УХВАЛА

м. Київ

19.10.2021Справа №910/3951/21
За розглядом заяви Державного підприємства "Гарантований покупець", м. Київ

про відстрочку виконання рішення

у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіс Еко", м. Київ

до Державного підприємства "Гарантований покупець", м. Київ,

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, м. Київ

про стягнення 2 979 828,30 грн, -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явились;

від відповідача (заявника): Левченко Д.Ю. (адвокат за довіреністю №55-Д від 31.12.2020);

від третьої особи-1: не з`явились;

від третьої особи-2: не з`явились;

від третьої особи-3: не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021 року до Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіс Еко" (позивач) із позовною заявою про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" (відповідач) суми основної заборгованості в розмірі 2 454 009,76 грн, суми пені в розмірі 156 308,19 грн, суми штрафу в розмірі 182 784,90 грн, суми 3% річних в розмірі 51 785,76 грн та суми інфляційних втрат в розмірі 134 939,69 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов Договору №9895/09 від 18.09.2013 року в частині розрахунку за відпущену позивачем електроенергію.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 року позов задоволено частково та стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіс Еко" суму заборгованості в розмірі 2 454 009,76 грн, суму пені в розмірі 1,00 грн, суму штрафу в розмірі 182 784,90 грн, суму 3% річних в розмірі 51 785,76 грн, суму інфляційних втрат в розмірі 134 939,69 грн та суму судового збору в розмірі 44 697,42 грн.

29.09.2021 року Державним підприємством "Гарантований покупець" подано до Господарського суду міста Києва заяву про відстрочення виконання судового рішення на термін в один рік.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2021 розгляд заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення у справі №910/3951/21 призначено на 19.10.2021.

12.10.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про розгляд заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання рішення без участі представника, а також заперечення проти задоволення вищевказаної заяви.

В судове засідання 19.10.2021 треті особи не з`явились, про час та місце повідомлялись, про причини неявки не повідомили.

Дослідивши в судовому засідання заяву Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 у справі №910/3951/21, заперечення позивача та заслухавши пояснення представника відповідача, який просив задовольнити подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви, з огляду на наступне.

За приписами статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій її території.

Відповідно до частини першої статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України).

Підстави для відстрочення виконання судового рішення передбачені частинами 3, 4 статті 331 Господарського кодексу України, за змістом яких підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, в основу судового акту про надання відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Обґрунтовуючи подану заяву, відповідач, зокрема, посилався на такі обставини:

- неможливість забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом у інший спосіб ніж шляхом додержання механізму встановленого законодавством;

- фінансування діяльності гарантованого покупця здійснюється лише в межах кошторису затвердженого Регулятором;

- неналежне виконання ПрАТ НЕК "Укренерго" обов`язку щодо забезпечення надходження грошових коштів Гарантованому покупцю для оплати останнім електричної енергії виробникам за "зеленим" тарифом в повному обсязі, як наслідок наявність заборгованості перед Гарантованим покупцем на суму 28 335,01 млн. грн (з ПДВ);

- необхідність забезпечення Гарантованим покупцем оплати електричної енергії перед виробникам за "зеленим" тарифом у обсягах, що пов`язані з невиконанням ПрАТ НЕК "Укренерго" спеціальних обов`язків із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії;

- часткове виконання відповідачем зобов`язань з оплати заборгованості за спірний період;

- встановлений в п. 4 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020 №810-ІХ строк погашення заборгованості ДП "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, фактично буде відбуватися протягом 2021-2022 років;

- визначені в статті 8 та пункті 11-1 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про альтернативні джерела енергії" додаткові джерела фінансування ПрАТ "НЕК "Укренерго" та ДП "Гарантований покупець" для виконання зазначених спеціальних обов`язків;

- відсутність вини у не виконанні спірних зобов`язань та складний фінансовий стан ДП "Гарантований покупець" внаслідок невиконання іншим учасником спірних правовідносин наведених спеціальних обов`язків;

- велику кількість судових справ за позовами виробників електроенергії за "зеленим" тарифом до ДП "Гарантований покупець";

- наявність станом на 31.12.2020 дебіторської заборгованості - 34 489 107 тис. грн, тоді як кредиторська заборгованість становить 36 112 263 тис. грн.

Заперечуючи проти відстрочення виконання рішення суду в даній справі, позивач зазначає, що відстрочення виконання рішення призведе до істотного порушення його прав та несвоєчасного виконання власних договірних зобов`язань, як перед контрагентами так і перед Маріупольською міською радою, оскільки єдиним джерелом доходів підприємства (основний вид діяльності) є діяльність з продажу електричної енергії, а також спровокує та спричинить затримки по виплаті заробітної плати найманим працівникам позивача.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд звертає увагу, що відповідач просить суд відстрочити виконання рішення у цій справі на один рік з дня його ухвалення, проте жодним чином не обґрунтовує запропонований термін відстрочення та не надає жодних доказів на підтвердження того, що після спливу терміну відстрочення рішення суду буде виконане.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Отже, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку. Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом. Присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення, суд зазначає, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 та ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За висновком суду, подані відповідачем докази не можуть підтверджувати обставини реальності виконання рішення суду в цій справі після закінчення терміну, на який відповідач просить відстрочити його виконання.

Також твердження заявника про наявність боргу зі сторони ПрАТ НЕК "Укренерго" не є тими обставинами, з якими приписи статті 331 Господарського процесуального кодексу України пов`язують можливість надання відстрочки виконання рішення суду, оскільки відповідно до чинного законодавства зобов`язання мають виконуватись належним чином; юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями; боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Більш того, існування спору за позовом ДП "Гарантований покупець" до ПрАТ НЕК "Укренерго" про стягнення боргу у розмірі 25 724 290 343,04 грн (справа № 910/16664/20) не є гарантованим підтвердженням надходження грошових коштів на рахунки ДП "Гарантований покупець" з метою належного виконання рішення суду саме в цій справі по закінченню терміну відстрочки (тобто, протягом року з дати ухвалення рішення).

Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії" від 21.07.2020, який набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості державного підприємства "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, доручено розробити та подати до Верховної Ради України законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

В той же час, суд зазначає, що наразі відсутній нормативно-правовий акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань ДП "Гарантований покупець" перед позивачем, ніж передбачений умовами укладеного сторонами договору.

Суд звертає увагу, що обов`язок держави полягає у захисті прав виробників "зеленої електроенергії", саме з метою забезпечення загальносуспільних інтересів та виконання гарантій держави щодо купівлі всієї електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, відтак Державне підприємство "Гарантований покупець" зобов`язане добросовісно і своєчасно здійснювати розрахунок з виробниками електроенергії за "зеленим" тарифом.

Також суд зазначає, що скрутне фінансове становище боржника чи невиконання його контрагентами своїх зобов`язань не можуть бути безумовними підставами для відстрочення виконання рішення суду.

Більше того, судом прийнято до уваги, що можливе розстрочення виконання судового рішення не відповідає принципу здійснення правосуддя у розумні строки, як це передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України №475/97 від 17.07.1997.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі "Агрокомплекс проти України" (заява №23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для "законного сподівання" на виплату такої заборгованості і становить "майно" цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (серед інших рішень, рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00).

Також суд зазначає, що обставини специфіки відносин, які існують на ринку електричної енергії в Україні, а також відсутність вини ДП "Гарантований покупець" в простроченні виконанні обов`язку зі сплати на користь позивача грошових коштів в якості оплати вартості придбаної електричної енергії, вже були враховані судом під час проголошення рішення суду у даній справі в частині зменшення заявлених до стягнення з відповідача пені та процентів річних за час затримки розрахунку.

Суд погоджується з доводами позивача про необхідність врахування при вирішенні питання про відстрочення виконання судового рішення не тільки фінансового стану відповідача, а й позивача, яким зазначено про те, що прострочення відповідачем строків оплати за придбану в позивача електроенергію призведе до невиконання зобов`язань перед контрагентами позивача, невиплати заробітної плати своїм працівникам тощо.

Таким чином, з урахуванням балансу інтересів сторін, оскільки довготривале невиконання рішення суду порушуватиме право позивача на справедливий судовий розгляд, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочення виконання судового рішення у даній справі.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 232-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Державного підприємства "Гарантований покупець" про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 у справі №910/3951/21 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали підписано та складено 21.10.2021

Суддя С.М. Морозов