РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.10.2021Справа № 910/1194/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Бовдрича Олександра Миколайовича ( АДРЕСА_1 )

до Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (04107, м. Київ, вул. Пугачова, 17)

про припинення договору

за участю представників

від позивача: Бовдрич О.М., Волощук В.В.

від відповідача: Косих С.І.

У судовому засіданні 13.10.2021, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Бовдрич Олександр Миколайович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення про припинення договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 28.11.2018 на адресу відповідача направлявся лист про припинення дії договору оренди приміщення цегляно-металевого навісу від 11.02.2016 у зв`язку з фактичним знищенням об`єкта оренди. За доводами позивача, відповідач відповіді на вищевказаний лист не надав, підписаного акту прийому-передачі майна не повернув, що стало наслідком звернення позивача з позовом до суду про припинення шляхом розірвання договору оренди від 11.02.2016 на підставі п. 4 ч. 2 ст. 291 ГК України з 28.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/1194/21 та постановив здійснювати її розгляд в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні 24.02.2021.

24.02.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що позивач свідомо не повернув об`єкт оренди його власнику - відповідачу, а передав його ТОВ "ТІСО", чим порушив умови укладеного між сторонами договору та положення ст. 785 ЦК України.

У судовому засіданні 24.02.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 17.03.2021.

10.03.2021 до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що пояснення відповідача не спростовують вимог позивача щодо припинення договору оренди приміщення шляхом його розірвання з підстав знищення майна.

17.03.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшли пояснення відповідача на відповідь на відзив та заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів.

У судовому засіданні 17.03.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 07.04.2021.

29.04.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи доказів направлення на адресу позивача пояснень на відповідь на відзив.

05.04.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшли пояснення позивача щодо державної частки в статутної капіталі відповідача, щодо підтвердження факту знищення приміщення та щодо не підписання відповідачем актів прийому-передачі.

06.04.2021 до канцелярії суду надійшла заява позивача щодо проведення дій по встановленню наявності орендованого майна.

Цією ж датою до канцелярії суду надійшла відповідь відповідача на пояснення позивача.

07.04.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи копії рішення Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 у справі №910/15783/20.

У судовому засіданні 07.04.2021 суд на місці ухвалив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 21.04.2021.

У судовому засіданні 21.04.2021 суд оголосив перерву в судовому засіданні до 12.05.2021.

06.05.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшов від відповідача супровідний лист з додатками для долучення до матеріалів справи.

12.05.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання позивача про повернення справи на стадію підготовчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 суд постановив перейти зі стадії розгляду справи №910/1194/21 по суті на стадію підготовчого провадження, яке відбудеться 02.06.2021. Даною ухвалою суд також зобов`язав Відділ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві надати суду наступну інформацію: щодо факту знищення приміщення цегляно-металевого навісу, загальною площею 142 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, із зазначенням дати встановлення даних обставин; щодо проведення дій із огляду вищевказаного нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А (фотозйомки, відеофіксації, тощо), та зобов`язав Відділ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві надати суду: копію заяви директора Укрсоюзсервісу Петрик О.В. від 14.11.2018 року щодо знищення нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А; копію протоколу огляду місця події із фотокопією до вказаного протоколу; копії заяв про вчинення кримінального правопорушення по кримінальним провадженням відкритих стосовно факту знищення майна що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А.

У судовому засіданні 02.06.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 23.06.2021 та витребувати у позивача оригінали доказів надсилання відповідачу 28.11.2018 листа та актів прийому-передачі об`єкта оренди.

22.06.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача про відкладення підготовчого засідання та клопотання, у якому відповідач просив зобов`язати позивача надати на ознайомлення оригінали документів, що підтверджують надсилання відповідачу 28.11.2018 актів прийому-передачі об`єктів.

23.06.2021 до канцелярії суду надійшли пояснення позивача та заява про долучення документів, а саме рішень судів, у яких було встановлено факт знищення орендованого майна та його відсутності.

Цією ж датою на виконання вимог ухвали суду від 12.05.2021 надійшов супровідний лист з додатками від Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві.

У судовому засіданні 23.06.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 21.07.2021.

21.07.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 11, 13 ст. 176 ГПК України, оскільки позивач не надав для ознайомлення оригіналів документів, які підтверджують надсилання відповідачу актів прийому-передачі об`єктів.

Протокольною ухвалою від 21.07.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні суд на місці ухвалив відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України та керуючись принципом розумності строків у відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини відкласти підготовче засідання на 04.08.2021.

03.08.2021 до канцелярії суду надійшло клопотання відповідача про надання додаткових документів, пояснення щодо документів, наданих поліцією, та заява про залишення позовної заяви без розгляду.

У судовому засіданні 04.08.2021 представник відповідача підтримав заяву про залишення позовної заяви без розгляду, яка обґрунтована тим, що позивач не надав і в матеріалах справи відсутні докази наявності у позивача документів, які підтверджують надсилання відповідачу для підписання актів прийому-передачі об`єктів від 28.11.2018, що є порушенням вимог п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у задоволенні заяви Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

У судовому засіданні 04.08.2021 суд на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 11.08.2021.

У судовому засіданні 11.08.2021 позивач надав письмові пояснення для долучення до матеріалів справи, а відповідач письмове клопотання про відкладення підготовчого засідання для отримання додаткових доказів.

У судовому засіданні 11.08.2021 суд задовольнив клопотання відповідача та на місці ухвалив відкласти підготовче засідання на 15.09.2021.

03.09.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшли листи Українського союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення з актами прийому-передачі від 28.11.2018 та заявами свідків.

14.09.2021 до канцелярії суду надійшла відповідь на пояснення позивача від 10.08.2021.

15.09.2021 до господарського суду надійшов лист відповідача з заявами свідків.

У судовому засіданні 15.09.2021 суд на місці ухвалив відмовити відповідача в усному клопотанні про відкладення підготовчого засідання, закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 29.09.2021.

27.09.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача про повернення справи на стадію підготовчого провадження.

29.09.2021 відповідачем було також подано заяву, у якій останній просив суд повернути позовну заяву та додані до неї документи, як такі, що підписані особою, яка не має на це права.

У судовому засіданні 29.09.2021 суд на місці ухвалив залишити без розгляду заяву відповідача про перевірку повноважень представника позивача, відмовити в задоволенні клопотання відповідача про перехід в підготовче провадження.

У судовому засіданні 29.09.2021 заслухано пояснення представників сторін по суті спору та відкладено розгляд справи на 13.10.2021 на стадії дослідження доказів.

У судовому засіданні 13.10.2021 судом досліджено докази та заслухано представників сторін.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

11 лютого 2016 року між Фізичною особою-підприємцем Бовдричем Олександром Миколайовичем (надалі - позивач, орендар) та Українським союзом об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення (надалі-відповідач, орендодавець, Укрсоюзсервіс) був укладений договір оренди приміщення цегляно-металевого навісу (надалі- договір).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування в належному технічному стані, приміщення цегляно-металевого навісу, загальною площею 142 кв.м. (одне приміщення 105 кв.м. з окремим входом і трьома кімнатами всередині приміщення та друге приміщення 37 кв.м. з окремим входом) далі - об`єкт, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А. Об`єкт є власністю орендодавця.

Об`єкт надається орендарю для організації робіт з ремонту та технічного обслуговування автомобілів та інших транспортних засобів (п. 2.1. договору).

Згідно з п. 3.1. договору передача об`єкту в оренду здійснюється за актом прийому-передачі, який є невід`ємною частиною договору, підписується одночасно з договором та свідчить про фактичну передачу об`єкта в оренду (Додаток №1 до договору).

Після підписання акту прийому-передачі орендодавець надає орендарю доступ до об`єкту (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що об`єкт надається в оренду з 15.02.2016 по 15.02.2017 включно.

Відповідно до п. 8.2. договору після закінчення строку дії договору та згоди сторін на його продовження, орендодавець та орендар укладають новий договір, в якому зазначаються нові строки початку та закінчення дії договору, розміри та строки платежів, перелік послуг, що надаються, обов`язки сторін, тощо.

Згідно з п. 8.3. договору дія договору припиняється в разі:

8.3.1. закінчення терміну, на який він був укладений згідно з п. 4.1. договору;

8.3.2. загибелі об`єкту оренди;

8.3.3. банкрутства орендаря або орендодавця;

8.3.4. ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Достроково за згодою сторін або за рішенням господарського суду та в інших випадках, передбачених цим договором або чинним законодавством України (п. 8.4. договору).

Пунктом 8.7. договору встановлено, що в разі закінчення строку дії договору або в разі його дострокового припинення орендар зобов`язується:

- звільнити об`єкт і повернути його орендодавцю протягом одного календарного дня та підписати акт прийому-передачі;

- передати об`єкт орендодавцю в комплектації, що була на час його передачі в оренду та в стані не гіршому за стан на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального зносу;

- повернути об`єкт з поліпшеними, які були зроблені орендарем на об`єкті і які не можна відокремити без шкоди для об`єкту, а також з поліпшеннями здійсненими орендарем за домовленістю сторін. Витрати орендаря на ці поліпшення орендодавцем не компенсуються.

Об`єкт вважається фактично поверненим орендодавцеві з моменту підписання акту прийому-передачі. У момент підписання цього акту орендар передає орендодавцю ключі від об`єкту (п. 8.8. договору).

Відповідно до п. 8.9 договору в разі дострокового припинення договору оренди з ініціативи орендаря, орендар письмово повідомляє про це орендодавця за два місяці до дати повернення об`єкта і сплачує орендодавцю орендну плату, а також всі платежі, передбачені цим договором, в повному обсязі.

Додатковими угодами від 15.02.2017 та від 14.02.2018 були внесені зміни до п. 4.1. договору, зокрема, термін надання об`єкту в оренду був продовжений до 15.02.2018 року та до 15 лютого 2019 року відповідно.

28 листопада 2018 року позивач звернувся до відповідача з листом, у якому повідомив, що не має змоги користуватись орендованим майном, оскільки воно було знищено (розвалені стіни) невідомими особами, та просив розглянути питання щодо припинення договору на підставі п. 8.3.2. договору. Відповіді на вищевказаний лист від відповідача не надходило, надані в додатку до листа акти приймання-передачі на адресу позивача не повертались.

Позивач звертаючись з позовом до суду зазначає, що саме з вищевказаної дати направлення листа-повідомлення дія договору оренди від 11.02.2016 є припиненою на підставі п. 8.3.2. договору, внаслідок неможливості користування орендованим приміщенням у зв`язку з його знищенням.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено судом, за актом прийому-передачі приміщення цегляно-металевого навісу від 11.02.2016 позивачу було передано в оренду приміщення загальною площею 142 кв.м. (одне приміщення 105 кв.м. з окремим входом і трьома кімнатами всередині приміщення та друге приміщення 37 кв.м. з окремим входом), яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А.

Згідно з ч. 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором

Додатковими угодами від 15 лютого 2017 року та від 14 лютого 2018 року до договору сторони погодили внести зміни до п. 4.1. договору та продовжити строк договору до 15 лютого 2018 року та 15 лютого 2019 року відповідно.

Відповідно до частини 2 статті 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: - закінчення строку, на який його було укладено; - викупу (приватизації) об`єкта оренди; - ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; - загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Судом встановлено, що умовами п. 8.3. договору сторони також передбачили, що дія договору припиняється в разі закінчення терміну, на який він був укладений згідно з п. 4.1. договору (п. 8.3.1, загибелі об`єкту оренди (п. 8.3.2.), банкрутства орендаря або орендодавця (п. 8.3.3.) та ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем (п. 8.3.4.).

Як вбачається із матеріалів справи, листом від 28.11.2018 року, адресованому Українському союзу об`єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення, позивач повідомляв орендодавця про неможливість користування орендованим приміщенням у зв`язку з його знищенням та просив останнього розглянути питання щодо припинення договору на підставі п. 8.3.2. договору.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач не звертався до орендодавця з вищевказаним листом, ігнорував вимоги останнього щодо дострокового розірвання договору у зв`язку з систематичним невиконанням його умов та щодо повернення об`єкту за актом прийому-передачі (листи №01/1-76 від 26.10.2018, №01/1-84 від 02.11.2018 та №01/1-142 від 29.12.2018).

З матеріалів справи вбачається, що в підтвердження факту направлення позивачем листа-повідомлення від 28.11.2018 на адресу орендодавця, Фізичною особою-підприємцем Бовдричем Олександром Миколайовичем було надано лише фіскальний чек від 28.11.2018.

Відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, розрахунковий документ - (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) видається відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" і підтверджує факт надання послуги відділенням зв`язку.

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

Дослідивши наявні докази направлення листа-повідомлення від 28.11.2018, суд встановив, що в матеріалах справи відсутній опис вкладення до рекомендованого листа, яким здійснювалось направлення поштового відправлення з штрихкодовим індикатором №511, а отже, встановити про направлення саме зазначеного документа не вбачається за можливе.

Судом також не приймається до уваги копія поштового листа від 06.03.2020 за штрихкодовим індикатором №552, за яким позивач нібито повторно направляв орендодавцю листа-повідомлення, оскільки останній містить не вірну адресу відповідача, зокрема, індекс одержувача зазначений 04050, при цьому належним є 04107.

Частиною 1 ст. 14 ГПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо.

Аналогічні висновки щодо належних та допустимих доказів факту знищення нерухомого майна викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 січня 2019 року у справі № 708/254/18, від 30 травня 2019 року у справі № 922/2598/18, від 26 червня 2019 року у справі № 334/16303/15.

Судом встановлено, що на підтвердження факту знищення нерухомого майна в листопаді 2018, яке є об`єктом оренди, позивач посилається на те, що Голосіївським управлінням поліції Головного Управління Національної поліції України було порушено два кримінальних провадження №0010423 від 14.11.2018 та №0002027 від 12.03.2019.

Так, з наявного у матеріалах справи витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0010423 від 14.11.2018 вбачається, що останнє було порушене на підставі ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 206 КК України за фактом надходження заяви ОСОБА_1 про те, що 14.11.2018 близько 04:00 група невстановлених осіб за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, вчиняє протиправні дії, які виражаються в умисному знищенні та пошкодженні майна Українського союзу об`єднань підприємств і організацій побутового обслуговування населення "Укрсоюзсервіс", а також звернення ОСОБА_1 щодо протиправних дій невстановлених осіб, які мали місце 14.11.2018 о 04:30 за вказаною адресою та виражалися у протидії законній господарській діяльності.

З протоколу місця огляду події від 14.11.2018 вбачається, що об`єктом огляду було одноповерхове офісне приміщення Укрсоюзсервісу, при огляді якого було встановлено, що в одній з кімнат офісу виявлено відчинене розбите вікно, на підлозі уламки скла, порушена обстановка в приміщенні.

З витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0002027 від 12.03.2019, вбачається, що останнє було порушене на підставі ч. 1 ст. 194 КК України за фактом надходження заяви ОСОБА_1 про те, що 07.03.2019 близько 11:00 нею за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, було виявлено зруйноване одноповерхове приміщення, площею 65,2 кв.м.

Водночас з наявного у матеріалах справи витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний № 119836563, сформованого 05.04.2018, вбачається, що за позивачем на праві приватної власності було зареєстровано об`єкт нерухомого майна за реєстраційним № 000 - нежитлова будівля, загальною площею 165,4 кв.м, за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, складовими частинами якого значаться: нежитлова будівля, Б; нежитлова будівля, Д; нежитлова будівля, Г; огорожа, 1; ворота, 2.

За умовами договору оренди та згідно з актом прийому-передачі від 11.02.2016 відповідачу в оренду було передано приміщення цегляно-металевого навісу, загальною площею 142 кв.м: одне приміщення - 105 кв.м (з окремим входом і трьома кімнатами всередині приміщення), друге приміщення - 37 кв.м (з окремим входом), що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А.

Виходячи з наведеного, а також беручи до уваги інформацію, яка міститься у витязі з ЄРДР кримінального провадження №0010423 від 14.11.2018 не вбачається за можливе встановити, яке саме майно було пошкоджено та знищено саме 14.11.2018.

В той же час, в матеріалах справи наявний лист від 14.06.2021 № ВХ10625/125/47-2021, на виконання вимог ухвали суду від 12.05.2021, яким Старшим слідчим слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві повідомлено суд, що у ході проведення досудового розслідування за заявою директора Укрсоюзсервісу Петрик О.В. від 14.11.2018, проведено огляд місця події, в ході якого встановлено, що все нерухоме майно, в тому числі і приміщення цегляно-металевого навісу, загальною площею 165,4 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А було зруйновано. Однак, суд зазначає, що у самому листі та у долучених до нього додатках, слідчим не конкретезовано коли (дата) саме та яке майно було знищене.

Судом також було досліджено долучені до матеріалів справи заяви свідків та встановлено, що останні не містять повної інформації про майно, яке було знищено по вул. Ямській, 72-А у м. а також вказані заяви не відповідають приписам ст. 88 ГПК України.

Однак, судом прийнято до уваги той факт, що рішеннями у справах №910/3945/20 та №910/17168/20, які набрали законної сили та є чинними на час розгляду даної справи, встановлено, що об`єкт загальною площею165,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, частина якого є предметом спору у справі №910/1194/21, станом на 26.04.2019 знищений.

Відповідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаними рішеннями встановлено, що згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним № 165161434 від 26.04.2019 було закрито розділ на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним № 000 - нежитлова будівля, загальною площею 165,4 кв.м, розташована за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, складовими частинами якого значаться: нежитлова будівля, Б; нежитлова будівля, Д; нежитлова будівля, Г; огорожа, 1; ворота, 2, у зв`язку з його знищенням.

Як вбачається з вказаного витягу, реєстраційні дії щодо закриття розділу на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним № 000, у зв`язку з його знищенням, були вчинені державним реєстратором КП "Центр правової допомоги та реєстрації" Скляренком О.М. на підставі рішення № 46672390, прийнятого ним 26.04.2019 року.

Підставою для внесення вищевказаних даних став Звіт про проведення обстеження об`єкта нерухомого майна, виданий ФОП Каменських С.Л. №19.2019 від 19.04.2019.

Так, у Звіті містився висновок про те, що за результатами проведення обстеження об`єкта нерухомого майна (нежитлова будівля літ. «Б», нежитлова будівля літ. «Д», нежитлова будівля літ. «Г», ворота 2, огорожа) за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А відсутні об`єкти нерухомого майна.

Проте, як зазначає відповідач та підтверджується матеріалами справи, наказом Міністерства юстиції України № 3013/5 від 03.09.2020 рішення державного реєстратора було скасоване як таке, що прийняте з порушенням законодавства у сфері реєстрації прав, оскільки державний реєстратор не перевірив належним чином документи, що подавалися для державної реєстрації закриття розділу на об`єкт нерухомого майна № 000, враховуючи, що звіт про проведення обстеження об`єкта нерухомого майна, на підставі якого вчинялися реєстраційні дії, не підтверджує факту його знищення.

Разом з тим, суд зазначає, що скасоване наказом Міністерства юстиції України № 3013/5 від 03.09.2020 рішення державного реєстратора від 26.04.2019 та поновлення реєстраційних даних відносно об`єкту нерухомого майна, реєстраційний номер №000, загальною площею 165,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А, не є беззаперечним доказом відновлення та/або наявності орендованого майна в натурі, з урахуванням тих обставин, що встановлені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2021 у справі № 910/17168/20 та доказів, що містяться у матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи розгляд неодноразових спорів, в яких досліджувались обставини щодо існування вищевказаного майна, яке орендувалось в тому числі позивачем, згідно з договором оренди приміщення цегляно-металевого навісу від 11.02.2016, а також з огляду на Звіт про проведення обстеження об`єкта нерухомого майна №19.2019 від 19.04.2019, який містить дані про відсутність об`єктів нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Ямська, 72-А, суд приходить до висновку, що об`єкт оренди, а саме приміщення цегляно-металевого навісу, загальною площею 142 кв.м. (одне приміщення 105 кв.м. з окремим входом і трьома кімнатами всередині приміщення та друге приміщення 37 кв.м. з окремим входом), який є частиною нерухомого майна площею 165,4 кв.м. за адресою: м. Київ, вул. Ямська, буд. 72-А, вважається знищеним станом на квітень 2019, а відтак в силу приписів п. 8.3.2. договору оренди від 11.02.2016 дія останнього припинилася.

Доводи відповідача щодо наявності орендованого майна, в тому числі станом на момент вирішенням спору по суті, не підтверджені жодними належними доказами, та спростовуються наведеним вище, а тому до уваги не беруться.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім того, суд відзначає, що відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України (кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а у ч. 1 ст. 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним правилом (ч. 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України) суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Тобто суд захищає права, свободи та інтереси осіб у спосіб, який прямо передбачено нормою матеріального права або договором.

При цьому позивач, обираючи спосіб захисту, який він просить суд застосувати для захисту його прав, свобод чи інтересів, може обирати між кількома способами захисту (передбаченими законом або договором), якщо це не заборонено законом.

Якщо ж законом або договором не передбачено способу захисту, який би ефективно захищав права, свободи чи інтереси позивача, суд може захистити їх у спосіб, що не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України).

Наведене з урахуванням положень ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що спосіб захисту, який позивач може обрати, а суд застосувати при здійсненні судочинства, у будь-якому випадку має бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, і дає змогу забезпечити реальне поновлення порушеного права.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Спосіб захисту повинен насамперед слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

За таких обставин, враховуючи встановлені вище судом обставини щодо припинення дії договору у зв`язку із знищенням об`єкту оренди станом на квітень 2019 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Бовдрича Олександра Миколайовича про припинення шляхом розірвання договору оренди приміщення цегляно-металевого навісу від 11.02.2016 з 28 листопада 2018 року.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.10.2021

Суддя Л. Г. Пукшин