ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Черкаси справа № 10/1020(925/1027/21)

Вх.суду № 12554/21 від 05.08.2021

Господарський суд Черкаської області

у складі головуючого судді Хабазні Ю.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження позовну заяву від 04.08.2021 №10/1020/618

позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" у особі ліквідатора, арбітражного керуючого Голінного А.М.,

до відповідача, Державного підприємства "Уманський лікеро-горілчаний завод",

про стягнення грошових коштів у сумі 199 200 грн.

у справі за заявою

ініціюючого кредитора, Управління Пенсійного фонду України в Кам`янському районі,

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої",

про банкрутство юридичної особи

УСТАНОВИВ:

1. Боржником у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Голінного А.М., у межах справи про банкрутство подано позовну заяву від 04.08.2021 №10/1020/618 з вимогою: стягнути з Державного підприємства Уманський лікеро-горілчаний завод (20300, Черкаська область, м.Умань, вул.Успенська,27, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" (20800, Черкаська область, м.Кам`янка, вул.Пушкіна, 54, , розрахунковий рахунок НОМЕР_1 ) кошти в сумі 199 200,00 грн.

2. Справу розглянуто у спрощеному провадженні по суті за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) без виклику сторін.

Ухвала суду від 09.08.2021 про відкриття провадження у справі за позовом надіслана учасникам справи в установленому порядку.

У справі наявне повідомлення про вручення ухвали суду відповідачу, Державному підприємству "Уманський лікеро-горілчаний завод".

3. Позивач у заяві від 04.08.2021 №10/1020/618 (а.с.1 т.7), відповіді на відзив від 09.09.2021 №10/1020/755 (а.с.44 т.7) заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2003, 28.05.2003, 05.06.2003, 23.06.2003 та 26.08.2003 на рахунок ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" були перераховані кошти з рахунку ТОВ "Українські національні напої" як безвідсоткова фінансова допомога (позика) у сумі відповідно 13 200,00 грн., 20 000,00 грн., 50 000,00 грн., 67 000,00 грн. та 49 000,00 грн., усього 199 200,00 грн.; що вказані обставини підтверджуються банківською випискою про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 , відкритому ТОВ "Українські національні напої" в Оболонській філії АКБ "Київ"; що отримані кошти ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" до цього часу не повернуті; що 02.07.2021 на адресу ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" позивачем було направлено вимогу від 01.07.2021 №10/1020/520 про сплату на користь ТОВ "Українські національні напої" коштів у сумі 199 200,00 грн. протягом семи днів, яка була вручена адресату 06.07.2021; що відповідно до вимог ст.509, 526, ч.2 ст.530, 610, 1046, ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей, строк виконання відповідачем зобов`язання по поверненню коштів (фінансової допомоги-позики) складав період з 07.07.2021 до 13.07.2021, однак кошти повернуті не були; що твердження відповідача про відсутність письмового договору позики, належних та допустимих доказів існування зобов`язань позики не відповідають дійсності, оскільки у банківській виписці про рух коштів відображено здійснення платіжних операцій ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" із вказівкою на призначення платежу як безвідсоткова поворотна фінансова допомога, тобто фактично було зафіксовано, що кошти перераховано поворотно (тобто з обов`язком їх повернути платнику), безвідсотково (тобто відсутня необхідність узгоджувати розмір відсотків) та в якості фінансової допомоги (тобто фактично в якості позики); що платіжний документ або банківська виписка є доказом передачі коштів від позивача до відповідача, отже й підтвердженням моменту укладання договору позики, а письмова форма договору не зволиться до наявності єдиного документа у письмовій формі під назвою "договір"; що відповідач не заперечує факти отримання коштів, отримання їх саме в якості безвідсоткової поворотної фінансової допомоги; що у період з 2003 по 2021 роки заперечень щодо факту отримання цих коштів відповідач не наводив; що станом на дату порушення провадження у справі №01/2500 про банкрутство ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" (14.12.2010) зобов`язання повернути позику у відповідача ще не виникало, оскільки вимоги позивача на суму 199200,00 грн. не були конкурсними, отже не повинні були пред`являтись до суду у межах справи про банкрутство у 30-денний строк; що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 08.12.2014 припинено провадження у справі №01/2500 про банкрутство ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод", тому вимоги позивача щодо повернення коштів у сумі 199 200,00 грн. виникли не лише після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, але й після припинення провадження у цій справі.

4. Відповідач у направленому суду відзиві від 28.08.2021 (а.с.26 т.7), запереченні від 20.09.2021 (а.с.58 т.7) проти вимог заперечив і пояснив, що позивачем жодних належних доказів отримання поворотної фінансової допомоги до суду не надано, за своє правовою природою договір поворотної фінансової допомоги являє собою договір позики, який відповідно до ч.1 ст.1047 Цивільного кодексу України у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, укладається у письмовій формі; що, виходячи з доводів позивача та враховуючи вимоги ч.4 ст.203, ст.207, 208, ч.1 ст.638, ч.1 ст.1047, ст.1049 Цивільного кодексу України, пп.14.1.257 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, лише договір позики, укладений у письмовій формі, породжує певні права і обов`язки, що обумовлені ним; що належним доказом на підтвердження своїх вимог щодо стягнення заборгованості за договорами, позивачем повинні були бути подані до суду примірники договорів, на підставі яких, як вважає позивач, у відповідача виникла заборгованість; що платіжні доручення, а також виписки банку по рахунку не можуть свідчити про дійсні обставини справи та дійсну волю сторін, не замінюють договорів позики, тому будь-яких доказів існування зобов`язань позики позивачем не надано; що оскільки письмового договору до матеріалів справи не надано, то строк повернення не встановлювався у договорі, тому обчислення строку звернення до суду з позовом від дати вручення вимоги є помилковим; що після публікації оголошення про порушення справи про банкрутство ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" у газеті "Голос України" від 19.01.2011 №9 (5009) минув встановлений строк для подачі до господарського суду письмових заяв з вимогами до боржника; що ухвалою Господарського суду Черкаської області від 05.04.2011 у справі №01/2500 затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод", однак ТОВ "Українські національні напої" із заявою про визнання його кредиторських вимог зверталось; що відповідно до ст.14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують; що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає; що на цей час підтвердити факт отримання відповідачем у 2003 році будь-яких коштів від позивача є неможливим, оскільки за інформацією обслуговуючого банку, ТВБВ АТ "Ощадбанк", строк зберігання документів за період з 14.05.2012 по 18.08.2021 сплив; що із змісту аудиторського звіту від 30.06.2017, складеного Державною аудиторською службою України, у ході аудиту було досліджено достовірність дебіторської та кредиторської заборгованостей, їх структуру, а також наведено перелік усіх кредиторів ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод", серед яких ТОВ "Українські національні напої" відсутнє; що усі доводи позивача стосовно моменту виникнення у відповідача обов`язку повернути кошти не підтверджені жодним належним доказом, оскільки письмовий договір, з якого вбачались би усі істотні умови договору, у тому числі порядок та строки повернення коштів (або відсутність таких коштів) до матеріалів справи не долучено.

5. Дослідивши наявні у справі докази суд встановив наступні обставини.

Згідно з випискою Оболонської філії АКБ "Київ" по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 13.11.2002 до 25.03.2015 ТОВ "Українські національні напої" протягом травня-серпня 2003 року перераховано ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" суму 199 200,00 грн. (19.05.2003 у сумі 13200,00 грн., 28.05.2003 у сумі 20000,00 грн., 05.06.2003 у сумі 50000,00 грн., 23.06.2003 у сумі 67000,00 грн. та 26.08.2003 у сумі 49000,00 грн.), яка у призначенні платежу вказана як: "безвідсоткова фін доп зг дог 05/05/03 від 05.05.2003 без ПДВ". На цей час отримана відповідачем позика останнім пощивачу не повернута (а.с.7 т.7).

14.12.2010 ухвалою Господарського суду Черкаської області порушено провадження у справі №01/2500 про банкрутство державного підприємства Уманський лікеро-горілчаний завод (вул. Ленінської "Іскри", 27, м. Умань, Черкаська область, ), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, накладено арешт на все майно боржника.

19.01.2011 здійснено публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство державного підприємства Уманський лікеро-горілчаний завод в газеті "Голос України" від 19 січня 2011 року №9 (5009). (https://reyestr.court.gov.ua/Review/14428368)

05.04.2011 ухвалою Господарського суду Черкаської області у справі №01/2500 затверджено реєстр вимог кредиторів ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод" (а.с.30 т.7).

03.10.2018 за вих.№41985/23-00-10-0118 Головним управлінням ДФС у Черкаській області на запит ліквідатора ТОВ "Українські національні напої", арбітражного керуючого Голінного А.М., від 07.09.2018 №10/1020/828 надано, серед іншого, інформацію про банківські рахунки вказаного підприємства (а.с.6 т.7).

02.07.2021 позивач звернувся до відповідача з вимогою від 01.07.2021 №10/1020/520 про повернення йому протягом семи календарних днів коштів у сумі 199200,00 грн.(а.с.11 т.7), відповіді на яку відповідач не надіслав і зобов`язання щодо сплати боргу не виконав. Згідно з даними сайту ПАТ "Укрпошта" та списком згрупованих поштових відправлень від 02.07.2021 №2002 поштове відправлення (вимога) за трек-кодом №670 вручено адресату 06.07.2021 (а.с.12,13 т.7).

6. Відповідно до Господарського процесуального кодексу України:

ч.6 ст.12. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

ч.3 і 4 ст.13. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій;

ч.1, 3 і 4 ст.74. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів;

Відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства:

ч.1 ст.2 Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України;

ч.1 і 2 ст.7. Спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею; господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржника; (...) спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно (...). Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення (...);

Відповідно до ч.1 і 2 ст. 14 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (від 14.05.1992 №2343-XII із змінами, внесеними до набрання чинності Законом України №4212-VI від 22.12.2011, тобто до 19.01.2013, далі - Закон №2343-XII)

Конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Копії зазначених заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майном.

Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно з Цивільним кодексом України:

ч.1, п.1 ч.2 ст.11. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини;

ст.15. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства;

ч.1 ст.526. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ч.1,3 ст.626. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору;

ст.638. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди; договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною;

ч.1 ст.639. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом;

ч.1 ст.640. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

ч.1 ст.1046. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками;

ст.1047. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей;

ст.1049. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором; позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором; позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок;

Згідно з Господарським кодексом України:

ч.2 ст.184. Укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу.

7. Аналізуючи установлені обставини справи та норми чинного законодавства суд прийшов до таких висновків.

7.1. Виходячи із змісту ст.202, 203, 206, 207, 208 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. У письмовій формі належить вчиняти правочини між юридичними особами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Матеріали справи не містять письмового договору безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 05.05.2003 №05/05/03 між сторонами, чи іншого договору позики у формі єдиного письмового документа, чи й доказів укладення договору у формі обміну письмовими документами (ст.640 ЦКУкраїни, ст.184 ГК України).

Платіжні документи про перерахування коштів є односторонніми документами ТОВ "Українські національні напої", не містить усіх істотних умов договору позики, та не містить згоди обох сторін на укладення такого договору (будь-який письмовий документ, який підтверджує згоду державного підприємства Уманський лікеро-горілчаний завод на укладення цього правочину відсутній), тому виписка банку не є доказом укладення договору позики, однак вона є доказом перерахування коштів. Запис у платіжному документі щодо призначення платежу не є правовою підставою виникнення такого виду зобов`язання, як позика, і вчинення цього правочину не підтверджено доказами.

У зв`язку з цим суд відхиляє доводи позивача про укладення договору позики і застосування відповідних норм Цивільного кодексу України та погоджується із запереченнями відповідача.

Отже, правові підстави для перерахування коштів Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" у сумі 199 200 грн. і їх набуття державним підприємством Уманський лікеро-горілчаний завод відсутні і правова природа зобов`язання, яке виникло у відповідача - безпідставно отримані кошти (ст.1212 Цивільного кодексу України) і виникло воно після перерахування коштів у 2003 році.

7.2. З порушенням 14.12.2010 провадження у справі №01/2500 про банкрутство державного підприємства Уманський лікеро-горілчаний завод та після публікації 19.01.2011 оголошення про порушення справи про банкрутство в газеті "Голос України" від 19 січня 2011 року №9 (5009) у Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої", відповідно до чинного на час виникнення правовідносин Закону №2343-XII, виник обов`язок (суд наголошує на цьому) у 30-ти денний строк звернутися до суду у справу про банкрутство №01/2500 із заявою з вимогами до боржника на суму 199200 грн., оскільки його вимоги є конкурсними і виникли із правовідносин, які відбулися до порушення справи про банкрутство №01/2500.

Пропуск цього строку, постановлення ухвали суду від 05.04.2011 у справі №01/2500 (якою встановлено, що вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення 30-денного строку після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство боржника, або не заявлені взагалі не розглядаються і вважаються погашеними) відповідно до ч.2 ст.14 Закону №2343-XII є правовою підставою для відмови у задоволенні позову.

8. Суд відхиляє доводи позивача про те, що з припиненням провадження у справі №01/2500 вимоги у позивача до відповідача виникли після пред`явлення такої вимоги листом від 01.07.2021 №10/1020/520, оскільки норма ч.1 ст.14 Закону №2343-XII установлювала присічний строк пред`явлення вимог, з пропуском якого погашені вимоги відновлені бути не можуть.

Суд відхиляє доводи відповідача про відсутність доказів отримання ним грошей у сумі 199200 грн., а також такі докази як:

виписку ТВБВ №10023/0349 АТ "Ощадбанк" від 18.08.2021 за період з 14.05.2017 до 18.08.2021 по поточному рахунку № НОМЕР_3 , який належить ДП "Уманський лікеро-горілчаний завод", операції з перерахування коштів між сторонами не здійснювались (а.с.65-66,85 т.7) - оскільки вона непридатна для прочитання і з неї не можна встановити обставини, на які посилається відповідач;

аудиторський звіт від 30.06.2017 №07-33/12 (а.с.67 т.7), оскільки він стосується періоду з 01.01.2015 до 31.03.2017 та складений на підставі бухгалтерських документів, які надані односторонньо ТОВ "Українські національні напої".

Решту доводів і поданих учасниками справи доказів, які судом не прийнято або відхилення яких не обгрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Керуючись ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.238, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські національні напої" у особі ліквідатора, арбітражного керуючого Голінного А.М., від 04.08.2021 №10/1020/618 повністю.

Рішення набирає законної сили законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через суд першої інстанції в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 12.10.2021.

Направити це судове рішення сторонам.

С у д д я Хабазня Ю.А.

Я-3