума коштів у розмірі 62000000,00 грн.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору поворотна фінансова допомога надається надавачем отримувачу в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок отримувача впродовж п`яти банківських днів з моменту підписання цього договору. Фінансова допомога надається на безоплатній основі.

Пунктами 4.1, 4.2 Договору сторони передбачили термін, на який надавач надає поворотну фінансову допомогу отримувачу, до 31.12.2017. Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути продовжений за згодою сторін, що оформлюється письмовими додатковими угодами до цього Договору.

У пунктах 5.1, 5.2 Договору сторони передбачили, що отримувач повертає надавачу поворотну фінансову допомогу у термін, передбачений у пункті 4.1 Договору. Поворотна фінансова допомога повертається в безготівковому порядку на підставі платіжного доручення шляхом перерахування отримувачем грошових коштів на банківський рахунок надавача.

Згідно з пунктом 5.4 Договору поворотна фінансова допомога вважається повернутою отримувачем надавачу в день зарахування грошових коштів на банківський рахунок надавача.

Відповідно до пункту 12.4 Договору термін дії договору починається з дня його підписання сторонами і закінчується після повного виконання отримувачем зобов`язань перед надавачем щодо повернення фінансової допомоги.

14.01.2016 між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Договору №29/12-15 від 29.12.2015, відповідно до якої сторони дійшли згоди внести зміни до пунктів 4.1 та 4.2 розділу 4 Договору, виклавши їх в наступній редакції: " 4.1. Термін, на який надавач надає поворотну фінансову допомогу отримувачу, встановлюється до 31.12.2017 року. Надавач має право в односторонньому порядку вимагати від отримувача дострокового повернення поворотної фінансової допомоги, за умови надання надавачу відповідної письмової вимоги не менше як за 5 (п`ять) календарних днів до дати такого дострокового повернення поворотної фінансової допомоги. В разі отримання вимоги про дострокове повернення поворотної фінансової допомоги, отримувач зобов`язаний повернути надавачу вказаний у вимозі обсяг поворотної фінансової допомоги протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати отримання відповідної вимоги."; "4.2 Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути продовжений або зменшений за згодою сторін, що оформлюється письмовими додатковими угодами до цього договору. Строк користування поворотною фінансовою допомогою може бути достроково зменшений, в разі отримання від надавача письмової вимоги про дострокове повернення поворотної фінансової допомоги, в порядку визначеному п. 4.1 Договору.

Крім того, додатковою угодою №1 до Договору від 14.01.2016 сторони доповнили договір пунктом 5.5, відповідно до якого отримувач на першу вимогу надавача зобов`язувався протягом 5 (п`яти) календарних днів повернути всю суму коштів, визначену пунктом 2.1 Договору.

За своєю правовою природою оскаржуваний Договір є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Так, у своєму позові Державне підприємство "Укрмедпроектбуд" зазначає, що оспорюваний Договір було укладено із порушенням норм ч. 4 ст. 67 ГК України та п. 2 Порядку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №809 від 15.06.2011, оскільки позивач не звертався за погодження щодо укладення Договору до Міністерства фінансів України, що є підставою для визнання цього договору недійсним відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Згідно з частиною 4 статті 67 Господарського кодексу України державні підприємства, у тому числі господарські товариства (крім банків), у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв), здійснюють залучення внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов`язаннями за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, здійснюють залучення внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов`язаннями - за погодженням з органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю. Порядок таких погоджень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 №809 затверджено Порядок погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов`язаннями (далі, Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку в редакції, чинній на момент укладення оспорюваного договору, залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобов`язанням погоджується: Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик); органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю (далі - уповноважений орган), - щодо внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик).

За змістом пункту 3 Порядку для погодження залучення підприємством кредиту (позики), підприємство подає Мінфіну або уповноваженому органу заяву, до якої додаються: у разі погодження залучення кредиту (позики), зокрема, проект кредитного договору (договору позики, проспекту емісії або рішення про закрите (приватне) розміщення облігацій підприємства, а в разі надання повноважень щодо залучення кредиту (позики) - також проект відповідного договору), який зокрема: повинен передбачати напрями використання залучених коштів, що відповідають визначеній установчими документами меті діяльності підприємства, плату за користування кредитом (позикою), яка відповідає тій, що склалася на ринку фінансових послуг на момент подання заяви, а також право підприємства на дострокове виконання зобов`язань за кредитом (позикою); не може передбачати дострокове виконання зобов`язань за кредитом (позикою) з ініціативи кредитора із необґрунтованими фінансовими втратами (за винятком здійснення запозичення у формі випуску облігацій підприємства), неконкурентний спосіб переходу права власності на майно підприємства, а також не повинен містити положень щодо обов`язкового дострокового виконання зобов`язань на вимогу кредитора (інвестора) у разі зниження кредитного рейтингу України та/або підприємства; довідки про відсутність (наявність) заборгованості із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), видані відповідними органами державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; результати аналізу фінансово-господарської діяльності за попередній рік, а також показники господарської діяльності та розвитку підприємства в поточному і плановому роках, підготовлені відповідно до методики аналізу фінансово-господарської діяльності підприємств державного сектору економіки, затвердженої Мінфіном.

У пункті 4 Порядку визначено, що Мінфін або уповноважений орган протягом 30 робочих днів після надходження заяви приймає рішення щодо погодження залучення кредиту (позики), забезпечення підприємством виконання зобов`язань за кредитом (позикою) порукою або гарантією чи відмови у погодженні, про що письмово повідомляє підприємству.

Відповідно до пункту 7 Порядку зміни до кредитного договору (договору позики), договору поруки або договору про надання гарантії, а також до умов розміщення облігацій підприємства щодо мети, обсягу і строку залучення кредиту (позики), виду забезпечення виконання зобов`язань, плати за користування кредитом (позикою), обов`язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов`язань за кредитами (позиками) підлягають погодженню з Мінфіном або уповноваженим органом відповідно до цього Порядку шляхом подання техніко-економічного обґрунтування необхідності внесення таких змін.

З огляду на те, що оспорюваний Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №29/12-15 від 29.12.2015 за своєю правовою природою є договором позики, він підлягає правовому регулюванню нормами, що регулюють порядок укладення, виконання та розірвання договорів позики, і, з огляду на суб`єктний склад Договору, а саме те, що отримувачем позики виступало державне підприємство, сторони при його укладенні мали керуватися, у тому числі, положеннями вищевказаного Порядку в частині погодження такого договору відповідними органами державної влади.

Суд зазначає, що ні позивач, ні відповідач не надали суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання вимог вказаного Порядку та отримання погодження на укладення як спірного договору, так і додаткової угоди до нього від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику - Міністерства фінансів України чи від Міністерства охорони здоровя України, яке є центральним органом виконавчої влади та здійснює управління позивача.

До того ж Міністерство охорони здоров`я надало письмові пояснення у яких підтвердило, що позивач не звертався, а ні до нього, а ні до Міністерства фінансів України щодо погодження на залучення позики позивачеві.

Крім того, як було встановлено у рішенні Господарського суду міста Києва від 15.12.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2021 у справі №910/6271/17 у матеріалах справи №910/6271/17 наявний лист Міністерства фінансів України від 30.08.2017 №12010-04-10/23362, адресований ДП "Укрмедпроектбуд", у якому Мінфін повідомляє, що ДП "Укрмедпроектбуд" за погодженням у відповідності до Порядку до нього не зверталось, на цій підставі суд дійшов висновку, що спірний Договір було укладено сторонами із порушенням норм частини 4 статті 67 Господарського кодексу України та пункту 2 Порядку, що свідчить про недотримання сторонами встановленого правового порядку здійснення господарської діяльності.

Судом враховано той факт, що заявлені позовні вимоги, які розглядалися в межах справи №910/6217/17 мали нормативно-правове обгрунтування з посиланням на ст. 228 ЦК України та Господарський суд міста Києва у своєму рішенні від 15.12.2020 зазначив, що Державне підприємство "Укрмедпроектбуд" не позбавлено права звернутися до суду з окремим позовом про визнання недійсним Договору поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №29/12-15 від 29.12.2015, визначивши підстави позову, відмінні від визначених позивачем у даній справі (ст. 228 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Як передбачено частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, приписами частини третьої наведеної статті встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом також враховано положення абзацу 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, де вказано, що у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

З публічної інформації розміщеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що позивач є державним підприємством, яке повністю перебуває в управлінні Міністерства охорони здоров`я України, а отже відповідач за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження.

Враховуючи надані позивачем та третьою особою пояснення та докази, а також приймаючи до уваги встановлені обставити у рішенні Господарського суду міста Києва від 15.12.2020 у справі №910/6271/17, суд дійшов висновку, що Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №29/12-15 від 29.12.2015 був укладений без згоди відповідного органу виконавчої влади - Міністерства фінансів України, а отже в момент укладання спірного Договору позивач не володів повною цивільною дієздатністю на укладення такого договору, що не відповідає встановленим ст. 203 ЦК України вимогам.

Таким чином, вимоги позову підлягають задоволенню, а Договір поворотної безвідсоткової фінансової допомоги №29/12-15 від 29.12.2015 підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 215 ЦК України.

На підставі викладеного, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України понесені позивачем судові витрати, у які включено витрати зі сплати судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним договір поворотної безвідсоткової допомоги №29/12-15 від 29.12.2015, що укладений між Державним підприємством "Укрмедпроектбуд" (ідентифікаційний код 37700171) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" (ідентифікаційний код 34350971).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпрофмед" (04071, м. Київ, вул. Ярославська, 4, літера Б, офіс 2/1, ідентифікаційний код 34350971) на користь Державного підприємства "Укрмедпроектбуд" (01021, м. Київ, вул. М.Грушевського, 7, офіс 10, ідентифікаційний код 37700171) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 20.10.2021.

Суддя Р.Б. Сташків