РІШЕННЯ

21 вересня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/115/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. за участі секретаря судового засідання Карпи М.Ю.

розглянувши у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Приватного підприємства "Білявинці", юридична адреса : вул. Студинського, буд.7, с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, 47722, фактична адреса : вул. Медова, 12-А, м. Тернопіль, 46008,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Дергуна Ігоря Володимировича, юридична адреса : 48471, с. Білявинці, Бучацький район, Тернопільська область,

про визнання недійсним договору оренди від 03 липня 2017 року, додаткової угоди від 28.12.2018 та актів приймання-передачі автомобіля в кількості 12 штук.

1. Судові процедури. Суть та рух справи.

Позивач - Приватне підприємство "Білявинці" звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою №б/н від 25.02.2021 (вх.№132 від 01.03.2021) до відповідача - Фізичної особи - підприємця Дергуна Ігоря Володимировича про визнання недійсним договору оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року, додаткової угоди від 28.12.2018 та актів приймання-передачі автомобіля в кількості 12 штук.

У відповідності до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від01.03.2021 головуючим суддею для розгляду справи №921/115/21 визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 05.04.2021 о 12 год. 40 хв.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, неодноразово відкладалось підготовче судове засідання та його розгляд продовжувався з підстав, зазначених в ухвалах.

У судовому засіданні 15.07.2021 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті, яке в порядку статті 216 ГПК України, неодноразово відкладалось та продовжувалось спочатку, з підстав, зазначених в ухвалах суду, востаннє на 21.09.2021.

Позивач та відповідач участі уповноважених представників у призначеному судовому засіданні 21.09.2021 не забезпечили, будь яких заяв чи клопотань суду не надали.

Суд, у судовому засіданні 21.09.2021, після виходу з нарадчої кімнати, ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1.Аргументи позивача.

Позивач у поданому суду позові від 25.02.2021 №б/н (вх. №132 від 01.03.2021), серед іншого, зазначає таке.

В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №921/477/20 за позовом фізичної особи підприємця Дергуна Ігоря Володимировича (надалі ФОП Дергун І.В.) до Приватного підприємства «Білявинці» (надалі ПП "Білявинці") про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року, який підписаний зі сторони Орендаря комерційним директором ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т.

Про існування вищевказаного договору оренди, включно з додатковою угоди від 28.12.2018 і актами приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №№1-12 до нього, та про його зміст ПП «Білявинці» стало відомо із позовної заяви про стягнення заборгованості в справі №921/477/20.

До позову були додані засвідчені Відповідачем копії оспорюваного Договору оренди транспортних засобів б/н від 03.07.2017, а також додатків та додаткових угод до вказаного договору, зокрема: додатків №1, 2 та 3 від 05.07.2017 року, додатків №4, 5 та 6 від 08.07.2017 року, додатку №7 від 15.11.2017 року, додатку №8 від 01.01.2018 року, додатку №9 від 01.03.2018 року, додатку №10 від 10.03.2018 року, додатків №П та 12 від 01.05.2018 року та додаткової угоди б/н від 28.12.2018 року.

Зі змісту даних правочинів вбачається, що Гуменюк І.В. вчиняв спірні правочини в якості уповноваженого працівника ПП "Білявинці", що засвідчується посиланням у спірних правочинах на його посаду (комерційний директор), займану у Позивача, а також підставу представництва - «наказ», що за своєю суттю є внутрішнім актом уповноваженої посадової особи, а саме, розпорядчим документом, який видається керівником на правах єдиноначальності та в межах своєї компетенції. Разом з тим, ні змісту самого "наказу", ні його реквізитів (дати, номеру) у Договорі оренди не зазначено. Так само, ФОП Дергун І.В. не надав будь-якої інформації щодо змісту "Наказу" та його реквізитів у позові, а також інших заявах по суті в межах господарської справи №921/477/20, як і ухилився від надання будь-яких пояснень з приводу.

ПП «Білявинці» стверджує, що жодним чином та у жодний спосіб не уповноважувало комерційного директора Гуменюка І.Т. вчиняти дії від імені Підприємства щодо укладання та підписання правочинів, у тому числі підписувати Договори з ФОП Дергуном І.В.

Комерційний директор ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т. є особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину (Договору оренди та дадатків до нього) з фізичною особою підприємцем Дергун І.В.

Відповідно Договір оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року та всі додатки до нього, які підписані зі сторони ПП "Білявинці" комерційним директором Гуменюком І.Т. на думку позивача, підлягають визнанню судом недійсними, виходячи з наступного.

На укладення оспорюваного договору оренди була відсутня внутрішня воля ПП "Білявинці" як юридичної особи в особі її статутних органів.

Виконавчим органом (директором) чи будь-яким іншим уповноваженим органом (посадовою особою) ПП "Білявинці" жодним чином не виражалася воля на укладення оспорюваного договору оренди (ні письмово, ні у формі мовчазної згоди), а також не здійснювалися будь-які поведінкові (конклюдентні) дії, які могли б розглядатися як схвалення у будь-яких формах оспорюваного договору оренди (як-то, прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання відповідних документів на його виконання тощо).

За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК та ГК України, іншим актам цивільного законодавства.

При цьому позивач також, посилається на те, що частиною третьою цієї ж статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Крім того, за змістом ч.1 ст.207 ГК України, господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї зі сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю чи в частині.

Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи статті 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Отже, підставами для представництва юридичної особи є виключно установчий документ або видана в законний спосіб відповідна довіреність.

Разом з тим, позивач зазначає, що Статутом ПП «Білявинці», не встановлено право комерційного директора підписувати від імені підприємства договора.

Довіреність Гуменюку І.Т. для представництва інтересів юридичної особи та вчинення від її імені дій щодо підписання договорів комерційному директору Гуменюку І.Т. не видавалась.

Жодного наказу, яким би комерційного директора Гуменюка І.Т. було уповноважено укладати та підписувати Договора, в тому числі і з відповідачем, ПП "Білявинці" не видавалось.

Комерційний директор Гуменюк І.Т. Позивача не уповноважувався жодним внутрішніми актами позивача (наказами, розпорядженнями, резолюціями тощо) на вчинення дій від імені позивача, у тому числі на підписання договорів.

Згідно посадової інструкції комерційного директора Гуменюк І.Т. не мав права підписувати будь-які договори та комерційні контракти. Комерційний директор зобов`язаний був лише розробляти проекти договорів та подавати їх на узгодження вищестоящому директору.

До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не вносилися відомості стосовно комерційного директора Гуменюка І.Т. як особу, яка може вчиняти дії від імені Позивача, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

Ґрунтуючись на викладеному вище, позивач зазначає, що комерційний директор Гуменюк І.Т. не міг представляти позивача у відносинах з відповідачем, діяти від його імені, в тому числі підписувати договори, оскільки не був уповноважений на це жодним чином.

На підставі зазначеного позивач вважає, що в даному випадку не може бути застосована стаття 241 ЦК України, коли правочин укладений особою, яка не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже не могла їх перевищити.

Також зазначає, що ПП «Білявинці» не схвалив дії з підписання оспорюваного договору Гуменюком І.Т. ,що фактично визнано Дергуном І.В., оскільки він звернувся до суду з позовом про стягнення орендної плати.

У даному випадку, при укладанні Договору відповідач ФОП Дергун І.В. зобов`язаний був перевірити дієздатність представника позивача, яким було підписано оспорюваний Договір. Фізична особа підприємець Дергун І.В. укладаючи договір з ПП «Білявинці» за підписом комерційного директора Гуменюка І.Т., який діє, як зазначено в оспорюваному договорі, згідно наказу без номеру та дати, діяв недобросовісно та нерозумно, та достеменно знав про відсутність у підписанта необхідного обсягу повноважень. Фізична особа підприємець Дергун І.В. повинен був, проявивши, принаймі, розумну обачність, знати про це та ознайомитися з відомостями в Єдиному державному реєстрі про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори. Доступ до Реєстру є вільним та безоплатним.

Згідно відомостей з ЄДРПОУ ПП «Білявинці», право підпису договорів належить лише керівнику підприємства - директору Третяк В.В.

Позивач вважає, також, що відповідач фізична особа підприємець Дергун І.В. знав, був обізнаний та усвідомлював, що комерційний директор Гуменюк І.Т. вчиняє правочин від імені ПП «Білявинці» без будь-яких повноважень на те, оскільки документ - наказ без номеру та дати - на який він посилався в преамбулі договору оренди як на підставу своїх повноважень статутним виконавчим органом (директором) ПП «Білявинці» не видавався та був відсутній у комерційного директора Гуменюка І.Т.

Відповідно, укладаючи договір оренди фізична особа підприємець Дергун І.В. діяв недобросовісно, достеменно знаючи про відсутність у комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюка І.Т. будь-яких повноважень на укладення оспорюваного договору оренди.

Разом з тим, у «договорі оренди» відсутні такі істотні умови договору оренди у сфері здійснення господарської діяльності (господарювання) як: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); порядок використання амортизаційних відрахувань.

Умовами п. 1.1 оспорюваного договору оренди орендодавець зобов`язався передати орендарю у тимчасове платне користування транспортні засоби разом з ключами від транспортних засобів та реєстраційними документами.

Разом з тим, як вбачається з актів приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №№1-12 до «договору оренди», орендодавець не передавав, а орендар не приймав разом з транспортними засобами ключі до них та реєстраційні документи на них.

Користування транспортними засобами без ключів до них та без реєстраційних документів на них є неможливим як фізично, так і в силу правового регулювання користування транспортними засобами, зокрема, в силу ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.2.1 Правил дорожнього руху, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306, п.1-3 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 25.02.2009 р. №207.

За наслідками аналізу актів приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №1-12 до спірного правочину, встановлено, що:

(1) додатки №4-6 вчинено 08.07.2017 року, що припадало на суботу;

(2) додаток №8-9 вчинено 01.01.2018 року, що було загальнодержавним святковим днем (Новий рік);

(3) додаток №10 вчинено 10.03.2018 року, що припадало на суботу;

(4) додатки №11-12 вчинено 01.05.2018 року, що було загальнодержавним святковим днем (День праці);

Комерційний директор ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т. виконував роботу за посадою комерційного директора у Позивача за основним місцем роботи на умовах повного робочого часу за загальновстановленим на підприємстві трудовим розпорядком - за п`ятиденним робочим тижнем з 8-ми годинною тривалістю щоденної роботи (зміни), із щотижневими вихідними днями у суботу та неділю. Відповідно Гуменюк І.Т. мав би виконати доручене йому службове завдання в межах робочого часу за графіком роботи у Позивача.

Таким чином, Гуменюк І.Т. не міг вчиняти відповідні правочини у вихідні, святкові та неробочі дні поза межами виконання трудової функції у Позивача.

Відповідно до наведеного вище є усі підстави вважати, що: при укладенні спірних правочинів Відповідач достеменно знав про відсутність у іншого їх підписанта ( Гуменюка І.Т. ) повноважень на їх укладення від імені особи, яку він нібито представляв, та відповідно Відповідач розумів та усвідомлював протиправність дій іншого підписанта ( Гуменюка І.Т. ) по вчиненню спірних правочинів, але все одно вчинив відповідні дії по їх підписанню, - тобто діяв умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх можливі наслідки і бажаючи (або свідомо припускаючи) їх настання.

Тому, укладаючи спірні правочини за участі підписанта, який не мав жодних повноважень діяти від імені другої сторони (Позивача), про що Відповідач достеменно знав, він проявив не лише нерозумність та недобросовісність, а також вчинив службове підроблення документів за участі комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т .

Крім того, власний підпис на оспорюваному Договорі, додатках та додатковій угоді від 28.12.2018 до нього, комерційний директор Гуменюк І.Т. скріпив печаткою Позивача, яка була довірена йому Позивачем для використання у службових цілях відповідно до завдань та обов`язків, які на нього покладались в силу займаної посади.

При цьому слід зазначити, що ПП «Блявинці» було виготовлено дві печатки для використання у своїй діяльності.

Одну з печаток ПП «Білявинці» було закріплено за комерційним директором Гуменюком І.Т. (передано під його відповідальність) для використання ним у службових цілях для скріплення документів (за потреби), що складаються ним (за його участі) в межах дорученої йому ділянки роботи.

Відповідно комерційному директору Гуменюку І.Т. було відомо, що він будучи уповноваженою особою на використання печатки, вправі застосовувати закріплену за ним печатку виключно в цілях, пов`язаних з виконанням уповноваженою особою організаційно - розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій відповідно до займаної посади, або виконанням представницьких функції за спеціальним повноваженням, а також для належного оформлення первинної, бухгалтерської, іншої фінансово-господарської та службової документації в межах завдань та обов`язків, закріплених за нею в установленому порядку в силу виконуваної роботи на підприємстві або вчинюваних дій в інтересах підприємства, як це передбачено Інструкцією про порядок використання на підприємстві печаток і штампів при вчиненні правочинів, оформленні первинної та іншої фінансово - господарської документації.

У липні місяці 2019 року ПП «Білявинці» повідомило комерційного директора Гуменюка І.Т. про втрату печатки. Про втрату печатки ПП «Білявинці» 17 липня 2019 року було дано оголошення в місцеву газету «Вільне життя» та виготовлено нову печатку Відповідача із зміненим дизайном.

Разом з тим, комерційний директор Гуменюк І.Т. протиправно використав закріплену за ним печатку ПП «Білявинці» старого зразка для скріплення свого підпису на оспорюваних договорі оренди, додатку до договору оренди та актах приймання-передачі транспортних засобів після того як його було належним чином повідомлено про втрату печатки.

На підставі викладеного, позивач ПП «Білявинці» має обґрунтовані підозри стосовно того, що оспорюваний договір оренди від 03 липня 2017 року, додаткова угод від 28.12.2018 року, а також додатки №№1-12 до нього (акти приймання-передачі) були складені та підписані і не у часові терміни, якими вони датовані, а значно пізніше (після другої половини 2019 року), тобто мало місце службове підроблення документів, вчинене за участі відповідача Дергун І.В. та комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т.

Таким чином, позивач вважаючи, що оспорювані правочини укладені (підписані) від імені Позивача комерційним директором ПП «Білявинці» Гуменюком І.Т., як особою без представницької дієздатності, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені позивача, та, відповідно, не могла перевищити свої повноваження в принципі, а тому, на думку позивача, підлягають визнанню судом недійсними.

2.2. Аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов.

Відповідач у наданому суду відзиві на позовну заяву (вх№2786 від 29.03.2021) вважає позові вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, з огляду на таке.

В межах господарської діяльності, приватним підприємцем Дергун Ігорем Володимировичем та приватним підприємством «Білявинці» 03 липня 2017 року було укладено Договір оренди транспортних засобів, за п.1.1 якого, Дергун Ігор Володимирович (Орендодавець) зобов`язався передати за плату приватному підприємству «Білявинці» (Орендар) у тимчасове користування транспортні засоби для використання в господарській діяльності підприємства згідно Додатків до Договору, а Орендар зобов`язався прийняти у тимчасове користування передані Орендодавцем транспортні засоби, що визначені у додатках до Договору, ключі від транспортних засобів та реєстраційні документи та сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

У відповідності з п. 2.1.1. Договору, орендодавець зобов`язувався в триденний строк після підписання цього Договору передати в тимчасове користування Орендаря зазначені в п.1.1. Договору транспортні засоби. За умовами Договору, передача транспортних засобів в оренду здійснюється за Актами приймання-передачі транспортних засобів (Додатки до Договору), що є основними документами для проведення розрахунків між Сторонами.

Відповідно до п.3.1 Договору, за користування визначених у п.1.1. Договору транспортними засобами, Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно орендну плату в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень за кожен транспортний засіб без сплати Податку на додану вартість на підставі Актів приймання-передачі транспортних засобів (Додаток до Договору).

Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату за користування транспортними засобами протягом дії цього Договору щомісячно до 25 числа кожного наступного місяця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок або банківську карту Орендодавця (п.3.3. Договору).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до 27 червня 2019 року.

Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його невиконання чи неналежне виконання, яке мало місце під час дії цього Договору (п.5.2 Договору).

Даний Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін Договору у разі не виконання іншою стороною умов передбачених цим Договором, в порядку визначеному чинним законодавством (гі.5.3). розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається (п.5.4).

На виконання умов вищевказаного договору, в користування Позивача в період з 05 липня 2017 року по 31 травня 2019 року. Відповідачем було передано 12 (дванадцять) належних йому на праві приватної власності транспортних засобів,

Дана обставина підтверджується Актами приймання-передачі транспортних засобів.

Згідно п.п.1-3 Актів приймання-передачі транспортних засобів, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування (оренду) належні Орендодавцеві на праві власності транспортні засоби у придатному для використання стані у відповідності до мети оренди. Сторонами підтверджено відсутність недоліків транспортних засобів на момент передачі в оренду.

28 грудня 2018 року, сторони підписали додаткову угоду про внесення змін до п.3.1 Договору оренди транспортних засобів укладеного 03 липня 2017 року в частині розміру орендної плати, виклавши його у наступній редакції: 3а користування визначених у п.1.1. Договору транспортними засобами Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно орендну плату в розмірі 30 782 грн за кожен транспортний засіб без сплати Податку на додану вартість на підставі Актів приймання-передачі транспортних засобів (Додаток № до Договору). Інші умови вищевказаного Договору, не змінені цією Угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе. Додаткова угода складена українською мовою у двох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу. Додаткова угода набирає чинності з моменту 01 січня 2019 року і діє протягом строку дії Договору оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року.

Згідно виписок з банківських рахунків фізичної особи підприємця Дергуна Ігоря Володимировича за період з 01/07/2017-31/12/2017 та 01/01/2018 - 31/12/2018, Приватне підприємство «Білявинці» сплачувало орендну плату за користування транспортними засобами шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок Відповідача.

Однак починаючи з 01.01.2019 року по 23.06.2019 року, Позивач орендної плати за користування транспортними засобами не сплачував взагалі, а тому порушив взяті на себе зобов`язання передбачені п.3.1, п.3.2. Договору оренди транспортних засобів від 03.07.2017 та Додаткової угоди до Договору оренди транспортних засобів від 28.12.2018. Дана обставина підтверджується випискою з банківського рахунку фізичної особи підприємця Дергуна Ігора Володимировича за період з 01/01/2019 по 18/06/2019.

Станом на 18.06.2019 в користуванні Відповідача на умовах оренди перебували 12 (дванадцять) належних Відповідачу на праві власності транспортних засобів, які використовуються приватним підприємством «Білявинці» у господарській діяльності.

Розмір орендної плати з 01 січня 2019 року становить 30 782 (тридцять тисяч сімсот вісімдесят дві) гривні за кожен транспортний засіб.

Таким чином сума заборгованості Відповідача по сплаті орендної плати за користування транспортними засобами становить:

Січень 2019 року - 12 транспортних засобів х 30 782=369 384 (триста шістдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні;

Лютий 2019 року - 12 транспортних засобів х 30 782=369 384 (триста шістдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні;

Березень 2019 року - 12 транспортних засобів х 30 782=369 384 (триста шістдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні;

Квітень 2019 року 12 транспортних засобів х 30 782=369 384 (триста шістдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні;

Травень 2019 року 12 транспортних засобів х 30 782=369 384 (триста шістдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят чотири) гривні.

Загальна сума заборгованості становить 369 384x5= 1 846 920 (один мільйон вісімсот сорок шість тисяч дев`ятсот двадцять).

У зв`язку з тим, що Позивач не виконав взяте на себе зобов`язання, Дергун Ігор Володимирович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Приватного підприємства «Білявинці» про стягнення 1 846 920 грн заборгованості.

Щодо того, що комерційний директор Приватного підприємства «Білявинці» Гуменюк 1.1, не мав повноважень діяти від імені Позивача, не міг підписувати договори, оскільки не був уповноважений на це жодним чином, то відповідач зазначені доводи спростовує таким.

Згідно наказу Приватного підприємства «Білявинці» №ОС-3 від 05.10.2015 «Про прийняття на роботу Гуменюка Ігоря Тарасовича », Гуменюка Ігоря Тарасовича прийнято на посаду комерційного директора з 07.10.2015 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Як вбачається із змісту наданої Позивачем копії посадової інструкції комерційного директора Приватного підприємства «Білявинці» від 01.10.2015, а саме п.6, «... Директор комерційний, в тому числі викопує роботу по прийманню, зберіганню та відпуску матеріальних цінностей (зокрема, паливно-мастильних матеріалів. запасних чистин до техніки та інших товарно-матеріальних цінностей, продукції, товарів), у зв`язку з чим приймав на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей ввірених йому для зберігання або для іних цілей...». З огляду на зазначене, саме на комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюка І.Т. покладено функцію та обов`язки з прийняття та зберігання в даному випадку транспортних засобів за Договором оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року та актами приймання-передачі транспортних засобів до договору оренди транспортних засобів, як товарно-матеріальних цінностей.

По-друге, те, що вказаний правочин був схвалений керівництвом Приватного підприємства «Білявинці» з моменту його вчинення свідчить і той факт, що саме Позивач проводив виконання за спірним договором, з огляду на виписки з банківських рахунків фізичної особи підприємця Дергуна Ігоря Володимировича за період з 01/07/2017- 31/12/2017 та 01/01/2018 - 31/12/2018. якими підтверджується факт сплати приватним підприємством «Білявинці» плати за оренду автомобілів шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок фізичної особи - підприємця - Дергуна Ігоря Володимировича, де підстава і призначення платежу вказані як «плата за оренду автомобілів», що в свою чергу свідчить про здійснення конклюдентних дій зі сторони позивача в сторону відповідача, а відтак і визнання самого договору.

По-третє, вказаний договір не оспорювався позивачем з моменту його укладення, а саме з 03 липня 2017 року.

Доводи позивача про те, що спірні правочини вчинено його підписантами внаслідок зловмисної домовленості та спрямовані на завдання шкоди позивачу є безпідставними та надуманими, з огляду на вищевикладені аргументи.

Абсолютно безпідставними є доводи позивача про відсутність фактичних зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем за спірним Договором оренди транспортних засобів. Дана обставина спростовується наступним.

Насамперед зазначу, що вказані доводи спрямовані на уникнення відповідальності за не виконання взятих на себе Позивачем зобов`язань.

Факт використання приватним підприємством «Білявинці» належних відповідачу транспортних засобів в господарській діяльності з метою надання послуг з перевезення вантажів в користь третіх осіб в період з 09.03.3019 по 21.03.2019 підтверджується, наданими суду копіями товарно-транспортних накладних.

Заперечуючи факт договірних відносин з оренди автомобілів з відповідачем, позивач, посилається на те, що впродовж першого півріччя 2019 року Дергуну І.В. надходили оплати за транспортні послуги у значних розмірах від інших суб`єктів господарювання, а тому стверджує, що не користувався транспортними засобами Відповідача.

Натомість, згідно з Актами надання послуг №19 від 21 березня 2019 року та №30 від 26.04.2019 в період з 07.03.2019 по 21.03.2019 Приватне підприємство «Білявинці» надавало послуги з перевезення вантажів (КАС-32) Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» та реєстром перевезень КАС-32 (карбамідно-аміачної суміші) з 09.03.3019 по 21.03.2019 наступними автомобілями відповідача:

1) cпеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка DAF, модель - FТ ХF 105.460, 2006 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

2) спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO, модель - FН 12, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 від 15.11.2017;

3) спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO тип: В452264, модель - FН 13.480, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8 .

Стосовно того, що відповідачем не виконано обов`язку передбаченого «договором оренди», а саме, що орендодавець не передав, а орендар не прийняв в користування транспортні засоби та ключі до них та реєстраційні документи на них, а тому у відповідача немає підстав сплачувати орендну плату.

Вказані доводи відповідач спростовує товарно-транспортними накладними, згідно яких приватне підприємство «Білявинці» використовувало належні Дергуну І.В, транспортні засоби в господарській діяльності з метою надання послуг з перевезення вантажів в користь третіх осіб в період з 09.03.3019 по 21.03.2019.

Доказів, які б спростовували факт неможливості використання позивачем переданих йому в користування транспортних засобів через обставини, за які він не відповідає останній не надав, а тому підстави для звільнення позивача від сплати орендної плати, відсутні.

Частиною 3 ст.767 ЦК України передбачено, що саме наймач зобов`язаний в присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передачі речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

Згідно актів приймання-передачі транспортних засобів, що наявні в матеріалах справи. Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування належний Орендодавцеві на праві власності відповідний транспортний засіб, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Стан транспортного засобу, що орендується, на момент передання в оренду: придатний для використання у відповідності до мети оренди. Недоліки транспортного засобу на момент передачі в оренду: відсутні.

До того ж, якщо Дергун І.В. не передавав транспортних засобів з ключами та реєстраційними документами, то чому позивач на протязі двох років не скористався правом застосування правових наслідків не передання майна, визначених ст.766 Цивільного кодексу України?

Використання транспортних засобів орендарем позивачем автоматично породжує в останнього обов`язок щодо сплати орендної плати згідно ч.1, 5 сг.762 ЦК України та ч.1 ст. 283 ГК України.

Відповідач звертає увагу суду, що умовами договору не передбачено складання окремого первинного документу, який слугує підтвердженням для розрахунків з надання послуг оренди транспортних засобів. Згідно п.2.1.1. Договору, передача транспортних засобів здійснюється за Актами приймання-передачі транспортних засобів (Додаток до Договору), що є основним документом для проведення розрахунків між Сторонами.

Проведення розрахунків між сторонами за вказаним договором підтверджується виписками з банківських рахунків фізичної особи підприємця Дергуна Ігора Володимировича за період з 01/07/2017-31/12/2017 та 01/01/2018 - 31/12/2018.

Також, безпідставними відповідач вважає доводи Позивача, що договір є неукладеним, адже сторони в порядку визначеному ч.3 ст.180 Господарського кодексу України, ст.ст.760, 762, 763, 776 Цивільного кодексу України погодили всі істотні умови договору, зокрема предмет, строк дії договору, розмір плати за користування майном, умови передання майна в оренду, відновлення (ремонту), умови повернення майна, тощо.

Відповідно до ч.3 ст.762 ЦК України, договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном, умови відновлення майна та умови його повернення.

Згідно п.3.2. договору оренди індексація орендної плати за цим Договором не передбачається.

28 вересня 2020 року представник Відповідача адвокат Коцюба Н.Я. в рамках справи №921/477/20 за позовом фізичної особи-підприємця Дергуна Ігоря Володимировича до Приватного підприємства «Білявинці» про стягнення 1 846 920 грн заборгованості через канцелярію подала суду Заперечення на Відповідь на Відзив датоване 25.09.2020 в якому посилалась на Договір про оренду транспортного засобу від 03 липня 2017 року укладений між приватним підприємцем Дергун Ігорем Володимировичем та приватним підприємством «Білявинці» в особі директора Третяка В.В. в іншій редакції, ніж та, що міститься в матеріалах справи, копію якого долучено до вказаних заперечень.

Із змісту Заперечення на Відповідь на відзив Приватного підприємства «Білявинці» датованого 25.09.2020 та зареєстрованого судом 28.09.2020 вбачається про існування Договору про оренду транспортного засобу від 03 липня 2017 року укладеного між приватним підприємцем Дергун Ігорем Володимировичем та приватним підприємством «Білявинці» в особі директора Третяка В.В. Проте, у відзиві на позов датованого 19.08.2020 року Відповідач заперечував взагалі сам факт існування будь-якого договору між Дергуном І.В. та ним.

Згідно ухвали Господарського суду Тернопільської області від 27.10.2020 у справі №921/477/20 за позовом фізичної особи-підприємця Дергуна Ігора Володимировича до Приватного підприємства «Білявинці» про стягнення 1 846 920 грн заборгованості, призначено судову почеркознавчу експертизу доручену експертам Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (46025, м. Тернопіль, вул. Січових Стрільців,4), на вирішення якої поставлено наступне запитання «ким виконаний підпис у рядку «ФОП Дергун І.В.» у Договорі про оренду транспортного засобу від 03 липня 2017 року укладений між приватним підприємцем Дергун І. В. та ПП «Білявинці» в особі директора Третяка В.В., Позивачем Дергуном Ігорем Володимировичем чи іншою особою»? Провадження у справі зупинено. Станом на 26.03.2021 року відомості про результати проведеної експертизи, Дергуну І.В. не відомі.

Беручи до уваги вищевикладене, відповідач вважає, що позивачем не доведено жодними доказами наведені у позовній заяві обставини справи, підстави позову, а тому позовні вимоги просить залишити без задоволення.

2.3. Аргументи позивача, викладені у відповіді на відзив.

Позивач, у наданій суду відповіді на відзив (вх№3316 від 16.04.2021) не погоджуючись із аргументами відповідача, стверджує, що відповідачем не набувалося жодних обов`язків з підстав укладення з відповідачем "договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020" підписаного від імені ПП "Білявинці" комерційним директором І.Т. Гуменюком.

Про існування Договору оренди, з додатковою угодою від 28.12.2018 року та актами приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №№1-12 до нього, його зміст та заборгованість за період з 01.01.2019 року по 23.06.2019 року в сумі 1 846 920, 00 грн за Договором оренди, підписаним Гуменюк І.Т. , Позивач вперше дізнався із позовної заяви відповідача про стягнення заборгованості.

Між Приватним підприємством ПП «Білявинці» та Фізичною особою підприємцем І.В. Дергун дійсно було укладено Договір оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року, але за підписом директора ПП «Білявинці» Третяк В.В. Договір оренди за підписом директора Третяк В.В. було укладено на строк до 31 грудня 2018 року. Будь-яка додаткова угода до даного Договору не укладалася. Саме на підставі цього Договору оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року, підписаного директором ПП «Білявинці» Третяк В.В. і здійснювалася оплата в період з 01.07.2017 року по 31.12.2018 року.

Також, зазначає, що у відповідності до статей 207 та 246 ЦК України, підставами для представництва юридичної особи є виключно установчий документ або видана в законний спосіб відповідна довіреність.

Також, посилаючись на Статут ПП "Білявинці" вказує на те, що згідно відомостей з ЄДРПОУ ПП "Білявинці", копія витягу з якого додана до позову, право підпису договорів належить лише керівнику підприємства - директору Третяк В.В.

Таким чином, позивач вважає, що оспорювані правочини підписані від імені позивача комерційним директором ПП «Білявинці» Гуменюком І.Т., як особою без представницької дієздатності, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені позивача, та, відповідно, не могла перевищити свої повноваження в принципі підлягають визнанню судом недійсними.

Щодо тверджень відповідача, що в період з 09.03.2019 року по 21.03.2019 року позивачем використовувалися транспортні засоби, належні відповідачу для надання послуг по перевезенню вантажів, що підтверджується товарно-транспортними накладними, зазначає, що згідно банківських виписок по поточному рахунку ФОП «Дергун», протягом першого півріччя 2019 року йому надходили оплати у значних розмірах за транспортні послуги, які Відповідач надавав третім особам.

Факт надання ФОП Дергун І.В. протягом січня-червня 2019 року транспортних послуг третім особам, що підтверджується оплатами, які надходили на його банківський рахунок від таких третіх осіб у вказаний період, на думку позивача, свідчить про те, що транспортні засоби не могли перебувати у користуванні ПП «Білявинці» на умовах оспорюваного договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020 року», підписаного комерційним директором Гуменюк І.Т.

Надання Відповідачем транспортних послуг третім особам, коли практично усі належні ФОП Дергун І.В. транспортні засоби, нібито були передані у строкове користування ПП "Білявинці" на умовах "договору оренди" підписаного комерційним директором Гуменюк І.Т. спростовує факт найму ПП "Білявинці" транспортних засобів в кількості 12 штук у першому півріччі 2019 року та факт підписання (укладення) Договору оренди транспортних засобів від 03.07.2017 з додатковою угодою від 28.12.2018 року та актів приймання-передачі, підписаних комерційним директором Гуменюк І.Т.

Також, позивач зазначає, що має підозри стосовно того, що оспорюваний договір оренди від 03 липня 2017 року, додаткова угода від 28.12.2018 року, а також додатки №№ 1 -12 до нього (акти приймання-передачі) були складені та підписані не у часові терміни, якими вони датовані, а значно пізніше (після другої половини 2019 року), тобто мало місце службове підроблення документів, вчинене за участі відповідача Дергун І.В. та комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т .

Позивач вважає, що в дійсності оспорювані правочини були підписані після винесення судом першої інстанції рішення у справі № 921/811/19 про стягнення коштів з ТОВ «ЮНАЙТЕД НІТРОДЖЕН ЛОГІСТІК» на користь ПП «Білявинці» (тобто після 13.05.2020 року) виключно в цілях створення формальної фактичної підстави для подання до ПП «Білявинці» позову про стягнення коштів за договором оренди транспортних засобів, як зустрічного за своєю суттю позову, в інтересах кінцевого бенефіціара Гуменюка І.Т .

Єдиним учасником та власником 100% статного капіталу ТОВ «ЮНАЙТЕД НІТРОДЖЕН ЛОГІСТІК» є саме колишній комерційний директор Гуменюк Ігор Тарасович.

Крім того, для позивача незвичним видається те, що у «договорі оренди», підписаним комерційним директором, визначено термін дії договору - «до 27 червня 2019 року», що є серединою тижня неповного календарного місяця.

Таке нетипове датування закінчення терміну дії оспорюваного договору оренди - 27.06.2019 року - може бути пояснено тою обставиною, що у банківських виписках по поточному рахунку фізичної особи підприємця Дергун І.В. за 2019 рік фігурують оплати на його користь від ТОВ «ЮНАЙТЕД НІТРОДЖЕН ЛОГІСТІК», код за , з призначенням платежу «оплата за оренду автомобілів згідно договору оренди без ПДВ».

А це дає підстави стверджувати, що на дату укладення оспорюваного договору оренди, які його підписали, вже було достеменно відомо про подію, яка вже відбулася і настала, а саме укладення між Дергун І.В. та третьою особою ТОВ «ЮНАЙТЕД НІТРОДЖЕН ЛОГІСТІК» договору оренди автомобілів. Це, на думку позивача, дає підстави стверджувати, що договір оренди, додаткові угоди та додатки до нього були підписані комерційним директором ПП «Білявинці» вже після 28.06.2019 року комерційний директор Гуменюк І.Т. не міг представляти Позивача у відносинах з Відповідачем, діяти від його імені, в тому числі.

2.4. Аргументи, викладені відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив.

Відповідач у наданих суду запереченнях на відповідь на відзив (вх№3542 від 23.04.2021) заперечує доводи позивача про те, що про існування договору оренди 03.07.2017 та Додаткової угоди до Договору оренди від 28.12.2018, йому не було відомо аж до пред`явлення Дергуном І.В. позову до ПП «Білявинці» про стягнення 1 846 920 грн заборгованості, вказуючи при цьому на таке.

Позивач проводив виконання за спірним договором, з огляду на виписки з банківських рахунків фізичної особи - підприємця Дергуна Ігоря Володимировича за період з 01/07/2017-31/12/2017 та 01/01/2018 - 31/12/2018, якими підтверджується факт сплати приватним підприємством «Білявинці» плати за оренду автомобілів шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок фізичної особи - підприємця - Дергуна Ігоря Володимировича, де підстава і призначення платежу вказані як «плата за оренду автомобілів».

Також, доводи представника позивача про факт укладення та підписання між Дергун Ігорем Володимировичем та приватним підприємством «Білявиніці» в особі директора Третяка В.В. Договору про оренду транспортного засобу від 03 липня 2017 року повністю заперечуються стороною відповідача, так як вказаний договір оспорюється останнім в рамках справи господарського судочинства №921/477/20 за позовом фізичної особи - підприємця Дергуна Ігора Володимировича до Приватного підприємства «Білявинці» про стягнення 1 846 920 грн заборгованості, що перебуває в провадженні Господарського суду Тернопільської області.

Представник Позивача не спростувала того факту, що саме на комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюка І.Т. покладено функцію та обов`язки з прийняття та зберігання в даному випадку транспортних засобів за Договором оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року та актами приймання - передачі транспортних засобів до договору оренди транспортних засобів, як товарно-матеріальних цінностей.

Не спростованими залишаються і доводи відповідача про те, що станом на 18.06.2019 в користуванні ПП «Білявинці» на умовах оренди перебували 12 (дванадцять) належних відповідачу на праві власності транспортних засобів, які використовуються приватним підприємством «Білявинці» у господарській діяльності, які були прийняті комерційними директором ПП «Білявинці» Гуменюком І.Т. в користування за Договором оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року та актами приймання-передачі транспортних засобів до договору оренди транспортних засобів, як товарно-матеріальних цінностей.

Крім того, відповідач зазначає, що вказаний договір не оспорювався позивачем з моменту його укладення, а саме з 03 липня 2017 року.

На думку відповідача позивач не спростував належними та допустимими доказами факт використання приватним підприємством "Білявинці" належних відповідачу транспортних засобів в господарській діяльності з метою надання послуг з перевезення вантажів в користь третіх осіб в період з 09.03.3019 по 21.03.2019, що підтвержується товарно-транспортними накладними, актами надання послуг №19 від 21 березня 2019 року та №30 від 26.04.2019 в період з 07.03.2019 по 21.03.2019, реєстром перевезень КАС- 32 (карбамідно-аміачної суміші) з 09.03.3019 по 21.03.2019, згідно яких Приватне підприємство «Білявинці» надавало послуги з перевезення вантажів третім особам.

Посилання представника Позивача на те, що впродовж першого півріччя 2019 року Дергуну І.В. надходили оплати за транспортні послуги у значних розмірах від інших суб`єктів господарювання, відповідач вважає по-перше є недоведеними, а по-друге, обставини надання транспортних послуг Дергуном І.В. в період з січня по червень 2019 року третім особам не мають жодного відношення до вказаної справи, адже Дергуну І.В. на праві власності належать й інші транспортні засоби, крім тих, що були передані в користування позивачеві.

3.Розгляд клопотання про витребування оригіналів письмових доказів.

Позивач - Приватне підприємство "Білявинці", на підставі ст.81 ГПК України, звернувся до суду із клопотанням №б/н від 23.04.2021 (вх№3546 від 23.04.2021) про витребування оригіналів документів у відповідача - Фізичної особи - підприємця Дергуна Ігоря Володимировича.

Суд, у судовому засіданні 26.04.2021, розглянувши та надавши оцінку поданому позивачем клопотанню №б/н від 23.04.2021 (вх№3546 від 23.04.2021) про витребування оригіналів письмових доказів, задовольнив його з підстав зазначених в ухвалі від 26.04.2021 та витребував у Фізичної особи - підприємця Дергуна Ігоря Володимировича (юридична адреса : 48471, с. Білявинці, Бучацький район, Тернопільська область) оригінали документів, за підписом комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т., які оспорюються позивачем та є предметом розгляду даної справи, а саме: договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020 року; додаткової угоди від 28.12.2018 року про внесення змін до договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020 року; актів приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №№1-12 до договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020 року, а саме: додатків №1, 2 та 3 від 05.07.2017 року, додатків №4, 5 та 6 від 08.07.2017 року, додатку №7 від 15.11.2017 року, додатку №8 від 01.01.2018 року, додатку №9 від 01.03.2018 року, додатку №10 від 10.03.2018 року, додатків №11 та 12 від 01.05.2018 року.

Супровідним листом №5225 від 22.06.2021 відповідачем на виконання ухвали Господарського суду Тернопільської області від 26.04.2021 надано суду оригінали документів : договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020 ; додаткової угоди від 28.12.20218 про внесення змін до договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020 ; актів приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №№1-12 до договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020, а саме : додатків №№1,2,3 від 05.07.2017, додатків №№4,5 від 08.07.2017, додатку №7 від 15.11.2017, додатку №8 від 01.01.2018, додатку №9 від 01.03.2018, додатку №10 від 10.03.2018, додатків №№11,12 від 01.05.2018.

3. Розгляд клопотання відповідача

про долучення до матеріалів справи документів.

Відповідачем через електронну адресу суду надіслано клопотання (вх.№6815 від 19.08.2021) з урахуванням клопотання відповідача (№6868 від 20.08.2021) про долучення до справи письмових доказів. У даному клопотанні просив суд визнати неподання відповідачем письмового доказу - висновку №308/309/21-22 від 07.07.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів виконаного судовим експертом І. Заблоцьким у справі №921/477/20 за позовом ФОП Дергуна І.В. до ПП "Білявинці" про стягнення заборгованості, у встановлений законом строк,поважними та долучити до матеріалів справи №921/115/21 письмовий доказ - фотокопію висновку №308/309/21-22 від 07.07.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів виконаного судовим експертом І.Заблоцьким у справі №921/477/20 за позовом ФОП Дергуна І.В. до ПП "Білявинці" про стягнення заборгованості.

Враховуючи, що отримання вказаного доказу стороною відповідача було можливе лише в ході судового засідання у справі №921/477/20, яке відбулось 17.08.2021, тобто, під час розгляду справи №921/115/21 по суті. Відтак, суд вважаючи, що відповідачем пропущено строк подання доказу з об`єктивних (поважних) причин, а тому, суд задовольнив клопотання відповідача Фізичної особи - підприємця Дергуна Ігоря Володимировича (вх№6815 від 19.08.2021) з урахуванням клопотання відповідача (№6868 від 20.08.2021) про долучення до матеріалів справи документів у справі №921/115/21.

З огляду на зазначене, судом долучено до матеріалів справи №921/115/21 письмовий доказ - фотокопію висновку №308/309/21-22 від 07.07.2021 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів, виконаної судовим експертом І.Заблоцьким у справі №921/477/20 за позовом ФОП Дергуна І.В. до ПП "Білявинці" про стягнення заборгованості.

5. Норми права, законодавство, судова практика, які застосував суд.

Фактичні обставини встановлені судом. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

5.1. Норми права, які застосував суд.

У відповідності до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно із статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно із статтею 4 ГПК, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні визначення містить норма ст. 759 ЦК України, яка зокрема зазначає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 ст. 760 ЦК України визначено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 286 ГК України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Згідно зі ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Договір найму відповідно до статті 763 ЦК України укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до приписів статті 764 цього Кодексу якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічні приписи встановлені ч. 4 статті 284 ГК України, згідно з якою строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно зі статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 291 Господарського кодексу України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України, для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Параграфом 5 Глави 58 Цивільного кодексу України (Найм (оренда) транспортного засобу) врегульовані відносини та особливості оренди виключно транспортних засобів. Норми параграфу 5 Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства, регламентують обмежену сферу орендних правовідносин - лише пов`язаних з орендою (наймом) виключно транспортних засобів і поширюються виключно на правовідносини між орендодавцем транспортного засобу та орендарем транспортного засобу, отже, є спеціальними нормами для даного виду правовідносин та є превалюючими над загальними нормами.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Із змісту статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно до статті 208 ГК України якщо господарське зобов`язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін - у разі виконання зобов`язання обома сторонами - в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов`язанням, а у разі виконання зобов`язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави. У разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Із змісту статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Відповідно до статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Із змісту стаття 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Відповідно до статті 246 ЦК України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Із змісту частин 1-3 статті 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи.

Згідно до статті 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Із змісту статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

5.2. Фактичні обставини встановлені судом.

Мотивована оцінка судом аргументів, наведених учасниками справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Предметом позову у даній справі є визнання недійсним договору оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року, додаткової угоди від 28.12.2018 та актів приймання-передачі автомобіля в кількості 12 штук, підписаних комерційним директором ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т.

Отже, згідно змісту позову, предметом спору у даній справі є:

- Договір оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року, укладений приватним підприємцем Дергун Ігорем Володимировичем (надалі по тексту - Відповідач) та приватним підприємством «Білявинці» (надалі по тексту - Відповідач);

- Додаткова угода до Договору оренди транспортних засобів від 28.12.2018;

- Акти приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №№ 1 -12 до договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020 року, а саме: додатків №1, 2 та 3 від 05.07.2017 року, додатків №4, 5 та 6 від 08.07.2017 року, додатку №7 від 15.11.2017 року, додатку №8 від 01.01.2018 року, додатку №9 від 01.03.2018 року, додатку №10 від 10.03.2018 року, додатків №11 та 12 від 01.05.2018 року.

Відповідачем - Дергун І.В. на виконання ухвали від 26.04.2021, постановленої за клопотанням позивача - ПП "Білявинці", супровідним листом №5225 від 22.06.2021 надано суду оригінали документів, які оспорюються позивачем та є предметом розгляду даної справи: договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020; додаткової угоди від 28.12.20218 про внесення змін до договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020; актів приймання-передачі транспортних засобів, що є додатками №№1-12 до договору оренди транспортних засобів №б/н від 03.07.2020, а саме : додатків №№1,2,3 від 05.07.2017, додатків №№4,5 від 08.07.2017, додатку №7 від 15.11.2017, додатку №8 від 01.01.2018, додатку №9 від 01.03.2018, додатку №10 від 10.03.2018, додатків №№11,12 від 01.05.2018.

Однією з підстав позову, за яким здійснюється провадження, є посилання позивача на те, що оспорювані правочини укладені (підписані) від імені Позивача комерційним директором ПП «Білявинці» Гуменюком І.Т., як особою без представницької дієздатності, яка не була уповноважена на таке представництво і не мала повноважень діяти від імені позивача.

Суд вважає достатньо обґрунтованим позов в цій частині. Зокрема, здійснивши аналіз повноважень комерційного директора ПП «Білявинці» Гуменюка І.Т. визначеного внутрішніми документами ПП «Білявинці», а також - зміст укладених спірних правочинів, суд дійшов висновку, що під час укладення ним спірних правочинів мало місце перевищення ним своїх повноважень. При цьому суд керувався таким.

Відповідач - Дергун Ігор Володимирович включений як фізична особа - підприємець до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03 липня 2017 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом його господарської діяльності є вантажний автомобільний транспорт, допоміжна діяльність у сфері рослинництва; надання в оренду вантажних автомобілів; післяурожайна діяльність.

В межах господарської діяльності, приватним підприємцем Дергун Ігорем Володимировичем (далі по тексту - Дергун І.В., Орендодавець, Відповідач) та приватним підприємством «Білявинці» (далі по тексту - ПП "Білявинці", Орендар, Позивач) 03 липня 2017 року було укладено Договір оренди транспортних засобів (далі по тексту - Договір), за п.1.1 якого, Дергун Ігор Володимирович (Орендодавець) зобов`язався, в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати за плату приватному підприємству «Білявинці» (Орендар) у тимчасове користування транспортні засоби для використання в господарській діяльності підприємства згідно Додатків до Договору, а Орендар зобов`язався прийняти у тимчасове користування передані Орендодавцем транспортні засоби, що визначені у додатках до Договору, ключі від транспортних засобів та реєстраційні документи та сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

У відповідності з п. 2.1.1. Договору, орендодавець зобов`язувався в триденний строк після підписання цього Договору передати в тимчасове користування Орендаря зазначені в п.1.1. Договору транспортні засоби. За умовами Договору, передача транспортних засобів в оренду здійснюється за Актами приймання-передачі транспортних засобів (Додатки до Договору), що є основними документами для проведення розрахунків між Сторонами.

Відповідно до п.3.1 Договору, за користування визначених у п.1.1. Договору транспортними засобами, Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно орендну плату в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень за кожен транспортний засіб без сплати Податку на додану вартість на підставі Актів приймання-передачі транспортних засобів (Додаток до Договору).

Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату за користування транспортними засобами протягом дії цього Договору щомісячно до 25 числа кожного наступного місяця шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок або банківську карту Орендодавця (п.3.3. Договору).

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що цей Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до 27 червня 2019 року.

Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його невиконання чи неналежне виконання, яке мало місце під час дії цього Договору (п.5.2 Договору).

Даний Договір може бути розірваний на вимогу однієї із сторін Договору у разі не виконання іншою стороною умов передбачених цим Договором, в порядку визначеному чинним законодавством (гі.5.3). розірвання Договору в односторонньому порядку не допускається (п.5.4).

Зі змісту спірних правочинів вбачається, що Гуменюк І.В. вчиняв спірні правочини в якості уповноваженого працівника ПП "Білявинці", що засвідчується посиланням у спірних правочинах на його посаду (комерційний директор), займану у Позивача, а також підставу представництва -"наказ".

Проте, Статутом ПП «Білявинці», не встановлено право Комерційного директора укладати та підписувати від імені підприємства такі правочини.

Відповідачем також не надано суду як доказ виданої Гуменюку І.Т. Довіреності для представництва інтересів юридичної особи - ПП «Білявинці» та вчинення від її імені дій щодо підписання спірних Договорів як комерційному директору.

А представником позивача стверджується, що жодного наказу, яким би комерційного директора Гуменюка І.Т. було уповноважено укладати та підписувати Договора, в тому числі і з відповідачем, ПП "Білявинці" не видавалось.

Комерційний директор Позивача - Гуменюк І.Т. не уповноважувався жодним внутрішніми актами Позивача (наказами, розпорядженнями, резолюціями тощо) на вчинення дій від імені позивача, у тому числі на підписання договорів. Згідно посадової інструкції комерційного директора Гуменюк І.Т. не мав права підписувати будь-які договори та комерційні контракти. Комерційний директор зобов`язаний був лише розробляти проекти договорів та подавати їх на узгодження вищестоящому директору.

Також, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не вносилися відомості стосовно комерційного директора Позивача Гуменюка І.Т. як особу, яка може вчиняти дії від імені ПП «Білявинці», у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації, тощо.

При цьому посилання Відповідача на Наказ Приватного підприємства «Білявинці» №ОС-3 від 05.10.2015 та посадову інструкцію комерційного директора ПП «Білявинці» суд розглядає критично, з огляду на таке.

Як встановлено судом згідно наказу ПП «Білявинці» №ОС-3 від 05.10.2015 «Про прийняття на роботу Гуменюка Ігоря Тарасовича», Гуменюка Ігоря Тарасовича прийнято на посаду комерційного директора з 07.10.2015 з посадовим окладом відповідно до штатного розпису.

Як вбачається із змісту Посадової інструкції комерційного директора Приватного підприємства «Білявинці» від 01.10.2015, а саме п.6, «... Директор комерційний, в тому числі виконує роботу по прийманню, зберіганню та відпуску матеріальних цінностей (зокрема, паливно-мастильних матеріалів, запасних чистин до техніки та інших товарно-матеріальних цінностей, продукції, товарів), у зв`язку з чим приймав на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілісності майна та інших цінностей ввірених йому для зберігання або для інших цілей...».

Із системного аналізу змісту зазначеного наказу та посадової інструкції Комерційного директора ПП «Білявинці» не було уповноважено укладати спірні правочини від імені ПП «Білявинці». Не містить таких повноважень комерційного директора і Статут ПП «Білявинці», також такі відомості відсутні і у ЄДРЮОФОП.

Тому суд вважає недоведеним та безпідставним твердження відповідача, що комерційний директор ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т. під час спірних правовідносин по укладенню та виконанню зазначених правочинів діяв у межах своїх повноважень.

Разом з цим, суд вважає, що подані відповідачем докази достатньо вірогідно підтверджують вчинення зі сторони позивача дій по прийняттю до виконання вказаних спірних правочинів - так званих «конклюдентних дій».

Так, судом встановлено, що у відповідності з п. 2.1.1. Договору, орендодавець зобов`язувався в триденний строк після підписання цього Договору передати в тимчасове користування Орендаря зазначені в п.1.1. Договору транспортні засоби. За умовами Договору, передача транспортних засобів в оренду здійснюється за Актами приймання-передачі транспортних засобів (Додатки до Договору), що є основними документами для проведення розрахунків між Сторонами.

На виконання умов вищевказаного договору, в користування Позивача в період з 05 липня 2017 року по 31 травня 2019 року. Відповідачем було передано 12 (дванадцять) належних йому на праві приватної власності транспортних засобів, серед яких:

1) спеціалізований напівпричіп, марки WEІGНТLІFТЕR, модель - 3SТТ, тип: Н/ПР- САМОСКИД -Е, номер шасі НОМЕР_9 колір зелений, рік випуску 2004, реєстраційний номер НОМЕР_10 . свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_11 від 05.07.2017р.;

спеціалізований напівпричіп, марки МАGYАR., модель - SR34Е, тип: ЦИСТЕРНА -Е, номер шасі: НОМЕР_12 , колір білий, рік випуску 1995, реєстраційний номер НОМЕР_13 . свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_14 від 02.11.2016р.;

3) спеціалізований напівпричіп, марки ВODЕХ, модель - КІS 3WА, тип: Н/ПР- САМОСКИД -Е, номер шасі НОМЕР_15 , колір зелений, рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_16 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_17 від 05.07.2017р.;

4) спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка DAF модель - FТ ХF 105.460. 2006 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_18 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_19 від 09.08.2016р.;

5) спеціалізований напівпричіп, марки РОLKОN, модель - NW-192, тип: Н/ПР- САМОСКИД -Е. номер шасі: НОМЕР_20 , колір синій, рік випуску 2006, реєстраційний номер НОМЕР_21 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_22 від 08.07.2017р.;

6) спеціалізований напівпричіп, марки WEІGНТLІFТЕR, модель - 3STD, тип: Н/ПР- САМОСКИД- Е, номер шасі НОМЕР_23 , колір синій, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_24 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_25 від 08.07.2017р.;

7) спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO, модель - РН 12. 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_26 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_27 . свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_28 від 15.11.2017;

8) спеціалізований напівпричіп, марки АDIGE, модель - СY-772-FFЗВ, тип: НАПІВПРИЧІП Н/ПР-ЦИСТЕРНА - Е, номер шасі: НОМЕР_29 , колір сірий, рік випуску 1987, реєстраційний номер НОМЕР_30 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_31 від 27.12.2017р.;

9) спеціалізований напівпричіп, марки SDС, модель - ТRАІLЕRS SDС, тип: Н/ПР- ЦИСТЕРНА ХАРЧОВА - Е, номер шасі: НОМЕР_32 , колір сірий, рік випуску 2005. реєстраційний номер НОМЕР_33 . свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_34 від 10.03.2018р.;

10) спеціалізований напівпричіп, марки General tгаіlегs, модель - D-JD-SRЗ, тип: Н/ПР- САМОСКИД -Е, номер шасі НОМЕР_35 , колір чорний, рік випуску 2002, реєстраційний номер НОМЕР_36 . свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_37 від 17.04.2018р.;

11) спеціалізований напівпричіп, марки SDС, модель-ТР-35S, тип: Н/ПР-САМОСКИД- Е, номер шасі НОМЕР_38 . колір червоний, рік випуску 2002, реєстраційний номер НОМЕР_39 . свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_40 від 28.04.2018р.;

12) спеціалізований вантажний сідловий тягач - Е, марка VOLVO. тип: В452264. модель - FН 13.480, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_8 .

Дана обставина підтверджується Актами приймання-передачі транспортних засобів.

Згідно п.п. 1-3 Актів приймання-передачі транспортних засобів, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у тимчасове платне користування (оренду) належні Орендодавцеві на праві власності транспортні засоби у придатному для використання стані у відповідності до мети оренди. Сторонами підтверджено відсутність недоліків транспортних засобів на момент передачі в оренду.

28.12.2018 сторони підписали додаткову угоду про внесення змін до п.3.1 Договору оренди транспортних засобів укладеного 03 липня 2017 року в частині розміру орендної плати, виклавши його у наступній редакції: 3а користування визначених у п.1.1. Договору транспортними засобами Орендар сплачує Орендодавцю щомісячно орендну плату в розмірі 30 782 грн за кожен транспортний засіб без сплати Податку на додану вартість на підставі Актів приймання-передачі транспортних засобів (Додаток № до Договору). Інші умови вищевказаного Договору, не змінені цією Угодою, залишаються чинними у тій редакції, в якій вони викладені Сторонами раніше, і Сторони підтверджують їх обов`язковість для себе. Додаткова угода складена українською мовою у двох примірниках, кожний з яких має однакову юридичну силу. Додаткова угода набирає чинності з моменту 01 січня 2019 року і діє протягом строку дії Договору оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року.

Про прийняття до виконання укладених правочинів зі сторони позивача ПП «Білявинці» свідчать одночасно у сукупності такі дії.

По перше, згідно виписок з банківських рахунків відповідача - фізичної особи підприємця Дергуна Ігоря Володимировича за період з 01/07/2017-31/12/2017 та 01/01/2018 - 31/12/2018, позивач - приватне підприємство «Білявинці» сплачувало Відповідачу - орендну плату за користування транспортними засобами шляхом переказу грошових коштів на банківський рахунок Відповідача.

Щодо заперечень позивача про те, що вказані оплати були здійснені за іншим договором то суд розглядає їх критично та відхиляє, в силу такого.

Позивач, зокрема, стверджує, що між приватним підприємством «Білявинці» та фізичною особою - підприємцем Дергун Ігорем Володимировичем було укладено Договір оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року за підписом директора ПП «Білявинці» Третяк В. В. на строк до 31 грудня 2018 року. Саме на підставі цього Договору оренди транспортних засобів за підписом директора ПП «Білявинці» Третяк В. В. між ПП «Білявинці» та ФОП Дергун І.В. виникали господарські відносини і здійснювалась оплата в період з 01.07.2017 по 31.12.2018».

Матеріалами справи та діловодством суду підтверджується, що у провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа № 921/477/20 за позовом фізичної особи підприємця Дергуна Ігоря Володимировича до Приватного підприємства «Білявинці» про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди транспортних засобів від 03 липня 2017 року, який підписаний зі сторони Орендаря комерційним директором ПП «Білявинці» Гуменюк І.Т.

У запереченні на Відповідь на відзив ПП «Білявинці» у справі № 921/477/20 датованого 25.09.2020 та зареєстрованого судом 28.09.2020 представник ПП «Білявинці» адвокат Коцюба Н.Я. зазначила про існування Договору про оренду транспортного засобу від 03 липня 2017 року укладеного між приватним підприємцем Дергун Ігорем Володимировичем та приватним підприємством «Білявинці» в особі директора Третяка В.В.

Проте, у відзиві на позов датованого 19.08.2020 року, директор ПП «Білявинці» Третяк В.В. заперечував взагалі сам факт існування будь-якого договору між Дергун Ігорем Володимировичем та приватним підприємством «Білявинці».

У зв`язку із зазначеними обставинами, 27 жовтня 2020 року в справі №921/477/20 було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: - Чи виконано підпис у рядку «ФОП Дергун І.В.» у Договорі про оренду транспортного засобу від 03.07.2017р. укладеного між Фізичною особою-підприємцем Дергуном Ігором Володимировичем та Приватним підприємством «Білявинці» в особі директора Третяка В.В., Дергуном Ігорем Володимировичем чи іншою особою?

Згідно висновку експерта Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз І.Є.Заблоцького за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів від 07.07.2021 №308/309/21-22 у господарській справі №921/477/20 за позовом ФОП Дергун І.В. до ПП «Білявинці» про стягнення заборгованості, (ст.7), підпис у рядку «ФОП Дергун І.В.» у Договорі про оренду транспортного засобу від 03.07.2017р. укладеного між Фізичною особою-підприємцем Дергуном Ігором Володимировичем та Приватним підприємством «Білявинці» в особі директора Третяка В.В. виконано не Дергуном Ігорем Володимировичем , а іншою особою.

Слід також додатково зазначити, що із поданого Договору про оренду транспортного засобу від 03.07.2017 від імені Третяка Віталія Володимировича , на який посилається позивач як на доказ, за ним передано в користування - лише один автомобіль за Додатком № 1 (інших доказів матеріали справи не місять), тоді як подані відповідачем докази свідчать, що предметом спірного Договору від 03.07.2017 укладеного з відповідачем від імені позивача Гуменюком, було декілька транспортних засобів, і вони використовувались в роботі позивача.

В силу принципу вірогідності доказів, суд вважає, що є переконливішими докази подані відповідачем в обґрунтування достовірності змісту укладеного між сторонами Договору, так як його зміст відповідає іншим доказам у справі - Товарно транспортним накладним, Актам, Випискам з банку, за якими вбачається, що зі сторони позивача використовувалось декілька орендованих транспортних засобів відповідача.

Крім того, поданий як доказ Договір про оренду транспортного засобу від 03.07.2017 від імені директора ПП «Білявинці» Третяка Віталія Володимировича, є сумнівним в силу експертного висновку про те, що підпис від імені відповідача - Дергуна Ігоря Володимировича на ньому виконано не ним.

По-друге, на думку суду, позивач також не спростував належними та допустимими доказами обставини використання ПП"Білявинці" належних відповідачу транспортних засобів в своїй господарській діяльності з метою надання послуг з перевезення вантажів в користь третіх осіб в період з 09.03.3019 по 21.03.2019.

Вказане підтвержується товарно-транспортними накладними:

1) ТТН №235 від 11.03.2019. згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_7 з причіпом д.н.з. НОМЕР_30 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдіпг» с.Матеївці;

2) ТТН б/н від 11.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_41 з причіпом д.н.з. НОМЕР_33 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» м.Теофіполь Хмельницької області;

3) ТТН б/н від 11.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_41 з причіпом д.н.з. НОМЕР_33 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Тейдинг» м.Теофіполь Хмельницької області;

4) ТТН б/н від 11.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_42 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» м.Теофіполь Хмельницької області;

5) ТТН №240 від 12.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з. НОМЕР_42 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» с.Матеївці;

6) ТТН №239 від 12.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_41 з причіпом д.н.з. НОМЕР_33 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» с.Матеївці;

7) ТТН №248 від 13.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_41 з причіпом д.н.з. НОМЕР_33 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» с.Матеївці;

8) ТТН №238 від 12.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO д.н.з.. НОМЕР_7 з причіпом д.н.з. НОМЕР_30 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» с.Матеївці;

9) ТТН №247 від 13.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_7 з причіпом д.н.з. НОМЕР_30 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» с.Матеївці;

10) ТТН №249 від 14.03.2019. згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_2 з причіпом д.н.з.

НОМЕР_42 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» с.Матеївці;

11) ТТН №256 від 15.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVOД.Н.З. НОМЕР_7 з причіпом д.н.з. НОМЕР_30 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» с.Матеївці;

12) ТТН №259 від 15.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_41 з причіпом д.н.з. НОМЕР_33 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» с.Матеївці;

13) ТТН №265 від 16.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ГОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_41 з причіпом д.н.з. НОМЕР_33 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» с.Матеївці;

14) ТТН №264 від 16.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_7 з причіпом д.н.з. НОМЕР_30 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» с.Матеївці;

15) ТТН б/н від 16.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_27 з причіпом д.н.з. НОМЕР_43 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» м.Теофіполь Хмельницької області;

16) ТТН б/н від 17.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_27 з причіпом д.н.з. НОМЕР_43 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» м.Теофіполь Хмельницької області;

17) ТТН б/н від 18.0.3.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO д.н.з. НОМЕР_27 з причіпом д.н.з. НОМЕР_43 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» м.Теофіполь Хмельницької області;

18) ТТН б/н від 18.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем DAF д.н.з. НОМЕР_41 з причіпом д.н.з. НОМЕР_33 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдинг» м.Теофіполь Хмельницької області;

19) ТТН б/н від 18.03.2019, згідно якої вантажний перевізник ПП «Білявинці» на замовлення ТОВ «Мрія Сервіс» автомобілем VOLVO Д.Н.З. НОМЕР_7 з причіпом д.н.з. НОМЕР_30 здійснив перевезення вантажу в користь вантажоодержувача ТОВ «Мрія Трейдінг» м.Теофіполь Хмельницької області, та актами надання послуг №19 від 21 березня 2019 року та №30 від 26.04.2019 в період з 07.03.2019 по 21.03.2019, реєстром перевезень КАС- 32 (карбамідно-аміачної суміші) з 09.03.3019 по 21.03.2019, згідно яких Приватне підприємство «Білявинці» надавало послуги з перевезення вантажів третім особам.

Використання цих транспортних засобів спростовують і інше твердження позивача, що позивачу не передавалось ключів від них.

По-третє, доводи позивача про те, що спірні правочини вчинено його підписантами внаслідок зловмисної домовленості та спрямовані на завдання шкоди позивачу судом розцінюються критично, як такі, що не підтверджені належними доказами - завершеним кримінальним провадженням про злочин з боку представника Гуменюка, та є лише припущенням позивача.

Посилання Позивача, як на обґрунтування позову на обставини справи № 921/811/19 за позовом ПП «Білявинці» до ТОВ «ЮНАЙТЕД НІТРОДЖЕН ЛОГІСТІК» про стягнення заборгованості за договорами купівлі-продажу автомобілів, яка розглянута Господарським судом Тернопільської області 13.05.2020 не беруться судом до уваги у цій справі, так як відповідач - Дергун Ігор Володимирович не був учасником вказаної справи, предмет спору у справі №921/811/19 не є предметом спору у даній справі. Крім того, кожна юридична особа, є самостійним учасником правовідносин в які вступає, а її засновники не несуть будь-якої відповідальності за її боргові зобов`язання, крім ризиків в межах своїх вкладів.

Також, не підтверджено належними доказами і доводи позивача про те, що 24.12.2020 року мали місце переговори щодо укладення мирової угоди між Гуменюком І.Т. та ПП «Білявинці» в рамках справи №921/477/20 за позовом фізичної особи-підприємця Дергуна Ігоря Володимировича до Приватного підприємства «Білявинці» про стягнення 1 846 920 грн заборгованості.

4. Висновок суду.

Із змісту частин 1,2 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 129 Конституції України вказує, що до однієї із основних засад судочинства відноситься змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Згідно із частин 2-3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 73, частин 1,3 статті 74 статей 76,77,78,79 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до п.58 рішення від 10.02.2010 (заява №4909/04) Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29)

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (п. 54 рішення від 28.10.2010 (заява №4241/03) Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Враховуючи зазначене вище у сукупності, суд, розглянувши та оцінивши матеріали справи, подані сторонами докази у підтвердження своїх вимог і заперечень, вважає, що більш вірогідними, є докази подані відповідачем у спростування позовних вимог позивача, в силу чого, суд у позові відмовляє повністю.

5. Судові витрати.

Відповідно до статті 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, з 74 по 79, 86, 129, 209-210, 221, 233, 236, 238, 240, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення, в порядку статті 221 ГПК України.

Позивач - Приватне підприємство "Білявинці", юридична адреса : вул. Студинського, буд.7, с. Великі Гаї, Тернопільський район, Тернопільська область, 47722, фактична адреса : вул. Медова, 12-А, м. Тернопіль, 46008, () ;

Відповідач - Фізична особа - підприємець Дергун Ігор Володимирович, юридична адреса : 48471, с.Білявинці, Бучацький район, Тернопільська область (РНКОПП: НОМЕР_44 ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статей з 253 по 259 ГПК України подається протягом двадцяти днів, з дня його проголошення із врахуванням п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення, із врахуванням вихідних та святкових днів, відрядження судді, складалося на протязі робочих днів з дня проголошення скороченої (вступної та резолютивної) частини рішення та остаточно складено і підписано - 13.10.2021.

Повний текст рішення надіслати учасникам справи рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення або вручено наручно особисто уповноваженим представникам.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко