ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2021 р. Справа №926/2870/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючого - судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

Г.Г. Якімець,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Мад-Агро» б/н від 30.04.2021 року (вх. №01-05/1576/21 від 05.05.2021 року)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 року (суддя І.В. Марущак; повний текст рішення складено 16.04.2021 року)

у справі № 926/2870/19

за позовом: Фермерського господарства «Мад-Агро» (надалі ФГ «Мад-Агро»)

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 )

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Фермерського господарства «Вікторія В.Т.» (надалі ФГ «Вікторія В.Т.»)

про визнання права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою,

за участю:

від позивача: Чупак А.О. - керівник; Гончарук В.В. - адвокат (довіреність б/н від 03.02.2020 року);

від відповідача (в режимі відеоконференції): Решетник В.Ф. (самопредставництво юридичної особи);

від третьої особи-1 (в режимі відеоконференції): Роскрут В.В - адвокат (ордер серії СЕ №1028935 від 31.08.2021 року);

від третьої особи-2: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

17.12.2019 року Фермерське господарство «Мад-Агро» звернулось до господарського суду Чернівецької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про визнання за ФГ «Мад-Агро» права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 17,5 га, кадастровий номер :02:006:0023 з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 18 вересня 2015 року, та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11307685 від 24.09.2015, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Слобідської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 01 жовтня 2015 року було створено та зареєстровано Фермерське господарство «Мад-Агро», засновниками якого є ОСОБА_2 , частка якого в статутному капіталі складає 99% та ОСОБА_1 з часткою в статутному капіталі 1%. 18.09.2015 між Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області та засновником Фермерського господарства «Мад-Агро» - ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства. Після створення фермерського господарства «Мад-Агро» земельна ділянка, кадастровий номер :02:006:0023, використовувалась та використовується ним для ведення фермерського господарства. ФГ «Мад-Агро» обробляє дану земельну ділянку, удобрює, платить орендну плату та інші платежі за землю. Заявою від 12.06.2019 ОСОБА_1 повідомив директора Товариства ОСОБА_2 про вихід зі складу учасників (засновників) ФГ «Мад-Агро», у зв`язку із чим останнє звернулось до відповідача з клопотанням про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.09.2015 в частині зміни орендаря з ОСОБА_1 на ФГ «Мад-Агро», проте йому було відмовлено у внесенні таких змін, чим порушено права Господарства, як дійсного орендаря земельної ділянки.

На підставі ухвал господарського суду Чернівецької області від 21.01.2020 року, 25.02.2021 року залучено до участі у справі № 926/2870/19 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 та Фермерське господарство «Вікторія В.Т.» (т. 1, а.с. 181, т. 2 а.с. 136-137).

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 року у справі №926/2870/19 (суддя І.В. Марущак) відмовлено в задоволенні позову (т.2, а.с. 157-162).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що спір у даній справі існує між позивачем та третіми особами, а не відповідачем. Суд зазначив, що з огляду на визначеного позивачем відповідача, не може при даному складі сторін надавати оцінку виходу ОСОБА_1 із членів фермерського господарства та правомірності державної реєстрації ФГ «Вікторія В.Т.». Крім того, суд дійшов висновку, що позивачем при поданні даного позову неправильно обраний спосіб захисту порушеного права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 року у справі №926/2870/19, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права. На думку скаржника, суд першої інстанції порушив розумність строків розгляду даної справи та порушив строк розгляду справи на стадії підготовчого провадження. Зазначає, що у матеріалах справи №926/2870/19 містяться заяви від двох свідків. Дані заяви були прийняті судом та були оголошені під час дослідження доказів. Разом з тим, у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не надав правової оцінки вказаним доказам, суд взагалі не зазначив у своєму рішенні про наявність таких заяв. Крім того, місцевий господарський суд в оскарженому рішенні зазначив, що належним способом захисту порушеного права, буде усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Однак, суд не має права виходити за межі позовних вимог для визначення ефективного способу захисту прав замість позивача. Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що спір у даній справі стосується виключно визнання права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою. Мова йде про сталий юридичний зв`язок земельної ділянки саме з фермерським господарством. Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №922/989/18, до закінчення перегляду якої суд зупиняв провадження у справі №926/2870/19. Водночас, суд першої інстанції не взяв до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23.06.2020. Скаржник вважає, що суд безпідставно, з власної ініціативи залучив до участі у справі третю особу - ФГ «Вікторія В.Т.», оскільки рішення у справі № 926/2870/19 жодним чином не може вплинути на права та обо`язки ФГ «Вікторія В.Т.». Скаржник стверджує, що відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області є належним відповідачем, оскільки саме Управління є орендодавцем і саме Управління надавало спірну земельну ділянку виключно для ведення фермерського господарства.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Зокрема, зазначає, що 10.10.2019 Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області отримало заяву від ФГ «Мад-Агро», в якій Фермерське господарство просило внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 18.09.2015, замінивши Орендаря з гр. ОСОБА_1 на ФГ «Мад-Агро». Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 24-1646/14-19-сг від 08.11.2019 відмовлено у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки від 18.09.2015 з підстав - невідповідність положень ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України. Оскільки орендована земельна ділянка за кадастровим номером :02:006:0023 належить до земель державної форми власності, то не може бути відчужена орендарем іншим особам або внесена до статутного капіталу. Договір оренди від 18.09.2015 укладений між Головним управлінням та гр. ОСОБА_1 , і право оренди зареєстроване саме за фізичною особою, а не за ФГ «Мад-Агро», відтак правових підстав для внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.09.2015 немає. Оскільки, ОСОБА_1 вийшов із складу учасників (засновників) ФГ «Мад-Агро», з яким укладено договір оренди на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, отже з цього моменту Фермерське господарство позбавляється права оренди спірної земельної ділянки. З приводу спірних правовідносин у даній справі, наявні висновки Верховного Суду України, викладені у постановах: від 04.11.2014 справа № 3-157гс14, від 24.05.2016 справа № 21-551а16, від 07.03.2018 справа № 911/436/17 де зазначено, що системний аналіз Земельного кодексу України та Закону України «Про фермерське господарство» свідчить про таке: земельна ділянка для ведення фермерського господарства набувається саме фізичною особою; після створення (державної реєстрації) фермерського господарства воно набуває земельні ділянки у користування або у власність виключно на підставі земельних торгів відповідно до положень ч. 1 ст. 134 ЗК України. Таким чином, розпорядження земельною ділянкою на правах оренди Головним управлінням наданою фізичній особі гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства, і відповідно право належить саме цій фізичній особі, а не ФГ «Мад-Агро», як юридичній особі. На думку відповідача, висновок місцевого господарського суду, що спір у даній справі існує між позивачем та третіми особами, відповідає нормам, як матеріального так і процесуального права. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ФГ «Мад-Агро» на рішення господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 у справі № 926/2870/19.

Третя особа-1 - ОСОБА_1 у письмовому відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Зокрема зазначає, що з огляду на конкретні обставини даної справи, з урахуванням її складності, складу учасників, комплексності правової кваліфікації відносин, з яких виник спір, без чого неможливо правильно вирішити справу по суті та застосувати норми права, судом визначається розумність строку розгляду цієї справи. Таким чином, судом першої інстанції не порушено принципу розумності розгляду даної справи. Вказує, що ОСОБА_1 11.09.2019 разом із членом своєї сім`ї створив ФГ «Вікторія В.Т.», до якого перейшло право користування спірною земельною ділянкою. ФГ «Вікторія В.Т.» позивачем не було залучено до участі у справі № 926/2870/19, проте рішення господарського суду може вплинути на його права та обов`язки, тому судом першої інстанції вчинялися всі необхідні дії для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи. Третя особа-1 наголошує, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні і володінні ОСОБА_1 та ФГ «Вікторія В.Т.», які обробляють земельну ділянку, засівають її та збирають урожай, ОСОБА_1 сплачує орендну плату, відтак суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що даний спір існує між позивачем та третіми особами, а не відповідачем. З матеріалів даної справи не вбачається порушення прав позивача з боку відповідача. ФГ «Мад-Агро» не надано належних та допустимих доказів вчинення Головним управлінням Держгеокадастру у Чернівецькій області дій, які б свідчили про порушення прав позивача, як і не наведено осбтавин перешкоджання відповідачем володінню та користуванню спірною земельною ділянкою. Просить рішення господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 у справі № 926/2870/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа-2 - ФГ «Вікторія В.Т.» не надала суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представники відповідача та третьої особи-1 - ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції просили залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу - без задоволення.

Третя особа-2 - ФГ «Вікторія В.Т.» не забезпечила явки в судове засідання уповноваженого представника. Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 про відкладення розгляду справи № 926/2870/19 на 11.10.2021 о 14 год. 45 хв. надіслано 24.09.2021 ФГ «Вікторія В.Т.» на адресу, зазначену у апеляційній скарзі.

Суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників судового процесу.

Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника третьої особи-2.

Обставини справи

Наказом Головного управлінням Держземагенства у Чернівецькій області від № 24-455/14-15-СГ від 02.06.2015 «Про затвердження документації із землеустрою та передачі в оренду земельної ділянки», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано в оренду громадянину ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 17,5000 га (кадастровий номер :02:006:0023), із земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля) для ведення фермерського господарства, розташовану на території Чернівецької області, Новоселицького району, Слобідської сільської ради (за межами населеного пункту), урочище «Біля кадуба», строком на 21 рік (т. 1, а.с. 17).

18 вересня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Чернівецькій області (Орендодавець) та громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (т. 1, а.с. 18-21; 136-139).

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля), загальною площею 17,50 га, кадастровий номер :02:006:0023, для ведення фермерського господарства, розташованої на території Слобідської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області (за межами населеного пункту), урочище «Біля кадуба» згідно наказу Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області від 02.06.2015 року № 24-455/14-15-СГ.

Згідно із п. 2.4 договору нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 306559,31 грн.

Пунктом 2.6 договору сторони погодили, що право на оренду земельної ділянки не може бути відчужено її Орендарем іншим способом, внесено до статутного фонду, передано у заставу. Інші особливості об`єкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини, не встановлені.

Договір укладений на строк в 21 рік (п. 3.1 договору).

У пункті 4.1 договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в рік за безготівковим розрахунком.

Цільове призначення земельної ділянки, що передається в оренду - 01.02 для ведення фермерського господарства (п. 5.2 договору).

Цей договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації права оренди земельної ділянки (п. 14.1 договору).

Право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 11907681 від 24.09.15 (т.1, а.с.139).

На виконання умов договору Орендодавцем передано, а Орендарем прийнято в користування зазначену вище земельну ділянку, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія акту прийому-передачі земельної ділянки від 18.09.2015 (Додаток №1) (т. 1, а.с. 22).

28.09.2015 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 прийнято рішення, оформлене протоколом № 1 загальних зборів учасників ФГ «Мад-Агро» створити Фермерське господарство «Мад-Агро» (т. 1, а.с. 7-8).

Фермерське господарство «Мад-Агро» зареєстроване як суб`єкт господарювання 01 жовтня 2015 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесені відомості № 1 001140 (т. 1, а.с. 6).

В матеріалах справи міститься копія статуту Фермерського господарства «Мад-Агро», затвердженого головою ФГ «Мад-Агро» від 28.09.2015. Відповідно до п. 2.1 статуту засновниками Господарства є громадяни України: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 9-16).

Згідно з пунктом 3.1 статуту метою діяльності Господарства, зокрема, є виробництво сільськогосподарської продукції, її переробка і реалізація для отримання прибутку.

Майно Господарства належить йому на праві власності. Майнові права, що входять до складеного капіталу Господарства, передаються йому на визначений у статуті термін. У власності Господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом. Господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (пункт 5.1 статуту).

Відповідно до п. 6.1 статуту землі Господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності Господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належить громадянам членам Господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується Господарством на умовах оренди.

Право володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів Господарства, може здійснювати Господарство за письмовим погодженням з ними (п. 6.2 статуту).

Пунктом 8.1 статуту встановлено, що до складу майна Господарства (складеного капіталу) можуть входити, зокрема, земельні ділянки, право користування землею, які передаються членами Господарства до його складеного капіталу.

До складеного капіталу входить статутний капітал Господарства, що складається з грошових коштів в розмірі 1000,00 грн. Порядок формування статутного капіталу відбувається наступним чином: ОСОБА_1 володіє часткою загальною вартістю 10,00 грн., що відповідає 1% статутного капіталу Господарства. Склад вкладу Засновника - грошові кошти; ОСОБА_2 володіє часткою загальною вартістю 990,00 грн., що відповідає 99% статутного капіталу Господарства. Склад вкладу Засновника - грошові кошти (пункти 8.2 - 8.5 статуту).

Як вбачається з листа-відповіді Відділу у Новоселицькому районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, адресованого голові ФГ «Мадагро» на запит №002/2019 від 20.03.2019, згідно статистичної форми 6-зем станом на 01.01.2016 року земельна ділянка площею 17,5 га, що знаходиться в адміністративних межах Слобідської ради, перебуває у користуванні ФГ «Мад-Агро» (т. 1, а.с. 26).

З матеріалів даної господарської справи вбачається, що ФГ «Мад-Агро» з 2015 по 2019 сплачувало податок за землю та орендну плату за користування земельною ділянкою згідно договору оренди б/н від 18.09.2015, що підтверджується копіями податкових декларацій з плати за землю та копіями платіжних доручень (т. 1, а.с. 36-87).

Згідно нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 12.06.2019, останній повідомив позивача про вихід зі складу учасників (засновників) ФГ «Мад-Агро», жодних претензій, в тому числі і майнових, до ФГ та його учасників (засновників) не має (т. 1, а.с. 88).

10.10.2019 ФГ «Мад-Агро» звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з клопотанням про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.09.2015, замінивши Орендаря - ОСОБА_1 на Орендаря - ФГ «Мад-Агро» (т. 1, а.с. 89).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 24-1646/14-19-сг від 08.11.2019 відмовлено ФГ «Мад-Агро» у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Слобідської сільської ради, Новоселицького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 17,5000 га (рілля), кадастровий номер :02:006:0023, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, з підстав невідповідності положень частини 5 статті 116 Земельного кодексу України (т. 1, а.с. 90).

Також з матеріалів судової справи № 926/2870/19 вбачається, що 12.09.2019 створено та зареєстровано Фермерське господарство «Вікторія Т.В.», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 2, а.с. 113).

Відповідно до пункту 1.2 статуту ФГ «Вікторія Т.В.», затвердженого рішенням загальних зборів засновників ФГ «Вікторія В.Т.», оформлених протоколом № 1 від 11.09.2019, його засновниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Відповідно до пункту 10.2 статуту ФГ «Вікторія В.Т.» створюється за рахунок земельної ділянки, яка надана ОСОБА_1 в оренду для ведення фермерського господарства на підставі наказу Головного управлінням Держземагенства у Чернівецькій області від 02.06.2015 № 24-455/14-15-СГ, загальною площею 17,50 га, кадастровий номер :02:006:0023, розташованої на території Слобідської сільської ради урочище «Біля кадуба» (т. 2, а.с. 87-112).

Підставою для виділення земельної ділянки ОСОБА_1 є договір оренди земельної ділянки від 18.09.2015 (п. 10.3 статуту).

В матеріалах даної справи міститься відповідь позивача (вх.№ 606 від 18.02.2020) на відзив третьої особи ОСОБА_1 на позовну заяву (т.1, а.с.221). До вказаної відповіді додано, зокрема, заяву свідка ОСОБА_4 (підпис засвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Погорєловою М.Ю. 17.02.2020 року та зареєстровано в реєстрі за №2910), в якій він зазначає, що будучи керівником ТзОВ «Кредо-Фінанс», надавав послуги з організації та ведення бухгалтерського обліку ФГ «Мад-Агро» у відповідності до укладеного між ними договору про надання послуг та йому достеменно відомо, що орендну плату за земельну ділянку, яка розташована за адресою: Чернівецька область, Новоселицький район, Слобідська сільська рада урочище «Біля кадуба», розміром 17,5 га вчасно та в повному обсязі сплачувало ФГ «Мад-Агро». Господарство сплачувало усі необхідні податки, пов`язані із користуванням земельної ділянки (т. 1, а.с. 236).

Крім того, наявна заява свідка ОСОБА_5 (підпис засвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Погорєловою М.Ю. 17.02.2020 року та зареєстровано в реєстрі за № 2911), в якій, зокрема, зазначається, що починаючи з 2004 року ОСОБА_5 обробляв земельну ділянку, розташовану за адресою: Чернівецька область, Новоселицький район, Слобідська сільська рада урочище «Біля кадуба», розміром 17,5 га. Пізніше, земельну ділянку виявив бажання обробляти його зять - ОСОБА_2 . Для того, щоб отримати земельну ділянку в оренду, ОСОБА_2 створив (заснував) ФГ «Мад-Агро», в яке був запрошений племінник ОСОБА_5 - ОСОБА_1 . Обробляло землю ФГ «Мад-Агро», а саме його голова Чупак А.О. (т.1, а.с.238).

Позивач звернувся до суду з даним позовом з тих підстав, що Головне управління Держгеокадастру у Чернівецькій області, відмовивши у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки від 18.09.2015 в частині зміни орендаря з ОСОБА_1 на ФГ «Мад-Агро», на його переконання, порушило права Фермерського господарства, як дійсного орендаря земельної ділянки.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про фермерське господарство" фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону (ч.2 ст.1 Закону України «Про фермерське господарство»).

За положеннями частини четвертої статті 1 названого Закону фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Частинами 1, 2 статті 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (ст. 8 Закону України «Про фермерське господарство»).

За приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на момент створення ФГ «Мед-Агро») землі фермерського господарства можуть складатися із, зокрема, земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Статтею 19 Закону України «Про фермерське господарство» унормовано, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Згідно із ч. 2 ст. 20 Закону майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у статуті термін.

З наведених правових норм вбачається, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках, наданих їм в оренду для ведення фермерського господарства. При цьому фермерське господарство створюється після набуття громадянином, який виявив бажання створити фермерське господарство, права користування земельною ділянкою. Землі фермерського господарства складаються, у тому числі із земельних ділянок, що використовується ним на умовах оренди. Право користування такими земельними ділянками зазначається в його статуті, який має містити відомості про земельну ділянку, а також термін, на який передається це майнове право.

Таким чином, в силу наведених вище норм права після укладення громадянином договору оренди земельної ділянки державної та комунальної власності для ведення фермерського господарства та створення цим громадянином фермерського господарства права й обов`язки орендаря такої земельної ділянки за договором оренди землі переходять від громадянина до фермерського господарства з дня проведення його державної реєстрації.

Відповідно до норм статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Судом встановлено, що 18 вересня 2015 року між Головним управлінням Держземагенства у Чернівецькій області (Орендодавець) та громадянином України ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель державної власності сільськогосподарського призначення (рілля), загальною площею 17,50 га, кадастровий номер :02:006:0023, для ведення фермерського господарства, розташованої на території Слобідської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області (за межами населеного пункту), урочище «Біля кадуба» згідно наказу Головного управління Держземагенства у Чернівецькій області від 02.06.2015 року № 24-455/14-15-СГ.

З матеріалів даної господарської справи вбачається, що ФГ «Мад-Агро» було фактичним користувачем та обробляло спірну земельну ділянку до осені 2019 року. Також спірна земельна ділянка обліковувалася в його бухгалтерському обліку. Докази наявності у власності чи користуванні у ФГ «Мад-Агро» інших земельних ділянок в матеріалах справи відсутні.

Водночас, як встановлено судом та про що зазначалось вище, ОСОБА_1 заявою від 12.06.2019 повідомив позивача про вихід зі складу учасників (засновників) ФГ «Мад-Агро», в зв`язку з чим ФГ «Мад-Агро» 10.10.2019 звернулось до Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області з клопотанням про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 18.09.2015, замінивши Орендаря - ОСОБА_1 на Орендаря - ФГ «Мад-Агро».

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 24-1646/14-19-сг від 08.11.2019 відмовлено ФГ «Мад-Агро» у внесенні змін до договору оренди земельної ділянки, розташованої на території Слобідської сільської ради, Новоселицького району, Чернівецької області, розмір земельної ділянки 17,5000 га (рілля), кадастровий номер :02:006:0023, із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства.

В матеріалах судової справи № 926/2870/19 відсутні докази про те, чи оспорювало ФГ «Мад-Агро» цей наказ у судовому порядку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 ЗК України).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають: речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право оренди (суборенди) земельної ділянки.

За змістом ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації; інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

З наведених норм права вбачається, що право оренди земельної ділянки виникає після державної реєстрації такого права, яка проводиться державним реєстратором у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", на підставі договору оренди землі та інших документів, що згідно із законодавством підтверджують набуття права оренди земельної ділянки.

Після проведення державної реєстрації фермерського господарства та переходу до нього в силу вищенаведених норм Закону прав і обов`язків орендаря земельної ділянки за договором оренди землі таке господарство звертається до державного реєстратора для проведення державної реєстрації відповідного права оренди на підставі поданого ним договору оренди землі державної та комунальної власності, укладеного засновником цього фермерського господарства.

При цьому, укладення з орендодавцем та подання державному реєстратору додаткової угоди до договору оренди землі про заміну орендаря з громадянина на фермерське господарство чинним законодавством України не передбачено, відповідно не є обов`язковим.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 справа № 927/79/19.

Колегія суддів зауважує, що у даній справі відсутні докази звернення ФГ «Мад-Агро» до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки.

Предметом цього спору є визнання за ФГ «Мад-Агро» права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 17,5 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 18 вересня 2015 року, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Слобідської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а згідно із статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений статтею 16 ЦК України.

Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц та від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

Колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді визнання прав, передбачений законом або договором, однак є неефективним для захисту прав позивача та не призведе до відновлення порушеного права. Обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковими покликання скаржника на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23.06.2020, справа № 922/989/18, оскільки у зазначеній справі предметом позовних вимог був, зокрема, наказ ГУ Держгеокадастру у Харківській області про припинення права користування земельною ділянкою, який був виданий всупереч вимогам закону, а саме статті 141 Земельного кодексу України, так як відсутні законодавчо визначені підстави для позбавлення Фермерського господарства права використання земельної ділянки його засновника внаслідок припинення права постійного користування цією земельною ділянкою.

У справі № 926/2870/19 існує спір про визнання за фермерським господарством права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою, наданою громадянину за договором оренди землі для ведення фермерського господарства, який подав заяву про вихід зі складу засновників цього фермерського господарства, та став засновником іншого фермерського господарства.

Тобто, предмет позовних вимог, підстави позову та правовідносини між сторонами у справі № 922/989/18 і справі №926/2870/19 не є тотожними.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Також, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що в даному випадку спір існує між позивачем та третіми особами, а не відповідачем. Разом з тим, позивач у справі № 926/2870/19 визначив відповідачем - Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області.

ОСОБА_1 , будучи стороною (орендарем) за договором оренди землі від 18 вересня 2015 року, бере участь у справі не як відповідач, а як третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обгрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Згідно із ч. 1 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 48 ГПК України).

З огляду на наведені норми процесуального права, суд не може самостійно, з власної ініціативи замінити первісного відповідача належним відповідачем або залучити іншого відповідача, тільки за клопотанням позивача.

Щодо тверджень скаржника про порушення судом першої інстанції розумності строків розгляду даної справи, необхідно зазначити таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ГПК України завданням підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Як видно з матеріалів справи, під час проведення підготовчого провадження судом першої інстанції прийнято ухвалу від 02.03.2020 про зупинення провадження у справі № 926/2870/19.

18.12.2020 господарський суд Чернівецької області прийняв ухвалу про поновлення провадження у даній справі (т. 2, а.с. 30-32, 48).

Згідно із ст. 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Провадження у справі № 926/2870/19 продовжено зі стадії підготовчого засідання.

Одним із завдань підготовчого провадження також є забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також визначення складу учасників судового процесу.

24.02.2021 представник відповідача заявив усне клопотання про повернення до розгляду справи у підготовчому судовому засіданні та залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ФГ «Вікторія В.Т.», про що свідчить протокол судового засідання від 24.02.2021 (т. 2, а.с.134). Відтак, безпідставними є твердження скаржника про те, що суд самостійно залучив третьою особою-2 - ФГ «Вікторія В.Т.».

Таким чином, судом першої інстанції вчинялися всі необхідні дії для забезпечення правильного, своєчасного і об`єктивного розгляду даної справи.

З врахуванням вищеописаних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для задоволення заявлених ФГ «Мад-Агро» позовних вимог про визнання за ФГ «Мад-Агро» права володіння та користування на умовах оренди земельною ділянкою загальною площею 17,5 га, з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства по договору оренди землі від 18 вересня 2015 року, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Слобідської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області.

Доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 року у справі №926/2870/19.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Мад-Агро» б/н від 30.04.2021 року (вх. №01-05/1576/21 від 05.05.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернівецької області від 06.04.2021 року у справі № 926/2870/19 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя Г.Г. Якімець