СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

13 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 913/526/20(904/1161/20)

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О.,

розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Свинець." про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги вх. № 2891 Л/2 на рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2021, ухвалене суддею Вінніковим С.В. у приміщенні Господарського суду Луганської області 12.08.2021 об 11:44 год. (повне рішення складено 25.08.2021) у справі № 913/526/20(904/1161/20)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Свинець., м.Лисичанськ Луганської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпропетровський дослідний завод Енергоавтоматика, м.Дніпро,

про стягнення 9214435,25 грн

у межах справи №913/526/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Свинець.,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2020 ТОВ Свинець. звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ Дніпропетровський дослідний завод Енергоавтоматика про стягнення заборгованості у розмірі 58175986,14 грн за договором поставки від 28.11.2013 №28713 5/19-13.

19.03.2020 позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, у якій просив стягнути з ТОВ ДДЗ Енергоавтоматика заборгованість за договором поставки від 28.11.2013 №28713 5/19-13 у розмірі 9214435,81 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20 скасовано та прийнято нове, яким позов задоволено повністю та стягнуто з ТОВ ДДЗ Енергоавтоматика на користь ТОВ Свинець. заборгованість у розмірі 9214435,81 грн, судовий збір у розмірі 138216,54 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 207324,81 грн.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2020 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.07.2020 у справі №904/1161/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.03.2021 задоволено заяву ТОВ Свинець. про передачу матеріалів справи №904/1161/20 до іншого суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство; вирішено передати матеріали справи №904/1161/20 для розгляду спору по суті в межах справи №913/526/20 про банкрутство ТОВ Свинець., що перебуває в провадженні Господарського суду Луганської області.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 12.08.2021 у позові відмовлено повністю. Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 138216,54 грн віднесено на позивача. Стягнуто з ТОВ Свинець. на користь ТОВ Дніпропетровський дослідний завод Енергоавтоматика судовий збір за подання касаційної скарги в сумі 276433,08 грн.

Позивач з рішенням не погодився, у межах встановленого законом строку подав апеляційну скаргу, в якій просить вищевказане рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

До Східного апеляційного господарського суду вказана апеляційна скарга надійшла разом з матеріалами справи 913/526/20(904/1161/20) у п`яти томах, що стосуються відповідного позовного провадження в межах справи про банкрутство.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 вказану апеляційну скаргу залишено без руху з підстав недотримання заявником вимог п.2 ч.3 ст.258 ГПК України, відповідно до якого до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

З урахуванням суми позову в даній справі (9214435,81 грн), у відповідності до приписів пп. 1, 4 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", суд зазначив, що за подання даної апеляційної скарги має бути сплачено 207324,81 грн судового збору (9214435,81 грн х 1,5%х150%).

Встановлено заявникові десятиденний строк з дня вручення йому копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення зазначених недоліків, роз`яснено апелянту, що у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, буде застосовано процесуальні наслідки, визначені статтями 174, 260 ГПК України.

Як вбачається з повідомлення відділення зв`язку, копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху заявником отримано 04.10.2021, отже, останнім днем вищевказаного десятиденного строку є 18.10.2021 (враховуючи, що дні з 14.10.2021 по 17.10.2021 є неробочими).

08.10.2021, тобто в межах вищезазначеного строку, заявник надіслав поштою клопотання (вх.№11737 від 11.10.2021), в якому просить відстрочити сплату судового збору за подання апеляційної скарги до закінчення апеляційного розгляду справи - в порядку ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Заявник зазначає, що ТОВ Свинець. набуло особливого статусу у зв`язку з відкриттям провадження про банкрутство; підприємство не має фінансової спроможності сплатити відразу повну суму судового збору в розмірі 207324,81 грн; ТОВ Свинець. має заборгованість перед Пенсійним фондом України по витратах на виплату та доставку пільгових пенсій на суми 157318,57 грн. Заявником зазначено, що на доказ відповідних обставин ним надається суду довідка №2/696 від 10.12.2020, проте в додатках до клопотання міститься інша довідка - №2/633 від 06.11.2020, про що Східним апеляційним господарським судом складено акт від 11.10.2021. Колегія суддів також зазначає, що вказану довідку надано в незасвідченій копії.

Розглянувши клопотання апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див. рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, № 32).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див. рішення суду від 28.11.2006 у справі "Апостол проти Грузії", заява № 40765/02). При цьому, Суд в якості "законної мети" визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дію в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (див. рішення суду від 12.06.2007 року у справі "Станков проти Болгарії", заява № 68490/01)/

Отже, законодавче закріплення судових витрат має на меті: по-перше, відшкодування державі витрат, понесених на утримання судової системи і забезпечення її діяльності (саме у цьому проявляється компенсаційна функція інституту судових витрат); по-друге: покладає певні витрати на тих, хто звертається до суду за захистом, що покликано дисциплінувати фізичних та юридичних осіб від подання до суду необґрунтованих заяв та клопотань, забезпечуючи таким чином також процесуальну економію.

У пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі", було зазначено, що "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети, але в той час, коли Договірні держави мають можливість відхилення від дотримання вимог Конвенції щодо цього, остаточне рішення з дотриманням вимог Конвенції залишається за Судом ("Голдер проти Сполученого Королівства" і "Z та інші проти Сполученого Королівства", рішення суду, цитовані вище, так само; та, mutatis mutandis, "Ейрі проти Ірландії", рішення від 09.10.1979).

За таких обставин, посилання заявника у клопотанні на рішення Європейського суду з прав людини не можуть бути визнані достатніми аргументами, оскільки зі змісту цих рішень - окремо від аналізу змісту норм чинного законодавства України, що регулюють питання сплати судового збору - не вбачається безумовних підстав для надання заявникові розстрочення сплати судового збору.

Так, законодавець у статті 8 Закону України "Про судовий збір" закріпив норму, відповідно до якої, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або зменшення чи звільнення від його сплати є вичерпним, а тому не допускається його розширення з ініціативи суду лише з урахуванням майнового стану сторони за відсутності умов, передбачених зазначеними положеннями цього Закону.

Разом з тим, наведеними правовими нормами Закону України "Про судовий збір" встановлено чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір.

Зазначеною нормою прямо передбачено право суду, зокрема, відстрочити сплату судового збору або зменшити його розмір саме для позивача - фізичної особи, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік.

Слід зазначити, що встановлений ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення п. 1 та 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення п. 3 ч. 1 ст. 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18).

З огляду на зазначене, приписи п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" поширюються на окремі категорії позивачів, які є фізичними особами та не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію.

Відповідне узгоджується з правовою позицією, викладеною, зокрема, в постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 912/3514/20, від 30.09.2021 у справі № 909/8/18 тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник, позивач у даній справі, ТОВ Свинець., є юридичною, а не фізичною особою, предметом позову є вимога про стягнення заборгованості за договором поставки (що не пов`язано із захистом соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодуванням шкоди здоров`ю тощо) - отже, в даному випадку на нього не можуть бути поширені вищенаведені приписи ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Колегія суддів зазначає, що необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів і узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст.129 Конституції України, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору - зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.05.2020 у справі №917/1423/19.

У клопотанні про відстрочення сплати судового збору заявник вказує, що ТОВ Свинець. набуло особливого статусу у зв`язку з відкриттям провадження про банкрутство.

Стосовно вказаного аргумента колегія суддів зазначає наступне.

Як уже зазначалося, до Східного апеляційного господарського суду апеляційна скарга ТОВ Свинець. надійшла разом з матеріалами справи 913/526/20(904/1161/20) у п`яти томах, що стосуються відповідного позовного провадження в межах справи про банкрутство.

Із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень судом встановлено, що Постановою Господарського суду Луганської області від 22.03.2021 у справі №913/526/20 визнано боржника - ТОВ Свинець., банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено арбітражного керуючого Віскунова О.В. ліквідатором банкрута, на якого покладено обов`язки та повноваження, встановлені ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Тобто ТОВ Свинець. дійсно перебуває в особливому правовому статусі. Разом з тим, як було встановлено вище, встановлений ст. 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним і не містить такої умови як перебування підприємства в процедурі банкрутства.

Єдину пільгу, пов`язану з процедурою банкрутства, передбачено п.15 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", яким встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються фізичні особи (крім суб`єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

Проте, як вбачається з обставин даної справи, ТОВ Свинець. (боржник, юридична особа) не є суб`єктом, якому надається така пільга.

Водночас, колегія суддів зазначає, що нормами чинного законодавства про банкрутство визначені певні особливості діяльності підприємств, пов`язані з необхідністю здійснення ними витрат у процедури банкрутства.

А саме, статтею 30 КУзПБ" врегульовано питання винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 30 КУзПБ витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг.

Згідно з ч.5 ст. 30 КУзПБ кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Отже, витрати на сплату судового збору, здійснені під час процедури ліквідації, можуть бути відшкодовані як витрати арбітражного керуючого.

Відтак, перебування боржника в процедурі банкрутства не є підставою для звільнення сплати судового збору.

Відповідне узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 08.05.2020 у справі №917/1423/19, в ухвалі від 04.10.2021 у справі № 911/3730/16 (911/2420/20) тощо.

Заявник у клопотанні, посилаючись на нестачу коштів для сплати судового збору при поданні скарги, також зазначає про наявність у ТОВ Свинець. заборгованості перед Пенсійним фондом України по витратах на виплату та доставку пільгових пенсій на суми 157318,57 грн.

Колегія суддів зазначає, що вказана обставина сама по собі не може бути показником майнового стану підприємства в цілому та доказом наявності підстав для відстрочення сплати судового збору. Окрім того, як було встановлено вище, довідку на підтвердження суми заборгованості перед Пенсійним фондом України подано заявником у незасвідченій копії, що є порушенням приписів ч.2 ст.91 ГПК України та унеможливлює прийняття такого доказу судом.

Будь-яких інших аргументів в обґрунтування клопотання про відстрочення сплати судового збору заявником не наведено.

Колегія суддів додатково враховує, що, як вбачається з матеріалів даної справи, при зверненні з позовом до Господарського суду Дніпропетровської області ТОВ Свинець. було сплачено судовий збір у розмірі 150000,00 грн., при поданні апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду на рішення суду першої інстанції від 01.07.2020 у даній справі було сплачено судовий збір в сумі 207324,81 грн - тобто в передбаченому законом розмірі.

З урахуванням викладеного, оцінивши доводи, наведені ТОВ Свинець. в обґрунтування вимог заявленого ним клопотання, суд апеляційної інстанції не вбачає у даному випадку наявності обставин, які б відповідали зазначеним вище критеріям, узгоджувались з наведеними законодавчими приписами в контексті визначених законодавцем умов та підстав для відстрочення сплати судового збору.

Керуючись ст. 234 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Свинець." у задоволенні клопотання (вх.№11737 від 11.10.2021) про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Луганської області від 12.08.2021 у справі № 913/526/20(904/1161/20).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Порядок і строки її оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна