ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р. Справа №914/2230/19

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Чудяк Х.,

явка учасників справи:

від позивача Кухар Н.В.,

від відповідача Гриневич М.М.,

розглянув апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» за №119-07-3246 від 08.07.2021

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2021 суддя: Козак І.Б. м. Львів, повний текст ухвали складено 24.06.2021

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс Україна»

про поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі № 914/2230/19

за позовом приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс-Україна», с. Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області,

про стягнення вартості недорахованої електричної енергії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви відповідача про поворот виконання рішення.

22.03.2021 в Господарський суд Львівської області звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Транс Україна» (далі по тексту ТОВ «Агро-Транс Україна») з заявою вх.№1191/21 від 22.03.2021 (а.с.32-34,т.2) про поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19 шляхом стягнення з ПрАТ «Львівобленерго» на користь ТОВ «Агро-Транс Україна» 180 142,24 грн.

Вказана заява мотивована тим, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у справі №914/2230/19 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020, якою задоволено позов ПрАТ «Львівобленерго» до ТОВ «Агро-Транс Україна» про стягнення 180 142,24 грн., на виконання якої відповідачем сплачено позивачу 180 142,24 грн. Оскільки за наслідками розгляду справи в апеляційному порядку судом прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову, і не вирішено питання повороту раніше виконаного судового рішення (рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19) в частині 180 142,24 грн., заявник на підставі ч. 2, 5, 9, 10 ст. 333 ГПК України просить здійснити поворот виконання цього судового рішення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.06.2021 у справі №914/2230/19 вищезазначену заяву ТОВ «Агро-Транс Україна» задоволено та ухвалено в порядку повороту виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19 стягнути з ПрАТ «Львівобленерго» на користь ТОВ «Агро-Транс Україна» 180 142,24 грн.

Вказана ухвала мотивована тим, що відпала правова підстава (судове рішення) на виконання якої відповідачем перераховано позивачу 180 142,24 грн., а тому грошові кошти в цій сумі підлягають поверненню позивачем в порядку повороту виконання судового рішення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні заяви про поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19, у зв`язку з: нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушенням норм процесуального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що:

1)суд першої інстанції порушив приписи ч. 6 ст. 333 ГПК України, оскільки не врахував, що платіжне доручення №371 від 08.05.2020 на підставі якого відповідач перерахував позивачу 180 142,24 грн., не може вважатись належним доказом оплати рахунку №32-028414-а від 16.01.2018, який виставлений на оплату недоврахованої електричної енергії по акту №028414 від 15.05.2017 у справі №914/2230/19, оскільки дана оплата здійснена на розрахунковий рахунок ПрАТ «Львівобленерго», який не відповідає реквізитам, що зазначені у виставленому рахунку, а також оплата має інше призначення платежу;

2)місцевий господарський суд порушив вимоги ч. 10 ст. 333 ГПК України, оскільки здійснював розгляд заяви відповідача протягом трьох місяців, а не у двадцятиденний термін, як це визначено процесуальним законом;

3)у судовому засіданні 25.05.2021 судом оголошувалась лише перерва до 08.06.2021, однак не вирішувалось питання про зобов`язання ПрАТ «Львівобленерго» надати до 04.06.2021 письмові пояснення щодо оплати відповідачем коштів у сумі 180 142,25 грн., а також щодо того чи такі кошти обліковуються як оплата по рахунку, як це відображено в ухвалі суду та протоколі судового засідання від 25.05.2021. Окрім того в порушення ст. 242 ГПК України судом першої інстанції вказана ухвала не надсилалась позивачу.

Відповідач не скористався правом, наданим ст. 263 ГПК України, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У судове засідання 05.10.2021 представники сторін з`явились.

Представник позивача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив задоволити апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, прийнявши нове рішення про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала місцевого господарського суду про задоволення заяви відповідача про поворот виконання рішення, а предметом апеляційного перегляду - наявність/відсутність підстав для повороту судового рішення.

За приписами ч. 2 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України встановлено, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч.ч. 6, 9, 10 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

За змістом указаної статті ГПК України, якщо обов`язок щодо вирішення питання про поворот виконання судового рішення не був виконаний судом апеляційної чи касаційної інстанції, відповідач вправі в межах річного строку звернутися до суду, у якому перебуває справа, із заявою про поворот виконання рішення. При цьому, відлік строку починає обраховуватись з моменту набрання законної сили судовим рішенням, яким відмовлено в задоволенні позову, чи задоволено позовні вимоги у меншому розмірі, чи закрито провадження у справі, чи залишено заяву без розгляду.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими або виключними обставинами) скасовано судове рішення.

Судами встановлено, що рішенням Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19 (а.с.129-141,т.1) частково задоволено позов ПрАТ «Львівобленерго» до ТОВ «Агро-Транс Україна» про стягнення вартості недоврахованої електричної енергії у розмірі 180 142,24 грн., яка виникла згідно з актом №028414 від 15.05.2017 про порушення ПКЕЕ.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Частиною першою статті 256 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Зі змісту рішенням Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19 (а.с.129-141,т.1) вбачається, що його повний текст складено 18.02.2020, а тому строк на апеляційне оскарження цього рішення розпочинається 19.02.2020 та завершується 09.03.2020.

12.03.2020 на виконання вищезазначеного рішення видано відповідний наказ (а.с.143,т.1), в якому зазначено, що рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19 набрало чинності 11.03.2020.

З метою виконання згаданого рішення позивачем виставлено рахунок №322203/318522-6 від 18.03.2020 (а.с.111,т.2) на суму 180 142,25 грн.

07.04.2020 державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Фенич Б.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №61725453 (а.с.35,т.2) щодо стягнення 185 742,24 грн. на підставі наказу №914/2230/19 від 12.03.2020, виданого Господарським судом Львівської області.

01.06.2020 державним виконавцем Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Фенич Б.О. на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №61725453 (а.с.8,т.2) з виконання наказу №914/2230/19 від 12.03.2020, виданого Господарським судом Львівської області, оскільки ПрАТ «Львівобленерго» повідомило про здійснення 12.05.2020 боржником грошового переказу на суму 180 142,24 грн. та 27 646,57 грн. згідно з платіжним дорученням №372 від 12.05.2020.

Однак після виконання відповідачем рішення Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19 таке було скасоване постановою Західного апеляційного господарського суду від 13.07.2020 у справі №914/2230/19 (а.с.223-229,т.1) та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 04.09.2020 (а.с.24-27,т.2) відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Пунктом 6 статті 333 ГПК України унормовано, що до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Перерахування ТОВ «Агро-Транс Україна» на користь ПрАТ «Львівобленерго» 180 142,25 грн. підтверджується копією платіжного доручення №371 від 08.05.2020 (а.с.37,т.2) та виписками з рахунку (а.с.38 та 101,т.2).

Зазначений безготівковий грошовий переказ здійснений з призначенням платежу: «оплата згідно рахунку №322203/318522-6 від 18.03.2020р. за Акти ПКЕЕ у сумі 150 118,54, ПДВ -20% 30023,71 грн.».

Отже, у справі, що розглядається, документально підтверджено, що позивач отримав від відповідача грошові кошти в розмірі 180 142,25 грн. за рішенням Господарського суду Львівської області від 11.02.2020 у справі №914/2230/19. Тобто вказана сума коштів виплачена відповідачем позивачу не добровільно, а на виконання судового рішення, яке у подальшому скасовано.

При цьому, після прийняття кінцевого судового рішення в даній справі за наслідками апеляційного розгляду, питання про поворот виконання рішення судами не було вирішено.

Доводи апелянта про те, що платіжне доручення №371 від 08.05.2020 на підставі якого відповідач перерахував позивачу 180 142,24 грн., не може вважатись належним доказом оплати рахунку №32-028414-а від 16.01.2018, який виставлений на оплату недоврахованої електричної енергії по акту №028414 від 15.05.2017 у справі №914/2230/19, оскільки дана оплата здійснена на розрахунковий рахунок ПрАТ «Львівобленерго», який не відповідає реквізитам, що зазначені у виставленому рахунку, а також оплата має інше призначення платежу, не узгоджуються з попередньою його поведінкою, яка проявилась у повідомленні державного виконавця з приводу повного виконання рішення суду, яка слугувала підставою для закриття виконавчого провадження. Окрім того, апелянт не оскаржував постанову державного виконавця від 01.06.2020 про закриття виконавчого провадження ВП №61725453, а тому апеляційна скарга в цій частині є необгрунтованою.

Поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнуті кошти за скасованим судовим рішенням, у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не порушує принцип рівності сторін, верховенства права та пропорційності і відповідає вимогам норм процесуального права щодо захисту прав боржника шляхом повернення сторін виконавчого провадження в попереднє становище.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення строку розгляду заяви про поворот рішення суду та про те, що в засіданні 25.05.2021 судом оголошувалась лише перерва до 08.06.2021, однак не вирішувалось питання про зобов`язання ПрАТ «Львівобленерго» надати до 04.06.2021 письмові пояснення щодо оплати відповідачем коштів у сумі 180 142,25 грн., а також щодо того чи такі кошти обліковуються як оплата по рахунку, як це відображено в ухвалі суду та протоколі судового засідання від 25.05.2021, а також що в порушення ст. 242 ГПК України судом першої інстанції вказана ухвала не надсилалась позивачу, відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки вказані обставини не можуть слугувати підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції.

Звертаючись з апеляційною скаргою, позивач не спростував висновки суду першої інстанцій щодо правових підстав для задоволення заяви про поворот виконання судового рішення та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ним судового рішення.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 Господарського процесуального кодексу України(в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 129 ГПК України понесені судові витрати у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 2270,00 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення. Що стосується заявленого апелянтом клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то суд відмовляє у його задоволенні, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 287, 333 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» за №119-07-3246 від 08.07.2021 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 22.06.2021 у справі №914/2230/19 - залишити без змін.

Судовий збір в розмірі 2270,00 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий (суддя-доповідач): С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови підписано 18.10.2021.