ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. Справа №914/3236/20

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.

суддів: БОЙКО С.

БОНК Т.

Без виклику сторін.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, м. Київ б/н від 20.04.2021

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2021 (повне рішення 01.04.2021, суддя ГорецькаЗ.В.)

у справі №914/3236/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна, м. Київ

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю БЕРГ ФРУТ, м. Городок

про стягнення 64 505,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

До Господарського суду Львівської області звернулося ТОВ Далгакиран компресор Україна з позовом до ТОВ БЕРГ ФРУТ про стягнення заборгованості в сумі 64 505 грн, з яких: 61 464 грн - основний борг, 1 692, 78 грн пеня, 925, 03 грн - інфляційні втрати та 423, 19 грн - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної сплати суми орендної плати обладнання за робочі години поза лімітом.

Рішенням суду від 23.03.2021 в задоволенні позовних вимог відмовлено з покликанням на те, що рахунок на оплату відправлено на електронну адресу, яка не передбачена договором №ОР/2020-035 від 18.06.2020, а саме: . Водночас в договорі сторонами зазначили іншу електронну адресу - . За таких обставин у відповідача не виник обов`язок з оплати за договором оренди обладнання з 14.09.2020. При цьому, суд зазначив, що з експрес накладної №4069 «Нова Пошта», вбачається, що ТОВ «Далгакиран Компресор Україна» відправило документи приватній особі Кабану Олегу Михайловичу. Також вказав, що з даного відправлення не має можливості встановити, які саме документи були скеровані та, яке відношення Кабан О.М. має до відповідача по справі.

Крім того суд зазначив, що позивачем долучено докази направлення вимог про досудове погашення заборгованості №1783 від 20.10.2020 та №2069юр від 01.12.2020 з додатками відповідачу, однак позивач не надано доказів отримання таких вимог відповідачем, а тому даний факт не підтверджує отримання відповідачем розрахунку №7638 від 31.08.2020.

Разом з цим, суд встановив, що факт надання послуг підтверджений наявним в матеріалах справи актом надання послу №5654 від 31.08.2020.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Скаржник покликається на те, що суд дійшов помилкового висновку, що копію рахунку направлено лише на електронну адресу, яка не визначена умовами договору, з огляду на таке.

Відповідно до скріншоту електронного листа від 02.09.2020 позивачем рахунок №7638 від 31.08.2020 та акт №5654 від 31.08.2020 було направлено на дві електронні адреси: (відображено в скріншоті як «») та (відображено в скріншоті як «Олег Кабан»). Відображення другої електронної адреси як прізвище та ім`я одержувача зумовлене програмним забезпеченням Outlook та наявністю такого контакту в переліку контактів. Водночас з онлайн-версії програмного забезпечення Outlook вбачається відповідність електронної пошти «Олег Кабан») електронній пошті - «».

При цьому, апелянт зазначає, що відповідачем під час розгляду справи не заперечувався факт отримання електронного листа на електронну пошту », а лише наведено зауваження щодо відсутності електронного цифрового підпису під час листування. Зазначене відображено у відзиві відповідача на позовну заяву від 12.01.2021.

Відзиву на апеляційну скаргу, а також інших додаткових заяв чи клопотань, в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, сторонами подано не було.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що предметом розгляду є стягнення заборгованості у сумі 64 505 грн, ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 справу №914/3236/20 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 18.06.2020 між ТОВ Далгакиран компресор Україна та ТОВ БЕРГ ФРУТ укладено договір оренди обладнання № ОР/2020-035. Відповідно до умов договору орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, яке є об`єктом власності орендодавця. Орендар використовує отримане за договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень договору.

Технічні характеристики обладнання, його перелік, ціни, строк оренди та спосіб оплати визначаються у відповідних додатках, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.2. договору).

Так, 18.06.2020 сторонами було погоджено додаток 6 до договору - Список обладнання, кількість та ставки №1.

Згідно з пунктом 2.1. Договору: «строк оренди починається з дати передачі обладнання орендарю за актом приймання-передачі, складеним за формою, наведеною в додатку №1 до цього договору та підписаного обома сторонами і триває до моменту повернення обладнання, включаючи дату повернення. Обладнання повертається за актом повернення, складеного за формою, наведеною в додатку №2 до цього договору та з урахуванням фактичного повернення до місця розташування орендодавця, зазначеного у відповідному додатку. Строк оренди обладнання визначається у відповідному додатку.»

31.07.2020 сторонами складено акт приймання-передачі обладнання №1, відповідно до якого мотогодини на момент приймання передачі складають 21 747,00 год.

01.08.2020 обладнання було введено в експлуатацію, про що свідчить відповідний акт №1.

31.08.202 обладнання було виведено з експлуатації, про що сторонами складено відповідний акт №1 та повернуто орендодавцеві. Відповідно до зазначеного акту показник мотогодин на момент повернення складав 21 943,6 год.

Відповідно до п. 3.2 додатку 6 до договору, оплата за робочі години поза лімітом, зазначена в п.2.1., сплачується орендарем протягом 10 календарних днів з моменту отримання від орендодавця копії рахунку, яку орендодавець відправляє на електронну адресу орендаря: .

Позивачем долучено копію відправки на електронну адресу акту № 5558 від 31.08.2020, рахунку 7638 від 31.08.2020 та акту 5654 від 31.08.2020 року.

В матеріалах справи наявна копія експрес накладної 4069 про відправлення документів приватній особі Кабану Олегу Михайловичу.

Позивачем засобами поштового зв`язку на зареєстровану адресу скеровувалась вимога вих. №1783 від 20.10.2020 про досудове погашення заборгованості. За вих. №2069юр від 01.12.2020 позивач відправив вимогу повторно та рахунок №7638 від 31.08.2020.

Однак відповідач обов`язку щодо оплати за робочі години поза лімітом не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Оцінка суду.

Частиною 1 ст. 175 Господарського кодексу Україну (ГК України) встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання, відповідно до статті 174 ГК України є господарський договір. Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди нерухомого майна.

Частина 1 ст. 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд встановив, що позивач надав відповідачеві послуги оренди, що підтверджується наявним у справі актом №5654 від 31.08.2020.

Відповідно до п. 3.2 додатку 6 до договору, оплата за робочі години поза лімітом, зазначена в п.2.1., сплачується орендарем протягом 10 календарних днів з моменту отримання від орендодавця копії рахунку, яку орендодавець відправляє на електронну адресу орендаря: .

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем долучено копію відправки 02.09.2020 на електронну адресу акту № 5558 від 31.08.2020, рахунку 7638 від 31.08.2020 та акту 5654 від 31.08.2020.

Водночас, апеляційний господарський суд встановив, що поза увагою суду першої інстанції залишився факт відправки зазначених документів ще й на електронну адресу , яка відображається за визначенням на ім`я «Олег Кабан» та передбачена п. 18.10. договору.

На підтвердження факту направлення копії рахунку відповідачу, позивачем до позовної заяви долучено скріншот з електронної пошти позивача щодо відправлення електронного листа за передбаченою умовами договору електронною адресою, до якого було прикріплено вкладення у PDF форматі, в тому числі рахунок №7638 від 31.08.2020 та акт №5654 від 31.08.2020.

Крім того, у вказаному листі позивач зазначив, що оригінали документів будуть відправлені «Новою Поштою» за адресою: Львівська область, м. Городок, відділення №1, контактною особою вказано Олега, номер телефону , а також просив повідомити у разі необхідності відправки вказаних документів на іншу адресу.

Як вбачається з матеріалів справи, жодних заперечень щодо адреси, способу відправлення, контактної особи та/або вкладених документів відповідач не наводив.

04.09.2020 оригінал зазначеного рахунку та акту було відправлено представнику відповідача, що підтверджується експрес-накладною ТОВ «Нова Пошта» за №4069.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо того, що зазначена експрес-накладна не може вважатися належним доказом відправки зазначених вище документів на адресу відповідача, оскільки з такої неможливо встановити, які саме документи відправлено та хто є отримувачем, з огляду на таке.

Відповідач не заперечує факту отримання вказаних документів, а покликається лише на порушення позивачем порядку відправлення таких.

Більше того, направлений, згідно вказаної експерс-накладної, акт №5664 від 31.08.2020 було повернуто позивачеві з підписом директора та поставленою печаткою відповідача. Зазначене спростовує висновок суду першої інстанції про те, що відсутні належні докази відправки документів.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №910/14452/20).

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції вважає доведеним факт відправлення рахунку №7638 від 31.08.2020 та акту №5654 від 31.08.2020 відповідачу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що незалежно від порядку направлення оригіналів документів відповідачу, враховуючи умови договору та додатку №6 до договору, обов`язок щодо сплати орендної плати ставиться в залежність лише від відправлення копії рахунку на визначену договором електронну адресу.

Беручи до уваги положення п.18.10. договору та п. 3.2. додатку 6 до договору, надсилання копії рахунку на оплату за робочі години поза лімітом на визначену договором електронну пошту, породжує у орендаря обов`язок сплатити орендну плату протягом 10 днів з моменту його отримання, тобто до 12.09.2020.

З огляду на викладене, враховуючи те, що оплату орендарем не здійснено, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за робочі години поза лімітом у сумі 61 464 грн, а тому вказана сума підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Приписами ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

За змістом ч. ст. 231-232 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором, а їх нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Пунктом 12.1. договору обумовлено, що у випадку прострочення орендарем виконання будь-яких грошових зобов`язань, передбачених договором,передбачено відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми прострочення платежу за кожен день прострочення.

Так, враховуючи матеріали справи, заборгованість у відповідача виникла, починаючи з 13.09.2020, однак позивачем нараховано пеню, починаючи з 15.09.2020 до 07.12.2020.

В силу вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.

Здійснивши перерахунок нарахованої пені, суд дійшов висновку про правильність такої. З огляду на що, обґрунтованими є доводи позивача про стягнення пені у розмірі 1 692, 78 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вказані норми, враховуючи прострочення оплати за робочі години поза лімітом, позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати у розмірі 925, 03 грн та 3 відсотки річних, що становить 423, 19 грн.

В позовній заяві позивач заявив до стягнення 9 900, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які понесені у зв`язку із розглядом справи № 914/3236/20 у Господарському суді Львівської області. На підтвердження понесених витрат позивачем долучено договір №101/19 від 22.04.2019, додаткові угоди №5 від 09.12.2019, та №9 від 23.11.2020, в яких в визначено обсяг та суми виконаних робіт, а також платіжне доручення №12980 від 26.11.2020 на суму 9 900, 00 грн про здійснення оплати за надані послуги.

Статтею 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як передбачено частиною четвертою статті 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання наведених вимог суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Судова колегія звертає увагу, що клопотання від відповідача про зменшення витрат на правову допомогу до суду не надходило.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (далі - Закон), згідно зі статтею 26 якого адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до п. 3.3 вказаного договору гонорар складається із суми вартості послуг, тарифи яких узгодженні сторонами та зазначені в додатках до цього договору.

З наданої позивачем додаткової угоди №9 від 23.11.2020 до договору про надання правової допомоги вбачається, що сторони визначили гонорар адвоката у розмірі 9900 грн.

Також, в зазначеній додатковій угоді (п. 3.2.) сторони погодили обсяг послуг, який складається з:

- детального аналізу матеріалів та формування правового висновку (2 год);

- підготовки та супроводу розгляду позовної заяви (7 год).

Відповідно до п. 3.1. додаткової угоди величина ставки за договором становить 1 100, 00 грн/1 год.

На підтвердження повної оплати у розмірі 9 900, 00 грн позивачем надано платіжне доручення.

Проаналізувавши вказані документи, колегія суддів вважає, що відображена у них інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) відповідає документам та інформації, що містяться у матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та наданих адвокатом послуг; часом, витраченим адвокатом на надання адвокатських послуг; обсягом наданих адвокатом послуг та відсутністю клопотання відповідача про зменшення заявлених судових витрат, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 9 900, 00 грн.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення у справ про задоволення позовних вимог.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про покладення судового збору, а також витрат, понесених позивачем на отримання професійної правничої допомоги під час розгляду справи в суді першої інстанції - на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 23.03.2021 у справі №914/3236/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю БЕРГ ФРУТ (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Артищівська,9, корп. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Далгакиран компресор Україна (04212, Київ, вул. Маршала Тимошенка, 9, ) 64 505 грн, з яких: 61 464 грн - основний борг, 1 692, 78 грн пеня, 925, 03 грн - інфляційні втрати та 423, 19 грн - 3% річних, а також 5 255, 00 грн у відшкодування сплачено судового збору та 9 900, 00 витрат на правничу допомогу.

Господарському суду Львівської області видати наказ на виконання постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий-суддя О. МАТУЩАКА

Судді С. БОЙКО

Т. БОНК