ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів

"28" вересня 2021 р. Справа№ 911/3981/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 28.09.2021,

розглянувши клопотання Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про витребування доказів

при розгляді апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»

на рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2021 (повний текст складено 07.07.2021)

у справі №911/3981/16 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Національного банку України

до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит»

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів Тищенко А.І., Скрипки І.М. перебуває апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» на рішення Господарського суду Київської області від 22.06.2021 у справі №911/3981/16, розгляд якої призначено на 28.09.2021.

У судовому засіданні 28.09.2021 суд перейшов до розгляду заявлених Приватним акціонерним товариством «Білоцерківська теплоелектроцентраль» разом із апеляційною скаргою клопотань про витребування доказів.

Так, до апеляційної скарги відповідачем були додані:

1. Клопотання про витребування у НБУ та Банку належним чином засвідчених копій постанов Правління Національного банку України від 31.07.2015 №500/БТ, від 12.02.2015 №101/БТ, від 10.06.2015 №367/БТ, від 19.01.2015 №34/БТ, від 16.07.2015 №463/БТ; листів (в тому числі електронних) ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які були направлені Національному Банку України, від 09.06.2015 №11-043100/11576, від 10.06.2015 №3-084000/1651, від 12.06.2015 № 3-043000/11785, від 19.06.2015 №3-084200/12288, від 22.06.2015 №3-230000/12394, від 16.07.2015 №3-043100/14228, від 29.07.2015 №3-084000/14856, від 30.07.2015 №3-084000/15017, листів (в тому числі електронних) Національного банку України від 15.07.2015 №06-106/10426, від 30.07.2015 №06-105/11132.

Дане клопотання подане з метою спростування суми заборгованості за кредитними договорами, яка за твердженнями відповідача є меншою. Витребуваними доказами, як стверджує відповідач, буде підтверджено, що нарахування Національним банком України пені за липень та вересень 2015 року по кредитним договорам, укладеним в рамках генеральних кредитних договорів, є безпідставним. Відповідач наголошує, що ним у Єдиному державному реєстрі судових рішень було виявлено судове рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 у справі №910/13023/16, яким встановлено, що вимоги НБУ до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Банку про сплату пені, нарахованої за кредитними договорами (у тому числі і по кредитним договорам, укладеним в рамках генеральних кредитних договорів) в липні та вересні 2015 року є безпідставними, при цьому позиція суду у справі №910/13023/16 була обґрунтована доказами, які наразі просить витребувати відповідач. Відповідач зазначає, що вказані документи наявні у НБУ, однак скаржник позбавлений можливості отримати їх самостійно, оскільки вони містять банківську таємницю відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність».

2. Клопотання про витребування у НБУ належним чином засвідчених копій платіжних документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів тощо), якими підтверджується перерахування Національним банком України протягом 2021 року сум в погашення заборгованості ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту №44 від 16.02.2015 та Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту №47 від 17.06.2015 за період з 16.02.2015.

Дане клопотання мотивоване тим, що НБУ під час розгляду справи судом першої інстанції неодноразово вводив суд в оману, не повідомляючи реальні розміри кредитної заборгованості. Після прийняття оскаржуваного рішення відповідачу стало відомо із листа адвоката Рекуна А.І. від 08.07.2021 про часткове погашення кредитної заборгованості у 2021 році, про яке НБУ суд не повідомив. Таким чином, суд був позбавлений можливості встановити справжній розмір заборгованості за кредитними договорами, а суд апеляційної інстанції з метою виконання вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку» щодо зазначення у рішенні розміру усіх вимог та їх складових має витребувати у НБУ відповідні докази. При цьому, скаржник позбавлений можливості отримати вказані докази самостійно, оскільки вони містять банківську таємницю відповідно до вимог Закону України «Про банки та банківську діяльність».

20.09.2021 представником позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду було подано відзив на апеляційну скаргу, до якого також додані:

1. Заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів (БТ постанови правління НБУ та листування).

У даних запереченнях позивач наголосив на тому, що витребувані відповідачем документи стосуються виключно взаємовідносин між НБУ (як регулятором) та Банком як позичальником і не стосуються відносин між позивачем та відповідачем у даній справі; рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 у справі №910/13023/16, на яке посилається скаржник, було скасоване судом касаційної інстанції; витребувані відомості становлять банківську таємницю.

2. Заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів (доказів оплати).

У даних запереченнях позивач наголосив на тому, що лист адвоката Рекуна А.І. від 08.07.2021, який на думку скаржника підтверджує факт часткового погашення кредитної заборгованості, не може бути долучений до матеріалів справи, оскільки скаржник не довів у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України обставин, що свідчили б про неможливість його подання до суду першої інстанції з об`єктивних причин, не є доказом, що підтверджує факт часткової сплати кредитної заборгованості. Після закриття підготовчого провадження у даній справі (після 18.05.2021) суд вже не міг приймати будь-які процесуальні документи щодо зменшення розміру позовних вимог, водночас, станом на день прийняття рішення позивач надав суду усі наявні у нього документи на підтвердження факту часткового погашення заборгованості.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав заявлені ним клопотання про витребування доказів.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаних клопотань

Суд апеляційної інстанції, розглянувши у судовому засіданні вказані клопотання про витребування доказів, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно частин 1-4 статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

У клопотанні про витребування судом групи однотипних документів як доказів додатково зазначаються ознаки, що дозволяють ідентифікувати відповідну групу документів.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що особа, яка подає клопотання про витребовування доказів, має довести суду, зокрема, те, що витребуваний доказ може підтвердити або спростувати обставини, які входять до предмета доказування у відповідній справі.

Як уже зазначалося, подане відповідачем клопотання про витребування у НБУ та Банку належним чином засвідчених копій постанов Правління Національного банку України від 31.07.2015 №500/БТ, від 12.02.2015 №101/БТ, від 10.06.2015 №367/БТ, від 19.01.2015 №34/БТ, від 16.07.2015 №463/БТ; листів (в тому числі електронних) ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які були направлені Національному Банку України, від 09.06.2015 №11-043100/11576, від 10.06.2015 №3-084000/1651, від 12.06.2015 №3-043000/11785, від 19.06.2015 №3-084200/12288, від 22.06.2015 №3-230000/12394, від 16.07.2015 №3-043100/14228, від 29.07.2015 №3-084000/14856, від 30.07.2015 №3-084000/15017, листів (в тому числі електронних) Національного банку України від 15.07.2015 №06-106/10426, від 30.07.2015 №06-105/11132, мотивоване тим, що вказаними доказами буде підтверджено безпідставне нарахування НБУ пені за липень та вересень 2015 року по кредитним договорам.

Згідно статті 546 Цивільного кодексу України у редакції станом на дату укладення кредитних договорів виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до положень статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, правомірність нарахування пені встановлюється у даному випадку умовами кредитних договорів, укладеними у письмовій формі, а не листами та постановами, у зв`язку з чим докази, які відповідач просить суд витребувати у НБУ та Банку, не є тими доказами, якими буде підтверджено безпідставне нарахування пені по кредитним договорам.

Відповідач не наводить фактів укладення будь-яких інших договорів чи додаткових угод до кредитних договорів окрім тих, що містяться у матеріалах справи. Також відповідач, заявляючи клопотання про витребування вказаних доказів, не надає суд жодних контррозрахунків або письмових обґрунтувань щодо порушення нарахування НБУ розміру заборгованості.

При цьому, як обґрунтовано наголосив позивач, витребувані відповідачем документи стосуються виключно взаємовідносин між НБУ (як регулятором) та Банком як позичальником.

Посилання скаржника у поданому клопотанні на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2018 у справі №910/13023/16 судом до уваги не приймаються, оскільки вказане рішення було скасоване постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №910/13023/16 в частині відмови у задоволенні позову НБУ до Банку про визнання протиправними дій уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Банку в частині відхилення кредиторських вимог НБУ у розмірі 1 846 448,15 грн та зобов`язання уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію Банку акцептувати кредиторські вимоги на вказану суму.

Щодо клопотання відповідача про витребування у НБУ належним чином засвідчених копій платіжних документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів тощо), якими підтверджується перерахування Національному банку України протягом 2021 року сум в погашення заборгованості ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту №44 від 16.02.2015 та Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту №47 від 17.06.2015 за період з 16.02.2015, колегія суддів зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на лист адвоката Рекуна А.І. від 08.07.2021, долучений до апеляційної скарги, про часткове погашення кредитної заборгованості у 2021 році.

Як уже зазначено вище, відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів, проаналізувавши наданий скаржником лист адвоката Рекуна А.І. від 08.07.2021, яким скаржник, зокрема, обґрунтовує наявність підстав для витребування відповідних доказів оплат, зазначає, що із нього неможливо достовірно встановити факт здійснення погашення кредитної заборгованості у більшому розмірі, ніж вказано позивачем.

Відтак, клопотання про витребування доказів на підтвердження погашення у 2021 році кредитної заборгованості ґрунтується лише на припущеннях апелянта щодо можливості здійснення такого погашення, а тому не може бути задоволене.

Матеріалами справи підтверджується, що Національним банком України у зв`язку з частковими оплатами основної заборгованості під час розгляду справи судом першої інстанції подавалися заяви про уточнення позовних вимог. При цьому, позивач наголошує, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення ним було повідомлено суд про усі оплати, здійснені Банком у рахунок погашення кредитної заборгованості.

У даному контексті колегія суддів також звертає увагу на те, що рішення у даній справі було прийняте 22.06.2021 та його перегляд судом апеляційної інстанції у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України здійснюється у межах заявлених позовних вимог із урахуванням дій щодо погашення суми кредитної заборгованості, вчинених станом на дату його прийняття, а тому прохання відповідача витребувати у НБУ докази сплати кредитної заборгованості за весь 2021 рік є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, керуючись статтями 80, 81, 234, 235, 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про витребування доказів №1, а саме належним чином засвідчених копій постанов Правління Національного банку України від 31.07.2015 №500/БТ, від 12.02.2015 №101/БТ, від 10.06.2015 №367/БТ, від 19.01.2015 №34/БТ, від 16.07.2015 №463/БТ; листів (в тому числі електронних) ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які були направлені Національному Банку України, від 09.06.2015 №11-043100/11576, від 10.06.2015 №3-084000/1651, від 12.06.2015 № 3-043000/11785, від 19.06.2015 №3-084200/12288, від 22.06.2015 №3-230000/12394, від 16.07.2015 №3-043100/14228, від 29.07.2015 №3-084000/14856, від 30.07.2015 №3-084000/15017, листів (в тому числі електронних) Національного банку України від 15.07.2015 №06-106/10426, від 30.07.2015 №06-105/11132 та про витребування доказів №2, а саме належним чином засвідчених копій платіжних документів (платіжних доручень, меморіальних ордерів тощо), якими підтверджується перерахування Національним банком України протягом 2021 року сум в погашення заборгованості ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» за Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту №44 від 16.02.2015 та Генеральним кредитним договором про надання стабілізаційного кредиту №47 від 17.06.2015 за період з 16.02.2015, відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України, та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка