ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2021 справа № 914/2443/21

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС", м.Київ,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії "Скарбниця", м.Львів,

про стягнення 69'176,00 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Муравець О.М.

Представники сторін не з`явилися.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АРКС" до Приватного акціонерного товариства - акціонерної страхової компанії "Скарбниця" про стягнення 69'176,00 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, страхова компанія зазначає, що у зв`язку з тим, що страховиком здійснено виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за договором страхування від 23.12.2019, позивач, відповідно до ст.ст. 993, 1188 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набув право зворотної вимоги до відповідача за завдані збитки. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «ВАЗ», водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована у відповідача, позивачем було направлено останньому вимогу про сплату страхового відшкодування. Враховуючи, що відповідачем не відшкодовано заявлену суму, позивач просить стягнути вказану суму в судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 11 серпня 2021 року справу № 914/2443/21 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою суду від 16.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику представників сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву - протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановлено відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

31.08.2021 представник відповідача подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх.№20061/21).

01.09.2021 відповідачем через систему «Електронний суд» подано заяву про вступ у справу представника, продовження строку для подання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін (вх.№20222/21). У поданому клопотанні зазначено, що від позивача на адресу відповідача жодної кореспонденції не надходило, 18.08.2021 на адресу відповідача надійшла ухвала суду від 16.08.2021, а з матеріалами справи представник ознайомився лише 31.08.2021.

02.09.2021 відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (вх.№20309/21) та заяву про відкликання заяви про продовження відповідачу строку для подання відзиву на позовну заяву (вх.№20308/21). У відзиві зазначає, зокрема, те, що позивач просить стягнути кошти з відповідача у порядку регресу, а правовідносини, які виникли між сторонами є суброгацією; позивачем не враховано, що законодавство передбачає відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням знос за мінусом франшизи; сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість; у матеріалах справи відсутні докази здійснення ФОП Гринівим І.О. чи іншою особою відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ; у позивача наявні підстави для звернення до відповідача із вимогою про виплату грошових коштів у сумі 57'430,00 грн (70'476,00 грн (вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових ТЗ) - 11'746,00 (ПДВ) - 1'300,00 (франшиза).

Ухвалою від 03.09.2021 суд призначив судове засідання у справі на 23.09.2021, явку представників сторін обов`язковою не визнавав.

У судове засідання 23.09.2021 позивач участі повноважного представника не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Представник відповідача у судовому засіданні 23.09.2021 підтримав позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Суд відклав розгляд справи на 12.10.2021.

У судове засідання 12.10.2021 сторони участі повноважних представників не забезпечили. 27.09.2021 та 05.10.2021 від позивача надійшли клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Відповідач не повідомив причини неявки представника, хоча останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Таким чином, оскільки учасників процесу було належним чином повідомлено про дату судового засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а визначені ГПК України строки розгляду справи закінчуються, суд продовжив розгляд справи за відсутності сторін.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

23.12.2019 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРКС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, яким було застраховано автомобіль «Volkswagen», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

За цим договором ПрАТ «СК «АРКС» зобов`язалось, у разі настання події, яка є страховим випадком, здійснити виплату страхового відшкодування.

Як зазначає позивач, 20.09.2020 настав страховий випадок - по вул. Клюсівська у м.Червоноград Львівської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , та автомобіля ВАЗ, д.р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Volkswagen, який застрахований у позивача.

20.09.2020 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою про подію та на виплату страхового відшкодування за договором.

У відповіді від національної поліції зазначається, що відповідальність водія автомобіля ВАЗ д.р.н. НОМЕР_3 була застрахована у ПрАТ АСК «Скарбниця» згідно страхового полісу, який діє до 05.01.2021, франшиза становить 1'300,00 грн.

Постановою Червоноградського міського суду від 20.10.2020 у справі №459/2570/20 ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цим судовим рішенням встановлено факт порушення вимог п.п.2.3, 12.1, 13.1 ПДР України.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.75 ГПК України).

19.10.2020 ФОП Гринів І.О. (платник єдиного податку) надав ОСОБА_4 ремонтну калькуляцію та виставив рахунок на оплату №138 на суму 87'133,00 грн.

Відповідно до звіту №3359/20 від 22.10.2020 про оцінку автомобіля Volkswagen, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 вартість відновлювального ремонту автомобіля з ПДВ на запчастини та матеріали становить 11'707,32 грн; вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ з ПДВ на запчастини та матеріали без ПДВ становить 70'476,00 грн.

Згідно страхового акту ПрАТ «СК «АРКС» від 23.10.2020 сума до виплати ОСОБА_2 на підставі розрахунку становить 87'133,00 грн.

26.10.2020 ПрАТ «СК «АРКС» сплатило ФОП Гриніву І.О. 87'133,00 грн (без ПДВ) страхового відшкодування ОСОБА_2 згідно акту та рахунку №138 від 19.10.2020.

07.12.2020 на адресу відповідача позивач надіслав заяву про виплату суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 87'133,00 грн, яка залишена без відповіді та задоволення.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб`єктів господарювання (страховиків), пов`язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з положеннями ст.980 Цивільного кодексу України предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування).

Частиною 1 ст.16 Закону України «Про страхування» встановлено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком, у відповідності до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (ст.9 вказаного Закону).

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) вказано, що згідно зі ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Окрім того, суд зазначає, що суброгація застосовуються щодо будь-якої особи, відповідальної за настання страхового випадку.

Як зазначає позивач, 20.09.2020 настав страховий випадок. Позивачем на виконання зобов`язань за договором добровільного страхування відшкодовано власнику транспортного засобу 87'133,00 грн. Таким чином, правовідносини, що виникли між сторонами у справі є суброгацією.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивач на момент подання позову до суду ще не набув права вимоги, адже звертався до відповідача із вимогами у порядку регресу. Суд відзначає, що саме лише зазначення позивачем у заяві про виплату та в позовній заяві «регресний платіж», а не «суброгація» не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, адже на момент прийняття рішення позивач у будь-якому разі право вимоги у порядку суброгації набув.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність власника автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 яким 20.09.2020 спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю марки Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована у ПрАТ «СК «АРКС» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Відповідно до ст. 3 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з ст. 5 вказаного Закону, об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (ст.22 ЗУ «Про ОСЦПВВТЗ»).

Згідно ст.29 ЗУ «Про ОСЦПВВТЗ) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У ст.12 даного закону передбачається, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків (постанови Верховного Суду від 07.07.2020 року у справі № 910/4790/19 та від 13.03.2018 року у справі № 910/9396/17).

Згідно з положеннями п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

У даному випадку відповідно до Звіту про оцінку від 22.10.2020 вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ з ПДВ на запчастини та матеріали становить 70' 476,00 грн. У той ж час рахунок на оплату ФОП Гринів І.О. виставляв без ПДВ і сплата страхового відшкодування ФОП Гриніву І.О. здійснювалася без ПДВ. Таким чином, виплата позивачем сум страхового відшкодування не включала ПДВ, а у матеріалах справи відсутні докази проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Тому суд погоджується із твердженням відповідача, що сума оціненої шкоди (70' 476,00 грн.) підлягає зменшенню не тільки на суму франшизи (1' 300,00 грн), а й на суму ПДВ (11' 746,00 грн.).

Отже, у позивача наявні підстави для звернення до відповідача із вимогою про виплату грошових коштів у сумі 57' 430,00 грн. Решта позовних вимог є безпідставними.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №804536 від 02.08.2021 на суму 2'270,00 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє частково, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 73, 74, 76-80, 86, 123, 129, 222, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Скарбниця» (79005, м.Львів, вул. Саксаганського, 5; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8; ) 57'430,00 грн. страхового відшкодування та 1'884,56 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складений 18.10.2021

Суддя Б.І. Яворський