УХВАЛА

про залишення заяви без розгляду

18.10.2021Справа № 910/10285/21

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркс Інтеріо"

про відшкодування витрат на правову допомогу

у справі № 910/10285/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркс Інтеріо"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еронія"

про стягнення 178 401,74 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меркс Інтеріо" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еронія" (далі - відповідач) про стягнення 178 401,74 грн, з яких 108 028,20 грн заборгованості, 24 840,00 грн пені, 32 408,46 грн штрафу, 9 558,84 грн інфляційних втрат та 3 566,24 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором реструктуризації боргу № 07-02/1 від 07.02.2020.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2021 у справі № 910/10285/21 було частково задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь позивача 108 028 грн 20 коп. заборгованості, 7 242 грн 00 коп. пені, 32 408 грн 46 коп. штрафу, 9 558 грн 84 коп. інфляційних втрат, 3 566 грн 21 коп. 3 % річних та 2 412 грн 06 коп. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

11.10.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу.

Розглянувши вказану заяву позивача, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

У поданому до суду разом з позовною заявою попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, позивач, на виконання вимог процесуального закону, зазначив, що поніс і очікує понести, у зв`язку із розглядом справи, витрати на правову допомогу в розмірі 50 000,00 грн. Докази на підтвердження фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу буде надано по закінченню розгляду цієї справи.

Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За змістом статей 2, 11, 13 - 15 Господарського процесуального кодексу України в узагальненому вигляді при вирішенні спору, в тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання господарського судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень, а також обсягу поданих доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 169 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право подати відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З матеріалів справи вбачається, що позивач протягом перебування справи у провадженні суду до дати ухвалення рішення по суті справи будь-яких доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката не надав.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

У поданій до суду позовній заяві позивачем було зазначено адресу електронної пошти представника позивача - адвоката Константинова О.Г.: .

Згідно з Довідкою про доставку електронного листа копію рішення суду від 30.09.2021 в цій справі було надіслано на вказану адресу та доставлено до електронної скриньки представника позивача 01.10.2021.

Зі змісту доданих до заяви документів, а саме Акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 02.10.2021, Звіту про надану професійну правничу допомогу та розмір гонорару за надану професійну правничу допомогу від 02.10.2021 вбачається, що позивач був обізнаний про ухвалення судом рішення 30.09.2021, оскільки, як було вказано вище, у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат позивач повідомив суд, що докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу будуть надані по закінченню розгляду справи.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачає подання доказів на підтвердження понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, а не з дня отримання стороною копії судового рішення чи з дня, коли сторона довідалась про ухвалення судового рішення.

За приписами ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Вищенаведені норми процесуального закону також не пов`язують настання строку для подачі доказів на підтвердження понесення стороною витрат на правову допомогу, виходячи з умов договору, укладеного між стороною спору та адвокатом, а є встановленим законом процесуальним строком.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на ухвалення судового рішення 30.09.2021, відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, позивач мав подати докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу до 05.10.2021, тоді як вбачається із накладної № 092, заяву про відшкодування вказаних витрат було надіслано до суду 08.10.2021, тобто з порушенням встановленого процесуальним законом строку.

Зважаючи на порушення порядку та строку подання доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, можна стверджувати про відсутність підстав для розгляду поданих позивачем документів щодо понесених ним судових витрат у зв`язку з розглядом цієї справи. Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

Оскільки судом встановлено, що позивач подав докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката після спливу строку для подання відповідних доказів, правові підстави для ухвалення додаткового рішення у цій справі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, на підставі абз. 3 ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу без розгляду.

Керуючись статтями 129, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркс Інтеріо" про відшкодування витрат на правову допомогу в справі № 910/10285/21 залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай