РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.10.2021Справа № 910/7687/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Красножона Олександра Анатолійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайхона Базар"

про стягнення 246 372,08 грн.

Представники сторін:

від позивача: Маліновська З.Г., договір № 080920 від 08.09.2020;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Красножон Олександр Анатолійович звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чайхона Базар» про стягнення 246 372,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором оренди нежитлового приміщення № 1/3 від 27.09.2019, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

01.06.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.07.2021.

У судове засідання 19.07.2021 представники позивача з`явились, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 09.08.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 09.08.2021 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

Враховуючи, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.09.2021.

31.08.2021 представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 06.09.2021 представники сторін не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 розгляд справи відкладено на 27.09.2021.

У судове засідання 27.09.2021 представник позивача з`явився та подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи до 11.10.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 11.10.2021 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами дослідження у судовому засіданні поданих представником позивача заяв про зменшення розміру позовних вимог, судом залишено їх без розгляду на підставі ч. 2 ст. 207 ГПК України, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, з огляду на наступне.

Згідно приписів п. 3 та п. 10 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд у разі необхідності заслуховує уточнення позовних вимог та заперечень проти них та розглядає відповідні заяви; вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом (ч. 2 ст. 207 ГПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, згідно приписів ч. 2 ст. 46 ГПК України право на подання заяви про зменшення розміру позовних вимог може бути реалізовано виключно у строк, до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, оскільки заяви про зменшення розміру позовних вимог подані представником позивача поза межами такого строку,означені заяви залишені судом без розгляду.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвали суду були направлені судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак були повернуті відділом поштового зв`язку до суду з поміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, вважається днем вручення відповідачу ухвал Господарського суду міста Києва.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому, за приписами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на викладене, оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 11.10.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2019 року між Фізичною особою-підприємцем Красножоном Олександром Анатолійовичем (далі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чайхона Базар» (далі - орендар, відповідач) укладено Договір оренди нежилого приміщення № 1/3 (далі - Договір), за умовами якого, орендодавець зобов`язується передати орендареві в тимчасове платне користування (далі - оренда) нежитлове приміщення, яке розташовано за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, буд. 32/2 (далі - приміщення), що дозволяє орендареві використовувати приміщення й здійснювати в ньому свою діяльність відповідно до цілей та умов цього Договору, а орендар зобов`язується прийняти приміщення й оплачувати щомісячну орендну плату.

Приміщення, передане в оренду, відноситься до групи нежитлових приміщень та перебуває на 1 поверсі в будинку по вул. Будівельників, 32/2 Дніпровського району м. Києва. Точне місцезнаходження приміщення вказується червоними лініями на поверховому плані, що є невід`ємним додатком до цього Договору (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору площа переданого орендареві приміщення становить 220 кв.м.

Згідно з п. 3.1 та п. 3.2 Договору з метою дотримання впорядкованого й систематизованого призначення приміщень будинку, зручного для відвідувачів, орендар зобов`язаний використовувати приміщення винятково відповідно до цільового використання, обумовленого даним Договором (дозволене використання).

Дозволеним використанням є використання приміщення орендарем винятково для розміщення громадського харчування.

У відповідності до п. 4.1 Договору приміщення передається орендареві в оренду згідно з актом приймання-передачі, який повинен бути підписаний після підписання Договору та після зарахування орендних коштів за перший місяць оренди на рахунок орендодавця у розмірі, визначеному п. 6.1.1 та з урахуванням умов п. 6.1.2 і п. 6.7 цього Договору, сторони домовились, що передача приміщення можлива після 27 вересня 2019 року, з урахуванням вимог цього пункту.

Згідно з п. 5.1 Договору строк оренди за даним Договором становить два роки один місяць чотири дні. Строк оренди починається з моменту підписання Акту приймання-передачі приміщення й може бути змінений у зв`язку з достроковим розірванням або припиненням відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 5.2 Договору узгоджено, що за користування приміщенням без укладення нового договору оренди або додаткової угоди до цього Договору, орендар сплачує орендодавцю за увесь період такого користування подвійний розмір орендної плати. Така плата є штрафною санкцією та не свідчить про продовження строку дії Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору розмір орендної плати за цим Договором на день підписання Договору за один місць оренди складає у період з 27.09.2019 та до кінця строку оренди 15 000,00 грн. за один місяць відповідно до офіційного курсу Національного банку на день укладення Договору складає 600 доларів США.

За умовами п. 6.4 Договору сплата орендної плати здійснюється шляхом перерахування орендарем грошових коштів на поточний рахунок орендодавця до десятого числа поточного місяця за цей місяць оренди.

У відповідності до п. 6.5 Договору в розмір орендної плати не включається та сплачуються орендарем окремо комунальні послуги (електроенергія, водо та теплопостачання), спожиті орендарем. Вартість комунальних послуг компенсується орендарем орендодавцеві згідно з показаннями лічильників (у разі їх наявності) або у розмірі сум, фактично сплачених орендодавцем постачальникам послуг. Компенсація вартості комунальних послуг орендарем розпочинається з моменту прийняття приміщення за актом приймання-передачі.

Згідно з п. 6.6 Договору розмір орендної плати починаючи з другого року оренди підлягає щорічній індексації на 3%.

Пунктами 7.1.2 та 7.1.3 Договору узгоджено, що в день закінчення строку оренди, а також після припинення Договору з будь-яких інших підстав, повернути орендодавцю приміщення за актом прийому-передачі у стані, в якому їх було передано в оренду з урахуванням невід`ємних поліпшень та нормального зносу, чистим та вільним від майна орендаря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсувати орендодавцеві вартість спожитих комунальних послуг.

Згідно з п. 7.4.2 Договору орендодавець має право достроково розірвати цей Договір у разі суттєвого порушення орендарем умов даного Договору, письмово повідомивши про таке розірвання орендаря не менш як за 1 місяць додати розірвання.

У відповідності до п. 8.1 Договору за порушенням строків перерахування орендної плати орендар, за письмовою вимогою орендодавця, зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Пунктом 8.2 Договору узгоджено, що у разі порушення строку повернення приміщень з оренди, орендар, за письмовою вимогою орендодавця, зобов`язаний сплатити штраф у розмірі подвійної орендної плати за кожен такий день оренди за весь час прострочення.

Відповідно до п. 10.4 Договору орендар має право розірвати даний Договір зі своєї ініціативи до закінчення строку оренди, повідомивши про це орендодавця не пізніше, ніж за 1 календарний місяць до дати передбачуваного розірвання, при цьому авансовий платіж, зараховується за останній місяць оренди.

Згідно з п. 10.5 Договору орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати даний Договір у випадку несплати орендарем платежів, передбачених даним Договором, протягом 30 календарних днів підряд після надсилання орендодавцем орендарю письмового повідомлення, про несплату останнім платежів передбачених даним Договором та в інших випадках, передбачених цим Договором у формі цінного листа з описом вкладення) та якщо орендар не усуне зазначене порушення протягом 5 банківських днів з дати отримання письмового повідомлення орендодавця з вимогою усунути таке порушення. У цьому випадку цей Договір вважається припиненим на 31-й день від дня направлення листа та у цей же день орендар зобов`язаний повернути орендоване майно.

На виконання умов Договору, за актом приймання-передачі приміщення в оренду від 27.09.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення в оренду, що являє собою нежитлове приміщення на першому поверсі, загальною площею 220 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, буд. 32/2, на умовах та в порядку, передбачених Договором оренди.

17.01.2020 позивачем отримано Лист відповідача вих. № 1 від 17.01.2020 про дострокове розірвання Договору у порядку п. 10.4 Договору.

07.10.2020 позивачем направлено відповідачу Повідомлення про розірвання Договору у порядку п. 7.4.2 Договору.

16.10.2020 позивачем, за участю представника відповідача складено Акт технічного огляду приміщення, розташованого за адресою вул. Будівельників, 32/2, м. Київ, відповідно до якого, встановлено ряд недоліків орендованого приміщення.

10.01.2021 позивачем направлено відповідачу Запрошення на складення акту прийому-передачі приміщення.

27.01.2021 позивачем складено в односторонньому порядку Акт прийому-передачі приміщення, відповідно до якого, встановлено ряд зауважень до приміщення.

27.01.2021 позивачем направлено відповідачу Акт прийому-передачі приміщення від 27.01.2021 та Вимогу про сплату заборгованості з орендної плати, штрафних санкцій за несплату орендної плати, компенсації вартості комунальних послуг, а також вартості відновлювального ремонту за Договором.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, сплату орендної плати за період з січня 2020 року по 27 січня 2021 своєчасно та у повному обсязі не здійснив, в зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість з орендної плати в розмірі 128 064,52 грн., а також заборгованість з компенсації вартості комунальних витрат та теплоенергії в розмірі 12 893,58 грн.

Також у зв`язку з неповерненням відповідачем позивачу орендованого приміщення після його повернення, позивачем нараховано та заявлено до стягнення подвійну орендну плату у розмірі 90 000,00 грн. за лютий-квітень 2021 року.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині сплати орендної плати та компенсації вартості комунальних витрат та теплоенергії, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4 166,78 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 269,50 грн. та пеню в розмірі 8 977,70 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст. 525,526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

На виконання умов Договору, за актом приймання-передачі приміщення в оренду від 27.09.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв приміщення в оренду, що являє собою нежитлове приміщення на першому поверсі, загальною площею 220 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, буд. 32/2, на умовах та в порядку, передбачених Договором оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Водночас, частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України встановлено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

За змістом ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди припиняється у разі, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 10.4 Договору орендар має право розірвати даний Договір зі своєї ініціативи до закінчення строку оренди, повідомивши про це орендодавця не пізніше, ніж за 1 календарний місяць до дати передбачуваного розірвання, при цьому авансовий платіж, зараховується за останній місяць оренди.

Таким чином, вищевказаною умовою Договору надано право орендарю відмовитися в односторонньому порядку від Договору у будь-який час, попередивши про це орендодавця не пізніше, ніж за 1 календарний місяць.

17.01.2020 позивачем отримано Лист відповідача вих. № 1 від 17.01.2020 про дострокове розірвання Договору у порядку п. 10.4 Договору.

Частиною третьою статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини другої статті 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Таким чином, оскільки відповідач на підставі п. 10.4 Договору відмовився від Договору, надіславши позивачу відповідне повідомлення, і позивачем отримано таке повідомлення 17.01.2020, то Договір є відповідно розірваним з 17.02.2020.

Відтак, в силу приписів ст. 291 Господарського кодексу України, договір є таким, що припинив свою дію 17.02.2020.

Натомість, з 18.02.2020 у разі неповернення приміщення з оренди, у позивача наявне право на нарахування неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення у відповідності до п. 8.2 Договору та ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Таким чином, оскільки відповідно до наданого позивачем розрахунку орендної плати, у відповідача відсутня заборгованість за лютий 2020 року, однак наявна заборгованість за січень 2020 року, обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за січень 2020 року у розмірі 11 950,00 грн., розмір якої, як і наявність якої, відповідачем не заперечено.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати орендної плати в сумі 11 950,00 грн. за січень 2020 року, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати заборгованості за Договором не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення орендної плати в сумі 11 950,00 грн. за січень 2020 року.

В свою чергу, у відповідності до п. 6.5 Договору в розмір орендної плати не включається та сплачуються орендарем окремо комунальні послуги (електроенергія, водо та теплопостачання), спожиті орендарем. Вартість комунальних послуг компенсується орендарем орендодавцеві згідно з показаннями лічильників (у разі їх наявності) або у розмірі сум, фактично сплачених орендодавцем постачальникам послуг. Компенсація вартості комунальних послуг орендарем розпочинається з моменту прийняття приміщення за актом приймання-передачі.

Однак, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача 12 893,58 грн. компенсації комунальних витрат та теплоенергії, позивачем жодного розрахунку означеної суми не наведено, в тому числі, на виконання вимог ухвали суду від 17.05.2021, не наведено, в зв`язку з чим, з урахуванням обставин щодо розірвання Договору, вимоги позивача в цій частині залишаються без задоволення.

У зв`язку з неповерненням відповідачем позивачу орендованого приміщення після його повернення, позивачем нараховано та заявлено до стягнення подвійну орендну плату у розмірі 90 000,00 грн. за лютий-квітень 2021 року.

Пунктом 7.1.2 Договору узгоджено, що в день закінчення строку оренди, а також після припинення Договору з будь-яких інших підстав, повернути орендодавцю приміщення за актом прийому-передачі у стані, в якому їх було передано в оренду з урахуванням невід`ємних поліпшень та нормального зносу, чистим та вільним від майна орендаря.

При цьому, частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана з урахуванням нормального зносу або у стані, обумовленому у договорі.

Положення вказаної норми закону та Договору з урахуванням приписів ст. 11 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України свідчать про те, що у разі припинення договору у розумінні ст. 291 Господарського кодексу України - внаслідок закінчення строку, на який його було укладено, у орендаря виникає обов`язок повернути орендодавцю майно з оренди.

Як встановлено судом Договір припинив свою дію з 17.02.20120 в той же час, як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2020 позивачем, за участю представника відповідача складено Акт технічного огляду приміщення, розташованого за адресою вул. Будівельників, 32/2, м. Київ, відповідно до якого, встановлено ряд недоліків орендованого приміщення.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивачем було фактично прийнято приміщення з оренди 16.10.2020.

Водночас, 10.01.2021 позивачем направлено відповідачу Запрошення на складення акту прийому-передачі приміщення та 27.01.2021 позивачем складено в односторонньому порядку Акт прийому-передачі приміщення, відповідно до якого, встановлено ряд зауважень до приміщення.

Надалі, 27.01.2021 позивачем направлено відповідачу Акт прийому-передачі приміщення від 27.01.2021 та Вимогу про сплату заборгованості з орендної плати, штрафних санкцій за несплату орендної плати, компенсації вартості комунальних послуг, а також вартості відновлювального ремонту за Договором.

Відтак, оскільки 16.10.2020, після розірвання Договору сторонами складено Акт технічного огляду приміщення, який свідчить про передачу відповідачем означеного приміщення позивачу, та в подальшому 27.01.2021 позивачем складено в односторонньому порядку Акт прийому-передачі приміщення, вимоги про стягнення з відповідача неустойки за період з лютого по квітень 2021 року задоволенню не підлягають.

При цьому, фіксація як сторонами у Акті технічного стану приміщення від 16.10.2020, так і позивачем в Акті прийому-передачі приміщення від 27.01.2021, недоліків приміщення та зауважень до його стану, не свідчить про не повернення приміщення з оренди.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором в частині сплати орендної плати та компенсації вартості комунальних витрат та теплоенергії, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4 166,78 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 269,50 грн. та пеню в розмірі 8 977,70 грн.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 5.2 Договору за порушення строків перерахування орендної плати орендар, за письмовою вимогою орендодавця, зобов`язаний сплатити останньому пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Таким чином, враховуючи встановлений розмір заборгованості, приписи ч. 6 ст. 232 ГК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 766,63 грн.

В свою чергу, статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період, з урахуванням встановленого розміру заборгованості, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 348,05 грн. та інфляційні втрати в розмірі 1 001,58 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому засдіанні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Чайхона Базар" (01103, місто Київ, вул. Бойчука Михайла, будинок 13; ідентифікаційний код: 40243216) на користь Фізичної особи-підприємця Красножона Олександра Анатолійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер картки платника податків: НОМЕР_1 ) заборгованість з орендної плати в розмірі 11 950 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп., пеню в розмірі 766 (сімсот шістдесят шість) грн. 63 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 001 (одна тисяча одна) грн. 58 коп., 3% річних в розмірі 348 (триста сорок вісім) грн. 05 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 210 (двісті десять) грн. 99 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.10.2021

Суддя О.А. Грєхова