ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" жовтня 2021 р. Cправа №902/513/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат", с.Настасів Тернопільського району Тернопільської області

до товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр сертифікації "Саудіа Халяль "", м.Вінниця

про стягнення 114275,04 грн заборгованості згідно договору поставки

представники сторін в судове засідання не з`явились

ВСТАНОВИВ :

21.05.2021 до суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр сертифікації "Саудіа Халяль"" 114275,04 грн, а саме: 60114,76 грн - основного боргу; 24057,90 грн - 40% штрафу та 30072,38 грн - 50% штрафу. Вказана ціна позову визначена позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № 1/3012/2020 від 30.12.2020 в частині повернення зворотної тари.

Ухвалою суду від 26.05.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/513/21, вирішено її розгляд здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

05.08.2021 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи для судового розгляду по суті на 05.10.2021.

На визначену судом дату (05.10.2021) представники сторін в судове засідання не з`явилися, хоча про місце, дату та час його проведення останні повідомлені належним чином, ухвалою суду від 05.08.2021, яка направлялася зокрема на електронну адресу позивача.

При цьому суд враховує, що копія ухвали від 05.08.2021, яка була надіслана відповідачу, повернулася до суду із відміткою органу поштового зв`язку про причину повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок вручення рекомендованих поштових відправлень, в т. ч. рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" врегульовано Правилами надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі Правила).

Із вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку слідує, що невручення рекомендованого поштового відправлення під час доставки є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, визначеному п.5 ч.6 ст.242 ГПК України.

Окрім того, суд зазначає, що ухвали суду у справі №902/513/21 офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

Відтак у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників справи про дату, час та місце слухання справи.

Суд зазначає про те, що будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від сторін щодо відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Суд враховує, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Недотримання строків розгляду справ судом порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Частиною першою ст.202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка сторін, чи їх представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Так, суд констатує, що відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшов.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

В судовому засіданні 05.10.2021 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України до матеріалів справи долучено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

30.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" (далі по тексту також - позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр сертифікації "САУДІА ХАЛЯЛЬ" (далі по тексту також - відповідач, Покупець) укладено Договір поставки № 1/3012/2020 (далі по тексту також - Договір).

Згідно з предметом Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець - прийняти й оплатити Товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим Договором.

Відповідно до п.1.2. Договору Постачальник зобов`язується поставляти Товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у замовленні Покупця, що є невід`ємними частинами даного Договору.

Конкретне найменування та асортимент Товару, що поставляється на умовах даного Договору визначається у видаткових товарних накладних. Усі накладні є складовими частинами цього Договору в частині визначення ціни, асортименту, найменування та кількості Товару (п.1.3. Договору)

Відповідно до п.6.3. Договору Товар повинен бути затарений та/або спакований Постачальником таким чином, щоб виключити псування або знищення його на період поставки до прийняття Товару Покупцем.

Пунктом 6.4. Договору сторони узгодили, що зворотною (поворотною) тарою являється, в тому числі, ящик 600*400*260/220 тип 1, перфорований, червоний - заставна вартість одного ящика 114,17 грн без ПДВ.

Відповідно до п.6.5. Договору при поставці Товару транспортом Постачальника на склад Покупця, Покупець зобов`язаний повертати Постачальнику тару в день поставки Товару або при отриманні наступної партії товару у кількості, яка дорівнює кількості поставленій раніше, але в будь-якому випадку не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту поставки (відвантаження), якщо інше не обумовлено в додатках до даного Договору.

В разі втрати, неповернення в зазначений термін зворотної тари, повернення не всієї кількості зворотної тари, така тара вважається такою, що підлягає оплаті Покупцем Постачальнику за вартістю згідно п.6.4. цього Договору з додаванням ПДВ. Покупець повинен сплатити Постачальнику суму вартості реалізованої тари, якщо ця сума перевищує суму перерахованої Покупцем заставної вартості тари, протягом 3-х банківських днів з дати направлення Постачальником Покупцеві відповідної письмової вимоги та рахунку. В такому випадку Постачальнику надається право на стягнення з Покупця штрафу в розмірі 40% вартості втраченої, невчасно повернутої тари (п.6.6. Договору).

Згідно до п.6.7. Договору Покупець зобов`язується оплатити Постачальнику компенсаційну вартість поворотної тари протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати направлення Постачальником Покупцю відповідної вимоги та рахунку. Постачальник має право без узгодження та повідомлення Покупця утримати вартість тари, яка набула статус продажної, та штрафних санкцій із грошевих коштів, які поступили в якості оплати за поставлений товар.

У випадку протермінування оплати тари у строки, визначені у п.6.7 договору, до Покупця застосовуються санкції відповідно до п.7.4 договору та штраф у розмірі 50 %, від вартості неповернутої тари.

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 30 січня 2021 року. Припинення дії Договору не звільняє Сторони від виконання всіх зобов`язань, передбачених Договором та невиконаних на момент припинення дії Договору, в тому числі і зобов`язань пов`язаних з поверненням Товару згідно умов даного Договору, оплати послуг, а також від відповідальності за невиконання таких зобов`язань. (п.11.1. Договору)

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 316902,62 грн, що підтверджується: видатковою накладною №402161 від 31.12.2020; товарно-транспортною накладною №Р402161 від 31.12.2020; податковою накладною №769 від 31.12.2020.

Вказана обставина також встановлена рішенням Господарського суду Вінницької області від 03.06.2021 у справі №902/96/21, що відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України, не потребує доказуванню при розгляді даної справи.

Як слідує із змісту видаткової накладної №402161 від 31.12.2020: разом із товаром відповідачу було передано тару, а саме - ящик 600*400*260 перферований (сітка), (1,8) в кількості 439 шт., вартість якого згідно п.6.4. Договору становить 114,17 грн без ПДВ за штуку.

Поряд з тим, відповідач зобов`язання визначене в п.6.5. Договору щодо повернення вказаної тари не виконав у зв`язку із чим, 05.03.2021 позивачем направлено на адресу відповідача претензію №05-03/21-1 від 05.03.2021 з вимогою в термін до 10.03.2021 повернути тару або здійснити оплату її вартості в розмірі 60144,76 грн з ПДВ.

Відповідач на вказану вимогу не відреагував, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини суд зважає на наступне

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України та згідно ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.2 ст.685 ЦК України, товар повинен бути переданий у тарі та (або) упакований звичайним для нього способом в упаковку, а за їх відсутності - способом, який забезпечує схоронність товару цього роду за звичайних умов зберігання і транспортування, якщо договором купівлі-продажу не встановлено вимог щодо тари та (або) упаковки.

Правилами застосування, обігу і повернення засобів упаковки багаторазового використання на Україні (п.3), затвердженими наказом Міністерства державних ресурсів України від 16.06.92 за №15, передбачено, що після звільнення від продукції і товарів усі види засобів упаковки багаторазового використання підлягають обов`язковому поверненню, якщо інше не передбачене цими Правилами або договором.

У відповідності до ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Поряд з цим суд констатує, що матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем позивачу зворотної тари чи оплати її вартості на суму 60144,76 грн з ПДВ.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення основний борг в сумі 60144,76 грн з ПДВ доведений належними та допустимими доказами, його наявність і розмір відповідачем не спростовані, з огляду на що, суд задовольняє вказану вимогу в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 40% у сумі 24 057,90 грн та штрафу у розмірі 50 % у сумі 30752,38 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.п. 3, 4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.230 ГК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Частиною першою ст.548 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно із ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Як зазначалось раніше, сторони в пунктах 6.6. та 6.8. Договору визначили міру відповідальності Покупця за втрату, неповернення в обумовлений термін зворотної тари, а саме сплату 40 % від її вартості. Окрім того, сторони також передбачили відповідальність за порушення строків оплати вартості неповернутої тари у розмірі 50 %.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Беручи до уваги викладене, а також те, що матеріалами справи підтверджується факт неповернення Покупцем зворотної тари, а також прострочення оплати її вартості суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення штрафів є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного договору та нормам чинного законодавства.

Таким чином, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача 24057,90 грн - штрафу (40%) та 30072,38 грн - штрафу (50%).

При цьому судом враховано, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання за договором, штрафів в розмірі 40 % та 50% не суперечить статті 61 Конституції України з огляду на наступне.

Як слідує із змісту пункту 6.6. Договору сторони забезпечили виконання Покупцем негрошового зобов`язання, в частині повернення зворотної тари, у вигляді штрафу у розмірі 40 % від її вартості. Тоді як згідно пункту 6.8. Договору сторонами забезпечено виконання Покупцем грошового зобов`язання, в частині здійснення оплати вартості неповернутої тари, у вигляді штрафу в розмірі 50 % від її вартості.

Таким чином, заявлені до стягнення штрафи є мірами відповідальності за невиконання різних видів зобов`язань (грошового та негрошового).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не подав до суду докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення нарахування.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

За правилами ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору відносно суми обґрунтованих позовних вимог підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний центр сертифікації "Саудіа Халяль "" (вул.Миколи Ващука, буд.4, кв.21, м.Вінниця, 21029, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільський м`ясокомбінат" (с.Настасів, Тернопільський район, Тернопільська область, 47734, ) 60 144,76 грн - борг за неповернену Тару, 24057,90 грн - штраф 40%, 30072,38 грн - штраф 50%, 2270,00 грн - відшкодування судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення суду надіслати відповідачу рекомендованим листом та на електронну адресу представника позивача (ІНФОРМАЦІЯ_1).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 18 жовтня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - відповідачу (вул.Миколи Ващука, буд.4, кв.21, м.Вінниця, 21029)