ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. Справа №926/767-б/15

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.

суддів: БОНК Т.

ЯКІМЕЦЬ Г.

За участю секретаря судового засідання ГУЛИК Н.

Учасники у справі в судове засідання не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Чернівці (вх. ЗАГС №01-05/3044/21 від 07.09.2021)

на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 19.08.2021 (суддя Дутка В.В.)

у справі №926/767-б/15

за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ", м.Київ

до Приватної фірми "Інтервал", м.Чернівці

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи та суть спору.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015 порушено провадження у справі про банкрутство Приватної фірми "Інтервал".

Постановою від 31.08.2016 ПФ "Інтервал" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Кучака Юрія Федоровича.

Постановою Верховного Суду від 05.11.2019 визначено правовий статус ОСОБА_1 як одноособового власника та засновника боржника та віднесено його до учасників провадження у справі про банкрутство в силу закону - у розумінні ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвалою суду від 27.01.2020 припинено повноваження ліквідатора Кучака Ю.Ф. та призначено ліквідатором боржника - арбітражного керуючого Гусара Івана Олексійовича.

06.05.2021 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Господарського суду Чернівецької області від 27.05.2015, прийнятої в рамках справи №926/767-б/15, якою порушено провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.08.2021 зупинено провадження з розгляду зазначеної заяви до повернення матеріалів справи №926/767-б/15 до Господарського суду Чернівецької області.

Вказана ухвала суду, з покликанням на п. 17.12 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, мотивована тим, що оскільки матеріали справи знаходяться в суді апеляційної інстанції, розгляд заяви є неможливим.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та повернути матеріали справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник покликається на те, що відповідно до ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Зазначає, що були відсутні підстави для зупинення провадження у справі, оскільки Західним апеляційним господарським судом не було відкрито апеляційне провадження щодо розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 21.07.2021 у справі №926/767-б/15 та не витребувано матеріали зазначеної справи із суду першої інстанції.

Відзивів на апеляційну скаргу, а також інших клопотань чи заяв, в порядку ст. 207 ГПК України, учасниками у справі подано не було.

Представники учасників у справі в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності їх представників.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України.

Згідно із ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, ст. 254, 257 ГПК України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, покликаючись на порушення порядку подання ОСОБА_2 апеляційної скарги на рішення суду, апелянтом залишено поза увагою, що згідно із пунктом 17 Розділу ХІ Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі, а апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (підп. 17.3, 17.5).

Таким чином, особа має право подати апеляційну скаргу, в тому числі, і через суд першої інстанції. В такому випадку, апеляційна скарга разом з матеріалами справи надсилається до суду апеляційної інстанції. З огляду на зазначене, доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 17.10 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, передбачені пунктами 1, 6-8, 10, 12-14, 17, 19, 21, 31-33 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу (крім ухвал про відмову у прийнятті або повернення зустрічного позову, про відмову у прийнятті або повернення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження), чи подання касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції (крім ухвал щодо забезпечення позову, зміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, ухвал про зупинення провадження у справі, які подані з пропуском строку на їх оскарження, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремих ухвал) - до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються всі матеріали.

В інших випадках - до суду апеляційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги. У разі необхідності суд апеляційної інстанції може витребувати також копії інших матеріалів справи.

Подання апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом, крім випадків, коли до суду апеляційної інстанції передаються всі матеріали справи (п. 17.11 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України).

Так, п. 17 ч. 1 ст. 255 ГПК України передбачено право на оскарження ухвал у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зараз КУзПБ, в разі оскарження яких до суду вищої інстанції надсилаються усі матеріали справи. В той же час, у цій справі предметом оскарження була не ухвала у справі про банкрутство, а рішення суду в позовному провадженні в межах справи про банкрутство, а тому абз. 1 п. 17.10 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України не застосовується.

Враховуючи зазначені положення ГПК України, а також те, що предметом апеляційного оскарження, що стало підставою для направлення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, було рішення суду в позовному провадженні в межах справи про банкрутство, прийняте під головуванням іншого судді, було доцільним відокремлення (поділ) матеріалів справи, необхідних для здійснення апеляційного провадження.

Суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі про банкрутство, покликався на те, що відповідно до п. 17.12 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі до перегляду ухвали у справі в порядку апеляційного провадження, якщо відповідно до підпункту 17.10 цього підпункту до суду апеляційної інстанції направляються всі матеріали справи.

Водночас, місцевий господарський суд не врахував імперативних положень ч. 5 ст. 9 та ч. 17 ст. 39 КУзПБ, відповідно до яких оскарження судових рішень у процедурі банкрутства не зупиняє провадження у справі про банкрутство. Провадження у справі про банкрутство юридичної особи не підлягає зупиненню.

З огляду на викладене, ГПК України суперечить нормам КУзПБ. При цьому, положення ст. 9 та 39 КУзПБ щодо заборони зупинення провадження у справі про банкрутство, як у випадку оскарження судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку, так і щодо заборони зупинення провадження у справі про банкрутство, як спеціальні норми права, підлягають застосовуванню переважно у всіх випадках, коли в суду, за загальними правилами ГПК України, виникає право зупинити провадження у справі.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції врахував, що судом першої інстанції зупинено провадження в частині розгляду клопотань, однак зазначає, що нормами чинного законодавства не передбачено право суду зупиняти провадження лише у певній частині.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на вказане, оскаржувана ухвала є такою, що прийнята поза межами повноважень суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі про банкрутство ПФ «Інтервал».

Апеляційний господарський суд зазначає, що зупинення провадження у справі - це тимчасове і повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху справи і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відповідно до ст. 280 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування оскаржуваної ухвали суду з направленням її для продовження розгляду по суті.

Судові витрати.

Враховуючи ч.2 ст. 129 ГПК України, а також те, що апелянт звільнений від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про покладення судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції на боржника .

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 275, 280 - 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 19.08.2021 у справі №926/767-б/15.

3. Справу №926/767-б/15 направити до Господарського суду Чернівецької області для продовження розгляду.

4. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Приватну фірму "Інтервал".

Стягнути з Приватної фірми "Інтервал" (58003, м. Чернівці, вул. Яремчука, 4, ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів ГУК Львiв (Личаківський р-н) 22030101; код отримувача 38008294; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA2013954; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 270, 00 грн.

Виконання постанови в частині стягнення судового збору здійснювати з урахуванням положень п.1 ч. 1 ст. 64 КУзПБ.

Порядок оскарження постанови встановлено Господарським процесуальним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови складено та підписано 19.10.2021.

Головуючий суддя О. МАТУЩАК

Судді: Т. БОНК

Г. ЯКІМЕЦЬ