СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. м. Харків Справа № 917/669/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М., суддя Гетьман Р.А.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

за участю представників:

1-ого відповідача - Юхимович С.А., ордер серія ПТ №176723 від 08 листопада 2020 року, посвідчення № 1145 від 22 березня 2018 року,

2-ого відповідача - Юхимович В.Ф., ордер серія ПТ №166927 від 08 листопада 2020 року, посвідчення № 1146 від 22 березня 2018 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали заяви Фізичної особи-підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича про роз`яснення ухвали Східного апеляційного господарського суду від 20 травня 2021 року у справі №917/669/20,

за позовною заявою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (вул. Комарова, 59, смт. Варва, Чернігівська область, 17600 )

до 1.Фізичної особи-підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 );

2.Фізичної особи-підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 );

про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИЛА:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича та Фізичної особи-підприємця Ольшницького Олександра Анатолійовича про визнання недійсним договору про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року укладений відповідачами з метою уникнення відповідальності за неналежне виконання першим відповідачем договору від 27 червня 2019 року.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 17 вересня 2020 року у справі №917/669/20 відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено порушення його прав оспорюваним договором № 12 від 06 липня 2019 року, як правової передумови для визнання його недійсним.

Позивач з відповідним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт вказує, що:

-суд першої інстанції безпідставно відмови в задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи (заявлене у відповіді на відзив), оскільки дослідження питання часу підписання та скріплення печатками договору про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, укладеного між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем та акту приймання передачі товару від 11 липня 2019 року, складеного між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем має вирішальне значення при розгляді даного спору;

-суд не дослідив відсутність у ФОП Ольшницького О.А. технічної можливості для вирощування та зберігання такої кількості трихограми. Апелянт звертає увагу на зміст відповіді на претензію відповідачем №1 зазначено, що кошти витрачено на виготовлення трихограми, тож, на думку позивача, вказане свідчить, що відповідач №1 самостійно виготовляв трихограму, а не купував її у відповідача №2. Одночасно позивач наголошує на невиконанні сторонами оспорюваного договору заходів на виконання його умов.

- судом не надано оцінку неможливості визначити вагу і кількість особин трихограми без спеціального лабораторного обладнання з розділовою здатністю до ста тисячних грама, яке відсутнє у відповідачів;

-судом не враховано порушення порядку розрахунків між відповідачами за договором №12.

Детально рух у справі №917/669/20 на стадії апеляційного перегляду справи відображено в процесуальних документах суду Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22 вересня 2021 року у справі №917/669/20 поновлено апеляційне провадження у справі №917/669/20; розгляд справи призначено на 13 жовтня 2021 року о 10:30 год. у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, за адресою: 61058, м. Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, зал засідань № 132.

12 жовтня 2021 року повторним автоматизованим розподілом справи №917/669/20, у зв`язку з відпусткою судді Ільїна О.В., сформовано такий склад колегії суддів: головуючий суддя Россолов В.В., суддя Слободін М.М., суддя Гетьман Р.А.

У судове засідання, яке відбулось 13 жовтня 2021 року, з`явились представники відповідачів.

На початку судового засідання, колегія суддів встановила надходження 21 вересня 2021 року від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повідомлення про неможливість проведення експертизи у справі №917/669/20 з підстав неоплати вартості проведення експертизи (вх.№10970). З боку СТОВ "Дружба-Нова" не надано жодного пояснення з відвідного питання.

У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку про зняття відповідної судової експертизи з провадження.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.

Фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем укладено договір №12 від 06 липня 2019 року про надання послуг.

За умовами договору замовник (ФОП Міндабаєв O.K.) доручив, а виконавець (ФОП Ольшницький O.A.) був зобов`язаний виконати роботи по передачі (поставці), біологічного засобу захисту рослин - трихограми в кількості, передбаченій даним договорові, а замовник зобов`язався оплатити послуги згідно умов договору.

Із преамбули договору №12 від 06 липня 2019 року вбачається, що його укладено на виконання зобов`язань за договором №27/06-03 від 27 червня 2019року , укладеного між СТОВ "Дружба-Нова" та ФОП Міндабаєв O.K.

За змістом п.2.1. договору виконавець зобов`язується передати (поставити) біопродукцію (трихограму) замовнику в кількості 2,7 млрд особин.

Ціна біопродукції становить 300 грн за 1млн особин трихограми. Загальна вартість продукції без ПДВ становить 810 000 грн. (п.3.1 договору).

Розділом 4 Договору встановлено порядок здійснення оплати.

Сторони встановили, що спосіб розрахунку за товар - готівковий.

Розрахунки за передачу (поставку) біопродукції здійснюються замовником лише за фактично отриманий товар на підставі акту приймання товару. ,

Оплата здійснюється в національній валюті України.

За актом приймання-передачі товару від 11 липня 2019 року виконавець (ФОП Ольшницький O.A.) передав, а замовник (ФОП Міндабаєв O.K.) прийняв та оплатив біопродукцію (біологічний засіб захисту рослин - трихограму) в кількості, якості, вартості, встановлених договором.

Підписанням цього акту виконавець та замовник підтверджують факт передачі (поставки) та прийняття товару на загальну вартість 810 000 грн без ПДВ.

Договір №12 від 06 липня 2019 року та акт приймання-передачі товару від 11 липня 2019 року містять підписи та печатки сторін.

Позивач вважає, що вказаний вище договір №12 від 06 липня 2019 року, який був укладений між відповідачами, є фіктивним, тобто вчинений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлювались.

Так, за твердженням позивача, про фіктивність Договору № 12 від 06 липня 2019 року укладеного між відповідачами свідчить наступне: Відповідач-1 не замовляв у Відповідача-2 будь-яких послуг за Договором та не проводив з ним жодних розрахунків по такому Договору, фактично укладаючи Договір Відповідач-1 мав намір уникнути відповідальності за невиконання ним своїх зобов`язань за Договором №27/06-03 від 27 червня 2019 року, укладеного ним із СТОВ "Дружба-Нова". Обидві сторони Договору діяли з умислом, що згідно зі статтями 203, 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання Договору недійсним.

Крім того, позивач вказав на наступні обставини: відповідачами в Договорі № 12 та акті приймання-передач до нього зазначено, що вони:

-підписувались між ними на виконання зобов`язань за Договором №27/06-03 від 27 червня 2019 року;

-дата договору №12 не відповідає фактичній даті його укладення; відсутність в договорі №12 порядку приймання-передачі такої специфічної продукції як комахи за кількістю в такій значній кількості особин;

-порушення порядку розрахунків між відповідачами за договором №12;

-у відповіді на претензію відповідачем №1 зазначено, що кошти витрачено на виготовлення трихограми, тож, на думку позивача, вказане свідчить, що відповідач №1 самостійно виготовляв трихограму, а не купував її у відповідача №2.

Надаючи праву кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України під правочином розуміють дії, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Дії як юридичні факти мають вольовий характер і можуть бути правомірними та неправомірними. Правочини належать до правомірних дій, спрямованих на досягнення правового результату.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

За вимогами статті 215 Цивільного кодексу України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Таким чином, договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним.

Судом встановлено, що 27 червня 2019 року між Фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем (відповідач №1, виконавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" (позивач, замовник) укладено договір на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми №27/06-03 з додатками.

У пункті 1.1. даного договору сторони погодили, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з виконання робіт по розселенню трихограми на кукурудзу для захисту посіві від стеблового метелика. Види, обсяги і терміни робіт визначаються сторонами у технічному завданні на кожен вид робіт, який є невід`ємною частиною договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору № 27/06-03 виконавець має право виконувати роботи як своїми силами, так і з залученням субпідрядників. Залучення субпідрядника не впливає на права, обов`язки та відповідальність виконавця, що передбачені цим Договором.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Так, судом встановлено, що господарським судом Полтавської області розглядалася справа №917/1691/19 за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" до Фізичної особи-підприємця Міндабаєва Олександра Кенжебековича про стягнення 808605,00 грн, у тому числі 673837,50 грн - повернення попередньої оплати за договором № 27/06-03 на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми від 27 червня 2019 року та 134767,50 грн - штрафу.

02 вересня 2020 року Господарським судом Полтавської області прийнято рішення у справі №917/1691/19 про відмову в задоволенні позову.

В мотивувальній частині даного рішення судом зроблено висновок про недоведеність позовних вимог з підстав ненадання доказів недійсності договору про надання послуг № 12 від 06 липня 2019 року з ФОП Ольшницьким Олександром Анатолійовичем, відповідно до якого ФОП Ольшницький О. А. зобов`язався передати (поставити) ФОП Міндабаєву О. К. біопродукцію (трихограму) в кількості 2,7 млрд. особин загальною вартістю 810000,00 грн.

Оскільки обставина дійсності договору про надання послуг № 12 від 06 липня 2019 року безпосередньо впливає на питання отримання позивачем попередньої оплати за договором № 27/06-03 на авіаційне виконання робіт по розселенню трихограми від 27 червня 2019 року та 134767,50 грн - штрафу, колегія суддів дійшла висновку про доведення ним можливості порушення його права чи інтересу спірним договором, як підстави визнання його недійсним у судовому порядку.

Досліджуючи визначені позивачем підстави недійсності оспорюваного правочину суд апеляційної інстанції зазначає про таке.

Відповідно до статті 234 Цивільного кодексуУкраїни фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на увазі настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, в тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторонами не вчинено ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін. З урахуванням того, що фіктивний правочин не спрямований на набуття, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, він не створює цивільно-правових наслідків незалежно від того, чи він був визнаний судом недійсним. У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Отже, для визнання зобов`язання таким, що вчинено фіктивно, закон вимагає наявність наступних умов: вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору; метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає підстав стверджувати, що зобов`язання вчинялося фіктивно. У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 по справі №909/330/16, від 01.11.2018 по справі №910/18436/16 ).

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду попередньої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для визнання недійсним договору про надання послуг №11 від 06 липня 2019 року, укладеного між Фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим О.К. та Фізичною особою - підприємцем Ольшницьким О.А., оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що сторони спірного договору не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення або ж діяли з обопільним умислом не створювати такі наслідки.

Так, твердження апелянта про відсутність у ФОП Ольшницького О.А. технічних можливостей для вирощування та зберігання такої кількості трихограми, та неможливість визначити вагу і кількість особин трихограми без спеціального лабораторного обладнання, яке відсутнє у відповідачів - є лише припущеннями позивача, які не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, з умов пункту 1.3 договору №27/06-03 від 27 червня 2019 року вбачається, що виконавець має право виконувати роботи як своїми силами, так із залученням субпідрядників. Залучення співпідрядника не впливає на права, обов`язки та відповідальність виконавця.

Щодо твердження апелянта про те, що оплата готівкою за оспорюваним договором свідчить про фіктивність договору, колегія судів зазначає, що здійснення оплати готівкою не є безумовною підставою ставити під сумнів здійснення господарських операцій та не може вважатися тією обставиною, що свідчить про фіктивність договору та відсутність у сторін наміру на реальне настання правових наслідків передбачених договором.

Колегія суддів зазначає, що чинним законодавством не передбачено такої підстави для визнання недійсним договору, як припущення про можливе порушення законодавства однією із сторін договору.

Постановою Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148 "Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" розділом 2 встановлено вимоги до організації готівкових розрахунків.

Суб`єкти господарювання, які відкрили поточні рахунки в банках і зберігають на цих рахунках свої кошти, здійснюють розрахунки за своїми грошовими зобов`язаннями, що виникають у господарських відносинах, у безготівковій формі, а також у готівковій формі з дотриманням обмежень та в порядку, установленому законодавством України.

Суб`єкти господарювання здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами через касу як коштами, одержаними як готівкова виручка, так і коштами, одержаними із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів.

Суб`єкти господарювання здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку. Суб`єкти господарювання мають право здійснювати розрахунки готівкою протягом одного дня за одним або кількома платіжними документами:

1) між собою - у розмірі до 10000 (десяти тисяч) гривень включно; 2) з фізичними особами - у розмірі до 50000 (п`ятдесяти тисяч) гривень включно.

Відповідно до положень ст. 177.10. Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються нейтральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді. Проведення розрахунків між сторонами Договору, підтверджується Актом приймання-передачі, записом в Книзі обліку доходів і витрат, а також належним чином відображено у фінансово-податковій звітності за вказаний період.

Крім того, Податковим Кодексом України визначено, що контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган , його територіальні органи. ( п. 41.1. ст. 41)

Для здійснення цих завдань контролюючим органам надано ряд повноважень з ведення податкового контролю. За його результатами в разі виявлення порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контролюючими органами застосовуються відповідні види юридичної відповідальності.

Інші державні органи не мають права проводити перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, зокрема й на запит правоохоронних органів (п. 41.6 ПКУ).

Позивачем на підтвердження зазначених обґрунтувань не надано жодного доказу, який би свідчив про встановлення контролюючими органами порушень податкового законодавства допущених відповідачами.

При цьому самі по собі заявлені позивачем обставини можуть свідчити лише про порушення відповідачами вимог податкового законодавства та не нівелюють реальність господарської операції в цілому, а відтак не мають безпосереднього відношення до питання фіктивності правочину.

З приводу посилання апелянта на зміст відповіді на претензію відповідача, яка на його думку, підтверджує, що відповідач №1 самостійно виготовляв трихограму, а не купував її у відповідача №2 варто зазначити таке.

Так, у відповіді на претензію першим відповідачем зазначено про таке: "Після отримання передоплати від замовника, виконавець приступив до виконання договору та здійснив комплекс заходів для максимально якісного виконання робіт, зокрема, здійснено виготовлення трихограми, проведено закупівлю паливно-мастильних матеріалів, тощо".

Таким чином, аналізуючи відповідну відповідь неможливо стверджувати про те, що відповідач 1 вказував на безпосереднє здійснення технологічного процесу по виготовленню трихограми. Словосполучення "здійснено виготовлення трихограм" не може свідчити про відсутність договірних зобов`язань між відповідачами.

Натомість колегія суддів зазначає, що останній абзац відповіді на претензію викладено наступним чином: "Враховуючи викладене, беручи до уваги належне виконання зобов`язань за Договором, понесені Виконавцем збитки на придбання трихограми, паливно-мастильних матеріалів та дострокове розірвання Договору, стягнення штрафних санкцій та повернення суми передоплати є неможливим".

Отже, відповідні доводи апелянта є безпідставними, а зазначені обставини за своєю суттю не є ознакою фіктивності оспорюваного договору.

Що стосується тверджень про те, що жодною стороною договору не вживались заходи на виконання його умов, то дані обставини не є підставою для визнання його недійсним, виходячи з приписів статті 215 Цивільного кодексу України.

Сам по собі факт невиконання сторонами умов правочину не робить його фіктивним (правовий висновок Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладений в постанові від 13 серпня 2019 року (справа № 912/2185/16).

Поряд з цим колегія суддів враховує наявність в матеріалах справи акту приймання-передачі товару від 11 липня 2019 року, за яким виконавець (ФОП Ольшницький O.A.) передав, а замовник (ФОП Міндабаєв O.K.) прийняв та оплатив біопродукцію (біологічний засіб захисту рослин - трихограму) в кількості, якості, вартості, встановлених договором на загальну вартість 810 000 грн без ПДВ. З боку позивача не доведено невідповідність викладеній в даному акті інформації. При цьому проведення розрахунків між сторонами оспорюваного договору підтверджується записом в Книзу обліку доходів і витрат, а також належним чином відображено у фінансово-податковій звітності за вказаний період. Вказані обставини в своїй сукупності підтверджують виконання оспорюваного договору відповідачами.

З приводу аргументів позивача про невідповідність дати договору фактичній даті підписання, та фактичне його створення після звернення позивача до суду в межах справи №917/1691/19 слід зазначити таке.

З матеріалів справи вбачається, що у поданій позивачем до суду першої інстанції відповіді на відзив (вх.№05 червня 2020 року) стороною заялялось клопотання про призначення судової технічної експертизи для з`ясування дати підписання та скріплення печатками договору про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, укладеного між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем та акту приймання передачі товару від 11 липня 2019 року, складеного між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем.

В задоволенні відповідного клопотання було відмовлено Господарським судом Полтавської області на підставі ухвали від 03 вересня 2020 року.

Проте колегія суддів погоджується з аргументами апелянта, що ураховуючи обставини спору призначення експертизи в рамках даної справи є доцільним та справедливим.

Детальне обґрунтування необхідності такого призначення відображено в ухвалі Східного апеляційного господарського суду від 23 листопада 2020 року, від 17 березня 2021 року.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17 березня 2021 року задоволено клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" про призначення у справі №917/669/20 судової технічної експертизи (вх.№3196) частково; призначено у справі №917/669/20 судову технічну експертизу на вирішення якої поставлено такі питання: -Чи підписаний договір про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, укладений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем та акт приймання передачі товару від 11 липня 2019 року, складений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем у той час, яким датовані такі документи? -У який період часу були підписані договір про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, укладений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем та акт приймання передачі товару від 11 липня 2019 року, складений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем? -Чи був скріплений договір про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, укладений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем та акт приймання передачі товару від 11 липня 2019 року, складений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем печатками сторін в той час, яким датовані такі документи? -У який період часу були скріплені печатками договір про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, укладений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем та акт приймання передачі товару від 11 липня 2019 року, складений між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем?; проведення судової технічної експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України;розрахунки за проведення експертизи покладено на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова"; попереджено судового(их) експерта(ів), яким(и) буде здійснено призначене експертне дослідження, про відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України; постановлено, що у разі, якщо під час проведення судової експертизи будуть встановлені обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, з приводу яких експерту не були поставлені питання, зобов`язано та надано можливість експерту у висновку викласти свої міркування і доводи щодо цих обставин; провадження у справі №917/669/20 - зупинено до закінчення проведення експертизи та повернення матеріалів справи до Східного апеляційного господарського суду; матеріали справи № 917/669/20 надіслано на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20 травня 2021 року клопотання Київського науково-дослідного інституту судових експертиз про узгодження проведення судової технічної експертизи документів у строк понад 90 календарних днів задоволено та погоджено проведення призначеної у справі №917/669/20 судової технічної експертизи документів у строк понад 90 календарних днів; надано дозвіл на вирізання штрихів рукописних записів у всіх наданих документах; для проведення експертизи постановлено направити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи № 917/669/20; зобов`язано експертну установу повідомити суд про закінчення експертизи, а експертний висновок направити на адресу Східного апеляційного господарського суду разом із матеріалами справи; запропоновано судовому експерту реалізувати, надане йому статтею 13 Закону України "Про судову експертизу" право, щодо зазначення в експертному висновку фактів, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

05 травня 2021 року на адресу апеляційного суду від Київського науково- дослідного інституту судових експертиз (КНДІСЕ) надійшов рахунок № 1482 від 23.04.2021 на оплату вартості робіт за проведення експертизи №12091/21-34/12092/21-33.

На виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 07 березня 2021 року судом надіслано на адресу СТОВ "Дружба-Нова" супровідним листом рахунок № 1482 від 23.04.2021 для здійснення оплати вартості судової технічної експертизи №12091/21-34/12092/21-33, який було отримано стороною 19 травня 2021 року.

Відтак, Східним апеляційним господарським судом вчинено повний обсяг процесуальних дій, для можливості проведення судової експертизи в рамках даної справи.

В той же час, 21 вересня 2021 року на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи у справі №917/669/20 з підстав неоплати вартості проведення експертизи (вх.№10970).

З боку СТОВ "Дружба-Нова" не надано жодного пояснення з відвідного питання.

Тобто, непроведення експертизи на стадії апеляційного перегляду зумовлено бездіяльністю позивача, що спричинило зняття даної експертизи з провадження, а відтак і неотримання висновку експерта щодо заявленого стороною питання.

Таким чином аргумент СТОВ "Дружба-Нова" про невідповідність визначеної дати підписання та скріплення печатками договору про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, укладеного між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем та акту приймання передачі товару від 11 липня 2019 року, складеного між фізичною особою - підприємцем Міндабаєвим Олександром Кенжебековичем та фізичною особою - підприємцем Ольшницьким Олександром Анатолійовичем є недоведеним.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з аргументами апелянта про неправильне застосування Господарським судом Полтавської області статті 99 Господарського процесуального кодексу України.

Поряд з цим згідно до ч.2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів враховує, що призначення у справі №917/669/20 на стадії апеляційного перегляду справи судової технічної експертизи не зумовило отримання висновку експерта по заявленому позивачем аргументу, а відтак не вплинуло на висновок суду щодо правомірності позову.

Отже, таке недотримання в повній мірі процесуального законодавства не вплинуло на правильність вирішення справи господарським судом та було усунуто в ході апеляційного перегляду справи, а тому не підлягає розгляду в контексті підстави для скасування судового рішення в порядку ч.2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про недоведеність позивачем існування обставин для визнання фіктивним договору про надання послуг №12 від 06 липня 2019 року, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог та законність висновку суду першої інстанції.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції встановлені фактичні обставини справи на основі повного і об`єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають цим обставинам та їм надана правильна юридична оцінка, а тому підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст. 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба-Нова" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 17 вересня 2020 року у справі № 917/669/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2021 року.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя М.М. Слободін

Суддя Р.А. Гетьман