номер провадження справи 28/121/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2021 Справа № 908/2551/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справу:

за позовом концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137; фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСКУС» (69006, м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, буд. 3, прим. 17)

про стягнення грошових коштів.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся концерн «Міські теплові мережі» з позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «ДІСКУС» про стягнення 7.116,54 грн.

В обґрунтування підстави для звернення з позовом до суду позивач зазначив неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної сплати вартості отриманої теплової енергії за період грудень 2019, лютий 2020, яка відпускалась на об`єкт за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України, 3, приміщення 17, 18, внаслідок чого виникла заборгованість.

В прохальній частині позову позивач просить суд розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки спір підпадає під визначення категорії справи, як малозначна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 08.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/2551/21, присвоєно справі номер провадження 28/121/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд справи в суді, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі № 908/2551/21 від 08.09.2021 відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 11.10.2021.

11.10.2021 на адресу суду від ТОВ «ДІСКУС» надійшов відзив вих. № 4, відповідно до якого відповідач зазначив, що на дату звернення позивача з позовом до суду заборгованість у розмірі 99,00 грн. була сплачена відповідачем в добровільному порядку, про що свідчить платіжне доручення №129 від 26.08.2021. Також повідомив про сплату решти заборгованості, у зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі в частині стягнення заборгованості у розмірі 7116,54 грн.

Позивач не скористався наданим законом правом на подання відповіді на відзив.

Відповідно до ч. ч. 2, 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 23.10.2021, оскільки суд визнав матеріали справи достатніми для прийняття рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Концерн «Міські теплові мережі» в особі філії Концерну «Міські теплові мережі» Дніпровського району (попередня назва району Ленінський) (теплопостачальна організація, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю «ДІСКУС» (споживач, відповідач у справі) 01.10.2002 уклали договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 777 з наступними змінами (надалі - договір).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, згідно п. 1.3, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію разом з втратами теплової енергії на теплотрасі, що перебуває на балансі споживача за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 5.1 договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі в національній грошовій одиниці (гривні) відповідно до встановлених тарифів.

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Підставою для розрахунків споживача з теплопостачальною організацією є рахунок та акт приймання-передачі (п. 6.4 договору).

Пунктом 6.6 договору встановлено, що споживач зобов`язаний до 20 числа поточного місяця перерахувати на розрахунковий рахунок енергопостачальної організації суму заборгованості за фактично спожиту теплову енергію і передоплату.

Згідно з п. 6.3 договору в редакції додаткової угоди № 5 від 26.01.2015 споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Щаслива, буд. 2-а, документи за розрахунковий період: рахунок; акт приймання-передачі теплової енергії.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, окрім досягнення взаємної згоди сторін про його розірвання.

Додатковою угодою № 2 від 01.08.2008 доповнено розділ 1.4 договору підпунктом 1.4.1 виклавши його в наступній редакції: «Розрахунки із споживачем за відпущену теплову енергію Енергопостачальною організацією проводяться відповідно з тарифами, затвердженими Рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.07.2008 № 327, плата за спожиту теплову енергію складає 300,192 Гкал.

Відповідно до договору оренди нежитлового приміщення №1422/13 від 22.12.2005, відповідач на підставі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №387/43 від 26.10.2005 прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 90,51 кв.м. (в редакції додаткової угоди від 27.03.2006) за адресою: вул. 40 років Радянської України, буд. 3 , що перебуває на балансі КП «ВРЕЖО № 13».

В пункті 2 додаткової угоди від 30.01.2020 до договору оренди встановлений строк його дії, а саме до 22.10.2022.

Доказів визнання зазначеного договору недійсним або достроково розірваним, тощо суду не надано. За таких обставин відповідач є законним користувачем зазначеного об`єкта нерухомості та несе цивільну та адміністративну відповідальність щодо його використання.

Відповідно до Акту від 16.10.2012 приміщення відповідача знаходиться в цоколі п`ятиповерхового житлового будинку має відокремлену систему опалення, встановлений прилад обліку тепла.

На виконання умов договору № 777 від 01.10.2002 позивач в періоди грудень 2019, лютий 2020 відпустив теплову енергію споживачу на об`єкт по вул. Незалежної України, буд. 3, приміщення №17 та №18 на загальну суму 7116,54 грн.

Про факт надання позивачем послуг в рамках договору № 777 від 01.10.2002 свідчать складені акти приймання-передачі теплової енергії та виставлені рахунки на оплату наданих послуг.

Матеріали справи містять реєстри відправки рекомендованих листів, відповідно до яких, Концерном «МТМ» на адресу відповідача були направленні акти приймання-передачі теплової енергії та рахунки за спірний період.

Відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг в рамках договору №777 від 01.10.2002 не виконав. Заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період грудень 2019, лютий 2020 склала 7116,54 грн.

З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача 04.08.2021 була надіслана претензія №656/05-юр з вимогою терміново погасити виниклу заборгованість за теплову енергію.

Претензія залишена без відповіді, борг без оплати.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді № 777 від 01.10.2002 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом при розгляді доводів позивача надана правова оцінка наявним у матеріалах справи доказам, а саме: умовам договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №777 від 01.10.2002, актам приймання-передачі теплової енергії та рахункам на оплату спожитої теплової енергії за спірний період, умовам договору оренди нежитлового приміщення від 22.12.2005 №1422/13.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання.

Позивач підставою для звернення з позовом зазначав порушення виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих послуг з теплопостачання за період грудень 2019, лютий 2020 на загальну суму 7116,54 грн.

З метою захисту порушених прав та законних інтересів позивач 01.09.2021 звернувся з позовом до суду, про що свідчить поштова накладна №914.

Як вже зазначалося судом вище, до відзиву на позов додані докази оплати відповідачем заборгованості за надані послуги з теплопостачання у розмірі 99,00 грн. в рамках договору №777 від 01.10.2002, а саме суду надано платіжне доручення №129 від 26.08.2021.

Аналіз викладених позивачем у позові обставин та наданих відповідачем доказів сплати заборгованості за спірний період свідчать про безпідставне звернення позивача з позовом до суду щодо вимог про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання в розмірі 99,00 грн.

Таким чином, вимоги позивача в цій частині (стягнення 99,00 грн.) є безпідставними, у зв`язку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Крім того, як встановлено судом, на час розгляду справи решта заборгованості в розмірі 7017,54 грн. погашена орендарем, що підтверджується платіжними дорученнями №148 від 30.09.2021 на суму 7017,52 грн. та №153 від 08.10.2021 на суму 0,02 грн.

Таким чином, предмет спору в частині стягнення основного боргу в сумі 7017,54 грн. відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги надані сторонами докази, суд ухвалив закрити провадження у справі в частині стягнення 7017,52 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір в частині позовних вимог, провадження за якими закрито, а саме в розмірі 2.238,42 грн. (7.017,54 грн. (закрито) : 7.116,54 грн. (заявлена сума до стягнення) х 2.270,00 грн. (сплачений судовий збір) = 2.238,42 грн.) підлягає поверненню позивачу ухвалою суду з Державного бюджету України відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в разі звернення позивача до суду з відповідним клопотанням.

Решта судових витрат у розмірі 31,58 грн. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 129, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення 7017,54 грн.

2. Відмовити в частині стягнення основного боргу у розмірі 99,00 грн.

3. Судові витрати у розмірі 31,58 грн. (тридцять одна грн. 58 коп.) залишити за позивачем.

4. Повернути позивачу збір в розмірі 2.238,42грн. (дві тисячі двісті тридцять вісім грн. 42 коп.) ухвалою суду в разі звернення його до суду з відповідним клопотанням.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2021 року.

Суддя О.В. Федорова