УХВАЛА

м. Київ

21.10.2021Справа № 910/14803/21

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

про стягнення 18 995, 05 грн.,

Суддя Ломака В.С.

Без виклику представників учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - відповідач) про стягнення 18 995, 05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 3590/20-Т/Зп19 від 22.12.2020, та у зв`язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Volkswagen», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водієм якого скоєно дорожньо-транспортну пригоду, станом на дату настання останньої була застрахована відповідачем на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/008272599, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування 18 995, 05 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2021 відкрито провадження у справі № 910/14803/21 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

05.10.2021 через відділ діловодства господарського суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. За твердженнями відповідача, отримавши позовну заяву, 10.09.2021 року ним 24.09.2021 року було здійснено виплату позивачу страхового відшкодування в розмірі 18 995, 05 грн. Також, у відзиві відповідач просив суд стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 3 000, 00 грн.

08.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява позивача, у якій останній повідомив про сплату відповідачем суми страхового відшкодування у сумі 18 995, 05 грн. та просив суд закрити провадження у справі.

Крім того, 08.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшли заперечення позивача проти заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу.

12.10.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація на запит суду.

Дослідивши подану Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» заяву про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми процесуального закону можливе в разі, коли предмет спору існував на момент його виникнення та припинив існування в процесі розгляду справи.

У поданій до суду позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 18 995, 05 грн.

У той же час судом встановлено, що після звернення позивача до суду з цим позовом та відкриття провадження у справі відповідач здійснив виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 18 995, 05 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 19004 від 24.09.2021 з призначенням платежу: "Страхове відшкодування згідно Акту № 016/037/015392/21/1 за автомобіль держ. номер: НОМЕР_1 ".

Відтак, у зв`язку з відсутністю предмета спору, провадження у справі підлягає закриттю на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

У заяві про закриття провадження у справі Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» просить суд стягнути суму сплаченого позивачем судового збору з відповідача

У відзиві на позов відповідач зазначає про те, що позивач не звертався до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.

У заяві про закриття провадження позивач зауважує про відсутність передбаченого нормами чинного законодавства обов`язку звернення саме до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Суд відзначає, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду.

Попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

Отже, якщо особа впродовж встановлених строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого права.

В даному випадку, як і стверджується самим позивачем, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» не зверталось до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки це є необов`язковим, про що, також, зазначено судом, а здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд спосіб захисту свого права, такий як звернення з позовом безпосередньо до суду.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, настання строку здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування обумовлене закінченням дев`яностоденного строку з дня отримання ним заяви про страхове відшкодування та документів, визначених статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Інформацією з офіційного веб-сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» за номером відправлення 609 підтверджується, що відповідач отримав позовну заяву та додані до неї документи 10.09.2021 року та, як підтверджено наявними у матеріалах справи документами, 24.09.2021 року здійснив виплату страхового відшкодування.

Таким чином, в даному випадку, відповідач здійснив виплату страхового відшкодування у строк встановлений спеціальними нормами чинного законодавства.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи із встановлених обставин справи, а саме: подання позивачем позову до суду без попереднього звернення до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування та виплата відповідачем страхового відшкодування позивачу в межах передбачених спеціальними нормами чинного законодавства строків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми судового збору, сплаченого за подання даного позову до суду.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, здійснивши відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд спосіб захисту свого права, такий як звернення з позовом до суду, не звертаючись, при цьому, до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, позивач усвідомлював необхідність сплати судового збору та можливість сплати відповідачем заявленої до стягнення суми страхового відшкодування в межах встановленого законодавством строку, у зв`язку з чим порушене право позивача буде відсутнє взагалі.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Положеннями частини 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

В даному випадку, у зв`язку з закриттям провадження у справі у позивача виникло право на повернення з державного бюджету судового збору, сплаченого при поданні позову.

При цьому суд зазначає, що повернення судового збору з державного бюджету можливе за умови подання відповідного клопотання, проте позивачем такого клопотання, в межах даної справи, не подано, що унеможливлює суд вирішити питання про повернення позивачу з державного суми судового збору, сплаченого при поданні позову.

При розподілі витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000, 00 грн. (згідно з прохальною частиною відзиву) суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічні положення також закріплені в статтях 8, 55 Конституції України та статті 4 Господарського процесуального кодексу України.

Як зазначалось судом раніше, змістом пунктів 36.1, 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Разом з тим у Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору, не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. У разі звернення із заявою безпосередньо до суду, страховик з цього моменту має діяти відповідно до статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування.

Суд звертав увагу на аналогічну правову позицію, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 465/4287/15.

З огляду на те, що право особи на звернення до суду, відповідно до вищевказаних положень законодавства, не може бути обмежене Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у суду відсутні правові підстави вважати подання позовної заяви необґрунтованими діями позивача, у зв`язку з чим витрати відповідача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 3 000,00 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 130, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, статтею 7 Закону Україна «Про судовий збір» суд, -

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/14803/21 на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

2. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та відповідно до підпункту 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Суддя В.С. Ломака