ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2021 р. Справа№ 910/17650/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Линник А.М.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 24.06.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 (повний текст підписано 15.12.2020)

у справі №910/17650/19 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Київської міської ради

до Приватного нотаріуса Загвоздіної Альони Миколаївни (відповідач - 1)

Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (відповідач - 2)

Державного реєстратора Комунального підприємства "Результат" м. Київ Синявського Володимира Володимировича (відповідач - 3)

Приватного нотаріуса Терехової Катерини Іванівни (відповідач - 4)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Монетак" (відповідач - 5)

Товариства з обмеженою відповідальністю "Бліц-А" (відповідач - 6)

за участі третіх осіб

Подільська районна в місті Києві державна адміністрація (третя особа - 1),

Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (третя особа - 2),

Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" (третя особа - 3),

ОСОБА_1 (третя особа - 4),

ОСОБА_2 (третя особа - 5),

ОСОБА_3 (третя особа - 6),

ОСОБА_4 (третя особа - 7),

ОСОБА_5 (третя особа - 8),

ОСОБА_6 (третя особа - 9),

ОСОБА_7 (третя особа - 10),

ОСОБА_8 (третя особа - 11),

ОСОБА_9 (третя особа - 12),

ОСОБА_10 (третя особа - 13),

ОСОБА_11 (третя особа - 14),

ОСОБА_12 (третя особа - 15)

про скасування рішень в державному реєстрі речових прав

В судовому засіданні 24.06.2021 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року Київська міська рада звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного нотаріуса Загвоздіної Альони Миколаївни, Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт», державного реєстратора Комунального підприємства «Результат» м. Київ Синявського Володимира Володимировича, приватного нотаріуса Терехової Катерини Іванівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Монетак», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бліц-А», у якому заявлені вимоги про визнання протиправними та скасування записів державних реєстраторів:

- приватного нотаріуса Загвоздіної А.М. щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про прав власності ПрАТ «Київський річковий порт» на гуртожиток, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3573,2 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Турівська, буд.12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85, номер запису про право власності 15844453 від 10.08.2016;

- державного реєстратора КП «Результат» м. Київ - Синявського В.В. щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності ПрАТ «Київський річковий порт» на об`єкт нерухомого майна група приміщень гуртожитку (літ.А2), об`єкт житлової нерухомості площею 1250,5 кв. м, по вул. Турівській, буд. 12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 31518726 від 10.05.2019;

- державного реєстратора КП «Результат» м. Київ - Синявського В.В. щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності ПрАТ «Київський річковий порт» на об`єкт нерухомого майна група приміщень гуртожитку (літ.А), об`єкт житлової нерухомості площею 1068,5 кв. м, по вул. Турівській, буд. 12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 31519630 від 10.05.2019;

- державного реєстратора КП «Результат» м. Київ - Синявського В.В. щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності ПрАТ «Київський річковий порт» на об`єкт нерухомого майна група нежитлових адміністративних приміщень (літ.А), об`єкт нежитлової нерухомості площею 1254,2 кв. м, по вул. Турівській, буд. 12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 31520168 від 10.05.2019;

- приватного нотаріуса Терехової К.І. щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності ТОВ «Монетак» на об`єкт нерухомого майна група нежитлових адміністративних приміщень (літ.А1), об`єкт нежитлової нерухомості площею 1254,2 кв. м, по вул. Турівській, буд. 12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32273995 від 04.07.2019;

- приватного нотаріуса Терехової К.І. щодо внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності ТОВ «Бліц-А» на об`єкт нерухомого майна група нежитлових адміністративних приміщень (літ.А), об`єкт нежитлової нерухомості площею 1068,5 кв. м, по вул. Турівській, буд. 12 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32273329 від 04.07.2019.

Справа розглядалася із залученням третіх осіб: Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/17650/19 в позові відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд виходив з того, що позивачем не доведено наявності у нього майнових прав на спірний гуртожиток, а включення спірного гуртожитку позивачем до переліку об`єктів комунальної власності є неправомірним, що також встановлено судовими рішеннями у справі №910/3425/18.

Одночасно судом зазначено, що звернення позивача з вимогами у даній справі не є ефективним способом захисту в розумінні закону, оскільки не спрямовано на захист прав про порушення яких заявлено у позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 05.01.2021 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі № 910/17650/19 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- суд першої інстанції дійшов до хибного висновку, покладаючись у оскаржуваному рішенні від 26.11.2020 лише на рішення та доводи справи № 910/3425/18 за позовом ПрАТ «Київський річковий порт» до Київської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень, оскільки Київська міська рада обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що здійснена державна реєстрація на об`єкт державним реєстратором Загвоздіною А.М. спричинила порушення майнових прав територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, прийняте рішення призвело до незаконного відчуження гуртожитку, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3 573, 2 кв. м., за адресою: м. Київ, вул. Турівська, будинок 12 ;

- згідно з позицією КЦС ВС, яка викладена в постанові від 03.06.2020 у справі №295/1204/17, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обов`язків є правовою підставою для скасування запису у Державному реєстрі прав;

- судом першої інстанції помилково кваліфіковано лист від 12.12.2000 №01-29-454 ПрАТ «Київський річковий порт», як односторонній правочин (одностороння угода), оскільки судом взагалі не було досліджено підстави прийняття рішення Київської міської ради від 21.12.2000 №139/1116 «Про згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва гуртожитку на вул. Турівській, 12 та помилково не враховано, що судом у справі № 826/7875/18 на підставі листа Міністерства юстиції України № 26-141/С-16492/19 від 11.07.2017, на скарги від 12.06.2017 та від 13.06.2017 на рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Загвоздіної А.М. про державну реєстрацію права власності на відповідну будівлю за ПАТ «Київський річковий порт» встановлено преюдиційні обставини, що мають значення для вирішення даного спору;

- оскаржувані записи здійснені в результаті незаконних реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Загвоздіної А.М. та ПАТ «Київський річковий порт», які надавши недостовірні відомості щодо права власності на спірний об`єкт нерухомості спільно, фактично незаконно відчужили об`єкт комунальної власності територіальної громади міста Києва та порушили право власності власників 42 квартир в житловому будинку № 12 на вул. Турівській в місті Києві .

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2021 поновлено Київській міській раді строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/17650/19, відкрито апеляційне провадження у справі №910/17650/19 та призначено розгляд справи на 25.03.2021.

25.03.2021 розгляд справи №910/17650/19 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Михальської Ю.Б. на лікарняному.

Після виходу судді Михальської Ю.Б. з лікарняного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 розгляд апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/17650/19 призначено на 20.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2021 відкладено розгляд справи № 910/17650/19 на 24.06.2021.

24.06.2021 від ОСОБА_13 надійшла заява щодо заміни ОСОБА_14 (третя особа -7) на її правонаступника ОСОБА_15 , як власника приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , яка колегією суддів задоволена ухвалою суду від 24.06.2021.

24.06.2021 від Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві надійшло клопотання щодо заміни Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (третя особа - 2) на її правонаступника Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, у задоволенні якого судом відмовлено ухвалою суду від 24.06.2021.

Явка представників сторін

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 24.06.2021 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представник відповідача -2 в судовому засіданні апеляційної інстанції 24.06.2021 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Третя особа - 1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 24.06.2021 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Третя особа - 7 в судовому засіданні апеляційної інстанції 24.06.2021 підтримала доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просила її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Представники відповідача 1, 3, 4, 5, 6 та треті особи 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 в судове засідання апеляційної інстанції 24.06.2021 не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки представників відповідача та третьої особи суду невідомі.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Представники відповідача 1, 3, 4, 5, 6 та треті особи 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників відповідача 1, 3, 4, 5, 6 та треті особи 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Позовні вимоги про скасування оскаржуваних записів обґрунтовані неправомірністю внесення 10.08.2016 держаним реєстратором (відповідачем 1) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про право власності ПАТ «Київський річковий порт» на гуртожиток, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3573,2 кв.м., за адресою: м. Києві, вул. Турівській, буд. 12 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 85, номер запису про право власності 15844453; форма власності - приватна; власник - ПАТ «Київський річковий порт».

Реєстрацію права власності було здійснено на підставі Свідоцтва про право власності від 11.06.1997 серії ЖБ №010000532, яке видане на підставі наказу «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» від 27.05.1997 № 207-В. На зворотній стороні Свідоцтва про право власності від 11.06.1997 міститься відмітка Бюро технічної інвентаризації м. Києва Київської міської ради народних депутатів від 18.06.1997 року про те, що домоволодіння №12 по вул. Турівська м. Києва зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності за ВАТ «Київський річковий порт».

У листі №01-29-454 від 12.12.2000 ВАТ «Київський річковий порт» в особі Голови правління не заперечувало на передачу будівлі по вул. Турівська, 12 у м. Києві в комунальну власність територіальної громади міста Києва.

На підставі вказаного листа, було прийнято рішення від 21.12.2000 №139/1116 «Про згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києву гуртожитку по вул. Турівській, 12 у м. Києві».

На виконання рішення Київської міської ради від 21.12.2000 №139/1116 «Про згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитку на вул. Турівській, 12 у м. Києві» за актом приймання-передачі гуртожиток за вказаною адресою прийнятий від Відкритого акціонерного товариства «Київський річковий порт» до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №1049 від 22.06.2005 «Про зміну статусу гуртожитку по вул. Турівська, №12 у Подільському районі» будівлі надано статус житлового будинку з загальними квартирами.

Відповідно до рішення Київської міської ради №284/5096 від 02.12.2010 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» у складі іншого майна, що належало до комунальної власності територіальної громади Подільського району, зарахований до комунальної власності територіальної громади міста Києва і відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» передано у сферу управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі 910/3425/18 від 24.05.2018:

- визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 21.12.2000 № 139/1116 «Про згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитку по вул. Турівській, 12 у м. Києві»

- визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині включення до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Подільському районі, жилого будинку (гуртожитку), який знаходиться за адресою: вул. Турівська, 12, м. Київ (позиція № 265 таблиця № 7 додатку № 7 до рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва».

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.04.2019 року у справі № 910/3425/18 встановлено, що постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 910/18283/17 містить висновок про те, що лист від 12.12.2000 № 01-29-454 не є одностороннім правочином, а тому він не породжував у ВАТ «Київський річковий порт» обов`язку щодо передачі спірного нерухомого майна до комунальної власності.

Надавши правову оцінку вказаному листу, апеляційний суд визнав, що голова правління не мав повноважень на направлення відповідачеві вказаного листа, позаяк відповідно до пункту 9.3 Статуту позивача (в редакції, чинній на дату прийняття відповідачем оскаржуваних рішень) до компетенції Спостережної ради відносяться питання, зокрема, щодо проведення будь-яких операцій з нерухомим майном товариства, які ведуть до зміни власника вказаного майна. Рішення Спостережної ради приймаються на її засіданні простою більшістю голосів.

Оскільки повноваження на прийняття рішення про безоплатну передачу належного позивачу нерухомого майна до комунальної власності належали виключно Спостережній раді товариства позивача, однак у справі не встановлено обставин щодо прийняття Спостережною радою позивача відповідного рішення про відчуження спірного майна або делегування таких повноважень Голові правління товариства на час складання листа від 12.12.2000 № 01-29-454 та на дату ухвалення відповідачем оскаржуваних у даній справі рішень, визнаються правомірними висновки апеляційної інстанції про відсутність волевиявлення позивача на вилучення та безоплатну передачу спірного майна в комунальну власність».

З посиланням на ч. 4 ст. 75 ГПК України, суд першої інстанції зазначив, що факти встановлені рішенням суду у справі №910/3425/18, яке набрало законної сили, повторного доведення не потребують, а судовими рішеннями у справі №910/3425/18, які набрали законної сили і не скасовані у встановленому законом порядку, встановлено неправомірність надання згоди листом №01-29-454 від 12.12.2000 ВАТ «Київський річковий порт» в особі Голови правління на передачу будівлі по вул. Турівська, 12 у м. Києві в комунальну власність територіальної громади міста Києва та прийнятого на підставі зазначеного листа рішення від 21.12.2000 №139/1116 «Про згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києву гуртожитку по вул. Турівській, 12 у м. Києві.

За висновками суду першої інстанції, оскільки інших доказів, які б свідчили про перехід права власності на нерухоме майно, розташоване по вул. Туровській, 12 у м. Києві після видачі позивачу відповідного свідоцтва про право власності на вказане майно, тобто з 1997 року, матеріали справи не містять, відповідно позивачем не доведено наявності у нього майнових прав на спірний гуртожиток, а включення спірного гуртожитку позивачем до переліку об`єктів комунальної власності є неправомірним, що також встановлено судовими рішеннями у справі №910/3425/18.

У зв`язку з вищезазначеним, суд першої інстанції вважав, що дії державного реєстратора - Загвоздіної Альони Миколаївни під час внесення відомостей до Державного реєстру права на нерухоме майно про право власності на гуртожиток відповідають вимогам чинного законодавства.

При цьому, судом першої відхилені посилання позивача на обставини, встановлені у справі №826/7875/18, з наступним обґрунтуванням:

- відповідно до п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.05.2018 р. у справі № 922/2391/16 вказано, що преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності;

- ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/7875/18 від 03.09.2019 було закрито провадження у справі в адміністративній справі за позовом Київської міської ради до приватного нотаріуса Загвоздіної Альони Миколаївни, за участі третіх осіб про визнання протиправним та скасування рішення;

- враховуючи положення ч.ч. 1-2 ст. 173, ч. 1 ст. 179, ч. 2 ст. 180, ч. 1 ст. 192 КАС України, під час підготовчого провадження суд не здійснює дослідження доказів. Відповідні дії здійснюються судом під час розгляду справи по суті;

- в ухвалі Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.09.2019 у справі №826/7875/18 лише вказується зміст листа Міністерства юстиції України №26-141/С-16492/19 від 11.07.2017, однак жодної його оцінки та дослідження не здійснюється, відповідно жодних преюдиційних обставин у справі №826/7875/18, на які посилався позивач, у тексті позовної заяви не встановлено.

При встановлених обставинах справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо визнання протиправним та скасування запису державного реєстратора - відповідача 1 є безпідставними, а тому відмовив у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з того, що інші позовні вимоги є похідними.

Окрім того, судом відзначено, що звернення позивача із даним позовом про скасування рішень в державному реєстрі речових прав не є ефективним способом захисту в розумінні вказаних положень, оскільки неспроможне захистити порушене, на його думку, право; позивач фактично вказує, що з боку відповідача 2 не визнається і оспорюється належне позивачу право власності на будівлю гуртожитку; відповідно належним способом захисту порушених прав є визнання права власності, витребування майна з чужого володіння, усунення перешкод у користуванні та інші на розсуд позивача; заявлення лише вимоги про скасування державної реєстрації, яка тільки підтверджує момент набуття права власності на майно у особи на підставі правовстановлюючих документів не є ефективним способом захисту у вказаній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Предметом заявленого позову є вимоги Київської міської ради до приватного нотаріуса Загвоздіної Альони Миколаївни, Приватного акціонерного товариства «Київський річковий порт», державного реєстратора Комунального підприємства «Результат» м. Київ Синявського Володимира Володимировича, приватного нотаріуса Терехової Катерини Іванівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Монетак», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бліц-А» про визнання протиправними та скасування записів державних реєстраторів.

Позов подано позивачем, як представницьким органом територіальної громади, з метою захисту права власності територіальної громади, оскільки дії державного реєстратора - відповідача-1 суперечать вимогам законодавства та внаслідок яких спричинено порушення майнових прав позивача та незаконно відчужено об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3573,2 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Турівська, буд. 12.

В частині оцінки встановлених обставин у справі № 910/3425/18 апеляційний господарський суд погоджується з їх преюдиційністю для даної справи, оскільки незаконність та наявність підстав для скасування рішення Київської міської ради від 21.12.2000 № 139/1116 «Про згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитку по вул. Турівській, 12 у м. Києві» та рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині включення до переліку об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва, що розміщені в Подільському районі, жилого будинку (гуртожитку), який знаходиться за адресою: вул. Турівська, 12, м. Київ (позиція №265 таблиця № 7 додатку № 7 до рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили.

При цьому, суд відхиляє доводи апелянта щодо необхідності встановлення при вирішенні даного спору підстав прийняття рішення від 21.12.2000 №139/1116 Київською міською радою, оскільки зазначене входить до предмету доказування саме за вимогами, що вже розглянуті в судовому порядку та щодо яких вже прийнято судове рішення у справі №910/3425/18.

Так, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.04.2019 року у справі №910/3425/18 містяться посилання на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №910/18283/17, зокрема про те, що лист від 12.12.2000 № 01-29-454 не є одностороннім правочином, а тому він не породжував у ВАТ «Київський річковий порт» обов`язку щодо передачі спірного нерухомого майна до комунальної власності.

Касаційний господарський суд визнав правомірними висновки апеляційної інстанції про відсутність волевиявлення позивача на вилучення та безоплатну передачу спірного майна в комунальну власність, обґрунтувавши тим, що повноваження на прийняття рішення про безоплатну передачу належного позивачу нерухомого майна до комунальної власності належали виключно Спостережній раді товариства позивача, однак у справі не встановлено обставин щодо прийняття Спостережною радою позивача відповідного рішення про відчуження спірного майна або делегування таких повноважень Голові правління товариства на час складання листа від 12.12.2000 № 01-29-454 та на дату ухвалення відповідачем оскаржуваних у даній справі рішень.

При цьому, вказаний лист відповідача був не єдиною підставою, від оцінки якого залежало вирішення питання про скасування оскаржуваних рішень Київради, оскільки за змістом постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.04.2019 року у справі № 910/3425/18:

- вирішальною у даній справі є і та обставина, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на дату прийняття відповідачем спірного рішення від 21.12.2000 № 139/1116 спірне нерухоме майно перебувало в іпотеці ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Не приймаються апеляційним господарським судом та є такими, що належно обґрунтовані судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, посилання апелянта на те, що судом у справі № 826/7875/18 на підставі листа Міністерства юстиції України № 26-141/С-16492/19 від 11.07.2017, на скарги від 12.06.2017 та від 13.06.2017 на рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Загвоздіної А.М. про державну реєстрацію права власності на відповідну будівлю за ПАТ «Київський річковий порт» встановлено преюдиційні обставини, що мають значення для вирішення даного спору.

Доводи заявника про можливе порушення нотаріусом встановлених законом вимог при здійсненні державної реєстрації права власності за відповідачем-2 не свідчать про порушення майнових прав Київської міської ради, з огляду на скасування рішень ради від 21.12.2000 № 139/1116, від 02.12.2010 № 284/5096, а є підставою для притягнення до відповідальності нотаріуса, що передбачено у ст.30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якою за порушення законодавства у сфері державної реєстрації останні несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність у порядку встановленому законом.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18) вказувалось, що преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/7875/18 від 03.09.2019 було закрито провадження в адміністративній справі за позовом Київської міської ради до приватного нотаріуса Загвоздіної Альони Миколаївни, за участю третіх осіб, про визнання протиправним та скасування рішення.

З урахуванням положень ч.ч. 1-2 ст. 173, ч. 1 ст. 179, ч. 2 ст. 180 Кодексу адміністративного судочинства України під час підготовчого провадження суд не здійснює дослідження доказів, а згідно з ч. 1 ст.192 КАС України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Закриваючи провадження у справі № 826/7875/18, Окружним адміністративним судом міста Києва не досліджувались обставини державної реєстрації права власності приватним нотаріусом Загвоздіною А.М., обставини вчинення оскаржуваного запису тощо, оскільки розгляд справи по суті не здійснювався з огляду на відсутність публічно-правового характеру спірних правовідносин, і як зазначено в ухвалі від 03.09.2019 у вказаній справі, здійснення такого захисту судом залежить від вирішення питання про те, кому саме належить право користування спірним нерухомим майном та правомірності набуття такого права.

Окрім того, не є такими, що впливають на вирішення даної справи обставини, встановлені у справі №826/16904/14 (на яку посилається апелянт в апеляційній скарзі), оскільки у вказаній справі розглядалися вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення щодо нарахування ПАТ «Київський річковий порт» земельного податку за 2013 рік.

Спірні правовідносини у вказаній справі стосувалися періоду станом на 2013 рік, та, зокрема, судами було встановлено, що ПАТ «Київський річковий порт» не користується та не володіє приміщенням гуртожитку по вулиці Турівській, 12 у місті Києві, та не має прав у відношенні до земельної ділянки під цим приміщенням. Доказів, які б підтверджували право власності чи право користування позивача на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Турівська, 12, кадастровий номер 85:324:003, відповідачем в процесі розгляду справи не надано.

Висновки судів у вказаній справі про те, що ПАТ «Київський річковий порт» не є власником або користувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Турівська, 12, кадастровий номер 85:324:003 стосувалися періоду 2013 року, та земельної ділянки, а не об`єкту нерухомості (гуртожитку),

і в свою чергу: рішення Київської міської ради від 21.12.2000 № 139/1116 «Про згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитку по вул. Турівській, 12 у м. Києві» та рішення Київської міської ради від 02.12.2010 № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» в частині; визнані незаконними та скасовані в судовому порядку значно пізніше, а саме: рішення Господарського суду міста Києва у справі 910/3425/18 від 24.05.2018 набрало законної сили 15.11.2018 з прийняттям постанови Північного апеляційного господарського суду у справі.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у ньому, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17 та від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.

Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 331/6927/16-ц (пункт 69)).

Спір про скасування записів про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №925/1222/19). Отже, позовна вимога про скасування запису державного реєстратора у цій справі не може бути звернена до самого державного реєстратора, якого позивач визначив співвідповідачем, оскільки спір у справі не стосується оскарження дій державного реєстратора і цей спір не є спором з суб`єктом владних повноважень з приводу виконання ним владних управлінських функцій, позаяк позовні вимоги Київської міської ради у цій справі обґрунтовані порушенням права комунальної власності та спрямовані на захист цього речового права, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до державного реєстратора.

Дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, надавши оцінку доводам сторін, урахувавши положення законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про недоведеність позивачем факту набуття територіальною громадою м. Києва, від імені якої діє Київська міська рада, права комунальної власності на гуртожиток, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 3573,2 кв. м, за адресою: м. Київ, вул. Турівська, буд.12, а включення спірного гуртожитку позивачем до переліку об`єктів комунальної власності є неправомірним, що також встановлено судовими рішеннями у справі №910/3425/18, відповідно спірні рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна жодним чином не порушують прав та законних інтересів територіальної громади в особі позивача, тому правових підстав для задоволення позову немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/17650/19.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/17650/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.11.2020 у справі №910/17650/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/17650/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська