ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2021 справа № 914/2179/21

Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Кравчук І.В., розглядаючи матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут», м. Львів

до відповідача: Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал»,

м. Миколаїв Львівська область

про: стягнення 934 820,18 грн.

за участю представників сторін:

позивача: Стернюк В.А. представник

відповідача: Галан М.В. представник

Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про стягнення 934 820,18 грн. заборгованості, з яких: 851 017,33 грн. основний борг, 36 669,91 грн. інфляційних втрат, 8 217,55 грн. 3% річних та 38 915,39 грн. пені.

Ухвалою від 21.07.2021р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.08.2021р.

В судове засідання 10.08.2021р. з`явилися представники сторін.

Крім того, відповідач повідомив, що на виконання ухвали від 21.07.2021р. ним було 05.08.2021р. відправлено на адресу суду та позивача відзив на позов.

Ухвалою від 10.08.2021р. підготовче провадження було відкладено на 21.09.2021р. та продовжено його строк до 21.10.2021р.

10.08.2021 р. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідач просить суд взяти до уваги фінансовий і майновий стан відповідача та зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій на 50 відсотків.

В судове засідання 21.09.2021р. з`явився представник позивача. Відповідач явку свого представника не забезпечив.

В той же час, представником позивача було повідомлено суд про те, що між сторонами ведуться переговори щодо можливості укладення мирової угоди, у зв`язку з погашенням відповідачем основного боргу у даній справі. Відтак, просив відкласти розгляд справи.

Ухвалою від 21.09.2021р. підготовче провадження було відкладено на 19.10.2021р.

21.09.2021 р., після судового засідання, відповідачем через канцелярію суду подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме копій платіжних доручень зі сплати основного боргу у справі та Акту №1 взаємних розрахунків за період з 01.01.2021 р. по 09.09.2021 р. підписаного представниками сторін за договором.

В судове засідання 19.10.2021 р. з`явилися представники сторін та повідомили, що відповідачем оплачена основна заборгованість в розмірі 851 017,33 грн.

Ухвалою від 19.10.2021р. в частині стягнення основного боргу провадження у справі було закрито. Крім того, цією ж ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті після закінчення підготовчого судового засідання.

Так, під час розгляду справи по суті сторони виступили зі вступними словами, після чого суд перейшов до стадій дослідження обставин справи та поданих доказів, внаслідок чого було з`ясовано наступне:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (постачальник, позивач у справі) та Міським комунальним підприємством «Миколаївводоканал» (споживач, відповідач у справі) було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DР797-159-21 від 06.01.2021р., відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 4.2 Договору, оплата газу за договором здійснюється в розмірі 100% (сто відсотків) за фактично переданий постачальником газ до десятого числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Як стверджує позивач, свої зобов`язання згідно умов договору він виконав, що підтверджує актами приймання - передачі природного газу за період з січня 2021 по квітень 2021 року:

- Акт №ЗЛВ81013669 приймання-передачі природнього газу від 31.01.2021 р. на суму 547 913,86 грн.,

- Акт №ЗЛВ81021879 приймання-передачі природнього газу від 28.02.2021 р. на суму 578 685,50грн.,

- Акт №ЗЛВ81029535 приймання-передачі природнього газу від 31.03.2021 р. на суму 385 778,83 грн.,

- Акт №ЗЛВ81037029 приймання-передачі природнього газу від 30.04.2021 р. на суму 79 553,03 грн.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання з оплати за поставлений газ відповідач виконував неналежно, внаслідок чого на момент подання даного позову допустив заборгованість в розмірі 851 017,33 грн.

Водночас, як повідомив позивач, в ході розгляду даної справи, відповідачем була повністю оплачена основна заборгованість в розмірі 851 017,33 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень:

- Платіжне доручення №3831 від 06.07.2021 р. на суму 15 000,00 грн.,

- Платіжне доручення №3947 від 09.09.2021 р. на суму 17,33 грн.

- Платіжне доручення №1 від 10.09.2021 р. на суму 836 000,00 грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач просив господарський суд стягнути з відповідача 38 915,39 грн. пені, 36 669,91 грн. інфляційних втрат та 8 217,55 грн. 3% річних за порушення строків виконання грошового зобов`язання, яке мало місце станом на момент подання позову.

Крім того, перед судовими дебатами, позивач оголосив суду заяву про те, що після ухвалення рішення у даній справі ним будуть подані докази понесення витрат на правову правничу допомогу в порядку ст. 129 ГПК України.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві на позов, а також в судовому засіданні визнавав заборгованість перед позивачем та повідомив, що ним оплачена основна заборгованість в розмірі 851 017,33 грн., однак при ухваленні рішення просив суд взяти до уваги фінансовий і майновий стан відповідача на підставі долучених до відзиву документів та зменшити розмір підлягаючої до стягнення пені на 50 відсотків.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Підставою для звернення з даним позовом позивач зазначив невиконання відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41DР797-159-21 від 06.01.2021 р. в частині своєчасного розрахунку за поставлений природній газ.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов`язання згідно умов договору виконав, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу за період з січня 2021 та квітень 2021 року., які підписані обома сторонами.

Враховуючи те, що під час розгляду справи відповідачем було добровільно сплачено основний борг в розмірі 851 017,33 грн., то ухвалою суду від 19.10.2021р. провадження у справі в цій частині позовних вимог було закрито.

Водночас, розглядаючи спір в частині стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ГПК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 6.2.1 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На підставі вищенаведених положень, у зв`язку з простроченням сплати основного боргу, позивач нарахував відповідачу:

1. 38 915,39 грн. пеня (протягом шестимісячного строку з моменту виникнення прострочення по кожному з актів приймання-передачі).

2. 8 217,55 грн. 3% річних (по кожному з актів приймання-передачі)

3. 15 618,59 грн. інфляційні втрати (по кожному з актів приймання-передачі).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що такі є вірними, відповідають чинному законодавству та умовам договору, а нарахування пені здійснено позивачем у відповідності до ст. 232 ГК України.

В той же час, відповідач звернувся до господарського суду із заявою про зменшення нарахованої пені на 50%.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором, як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Як на підставу для зменшення нарахованої пені, відповідач покликається на важкий фінансовий стан комунального підприємства, що підтверджується фінансовими результатами за 2020 рік, зокрема збитками в розмірі 1 390 000,00 грн. Крім того, відповідач також надав суду звіт фінансово-господарської діяльності за перше півріччя 2021р., з якого вбачається збільшення збитковості підприємства в розмірі 1 739 000,00 грн.

Також відповідач просить суд звернути увагу на те, що відповідачем було сплачено заборгованість до ухвалення судом рішення.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» забезпечує централізоване водопостачання та водовідведення міста Миколаєва та селища Липівка Стрийського району Львівської області, а також централізоване постачання теплової енергії. Суд наголошує на соціальній важливості належного функціонування відповідача, від безперебійної діяльності якого залежить отримання теплопостачання таких важливих соціальних інфраструктур, як лікарні, школи, дитсадки тощо.

З огляду на наведене, враховуючи фінансовий стан відповідача та ступінь виконання ним зобов`язання перед позивачем, а також соціальну спрямованість його діяльності саме в опалювальний період, дійшов висновку про можливість зменшення підлягаючої до стягнення пені на 50%, тобто до 19 457,70 грн, цим самим забезпечивши баланс інтересів сторін.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає про задоволення позовних вимог частково в розмірі 36 669,91 грн. інфляційних втрат, 8 217,55 грн. 3% річних 19 457,70 грн. пені

Судовий збір в розмірі 14 022,31 грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» - задовольнити частково.

2. Зменшити підлягаючу до стягнення пеню в розмірі 38 915,39 грн. на 50%.

3. Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (81600, Львівська область, Миколаївський район, м. Миколаїв, вул. Чорновола, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м. Львів, вул. Шевченка, 111А, ) 36 669,91 грн. інфляційних втрат, 8 217,55 грн. 3% річних 19 457,70 грн. пені та 14 022,31 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.10.2021р.

Суддя М.В. Юркевич