ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"13" жовтня 2021 р. Cправа №902/745/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши без виклику представників сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" від 08.10.2021 про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро", м.Вінниця

про стягнення 3151039,5 грн заборгованості в зв`язку з неналежним виконанням договору про надання послуг

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/745/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" коштів, сплачених позивачем за Договором про надання послуг б/н від 19.04.2021, у розмірі 2100000,00 грн та 1051039,50 грн штрафних санкцій в зв`язку невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за даною угодою в частині оформлення та реєстрації прав користування за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" на обумовлені сторонами земельні ділянки.

Одночасно з пред`явленням позову позивач подав до суду заяву про забезпечення позову з наступними вимогами:

"1. Накласти арешт на нерухоме майно ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "САТ-АГРО" - нежитлова будівля, Молокоблок урочище "Дубина" літ. А загальною площею 52,3 кв.м. Реєстраційний номер 35993499.

2. Накласти арешт на рахунки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "САТ-АГРО" в межах суми позовних вимог - 6 634 000,00 (шість мільйонів шістсот тридцять чотири тисячі) грн. 00 коп.

3. Заборонити державним реєстраторам, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії щодо ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "САТ-АГРО", у тому числі щодо зміни складу та часток учасників товариства, реєстрації нової редакції статуту товариства, зміни юридичної адреси та керівника (директора) товариства).

4. Накласти арешт на майбутній врожай 2021 року Відповідача на земельних ділянках:

:09:000:0000:05:001:0500:04:002:0200:10:000:0000:09:000:0500:04:002:0200:07:000:0000:05:001:0500:04:002:0200:07:000:0000:05:001:0500:04:002:0200:10:000:0000:09:000:0500:04:002:0600:05:000:0000:09:000:0500:04:001:0600:05:000:0000:09:000:0500:04:001:0000:05:001:0000:09:000:0500:04:001:0000:05:001:0500:04:001:0200:04:000:0000:05:001:0500:04:002:0500:04:001:0000:09:000:0500:04:002:0129

з правом вилучення (збирання) дозрілого врожаю за допомогою власної або залученої спеціалізованої сільськогосподарської техніки та подальшого переміщення до обраного Позивачем місця зберігання."

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 04.08.2021 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" про забезпечення позову у справі №902/745/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сат-Агро" про стягнення 3151039,50 грн заборгованості в зв`язку з неналежним виконанням договору про надання послуг - відмовлено.

Відповідно до п.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.11 клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Так, 11.10.2021 представником позивача подано до суду вдруге заяву про забезпечення позову шляхом: "накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ-АГРО" в межах суми позовних вимог - 4 202 07,00 грн, які знаходяться в банківських установах на всіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "САТ-АГРО", інформація про які буде виявлена в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову". Обґрунтовуючи вказану вимогу останній зазначає наступне:

"... Додатковою та підтвердженою обставиною є те, що Відповідач укладає та реєструє договори суборенди земельних ділянок для здійснення власної господарської діяльності, тобто витрачає кошти не для здійснення розрахунку з Позивачем, не повертає Позивачу кошти, а продовжує їх витрачати на користь третіх осіб за наявності невиконаного зобов`язання перед Позивачем.

Також потрібно врахувати і той факт, що Відповідач є відповідачем у інших проваджень, що згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, що розглядаються зокрема Господарським судом Запорізької області, отже з огляду на неналежну процесуальну поведінку Відповідача Позивач об`єктивно вважає, що у зв`язку з наявністю майнових вимог інших кредиторів до Відповідача виконати у майбутньому рішення суду по цій справі буде неможливо, оскільки Відповідач або не буде мати достатньо майна для задоволення вимог кредиторів, або ухилятиметься від належного виконання рішення суду.

Щодо наявності майнових вимог до Відповідача з боку інших кредиторів згідно з Єдиним державного реєстром судових рішень встановлено, що Господарським судом Вінницької області відкрито провадження у справі № 902/883/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна механізована компанія» до Товариства з обмеженою відповідальністю «САТ-АГРО» про стягнення 33 110,24 грн заборгованості, з яких 32 950,00 грн основного боргу, 32,95 грн інфляційних втрат, 127,29 грн 3% річних за договором № 18/05/21 від 18.05.2021.

Крім того, представник Відповідача в підготовчому судовому засіданні по даній справі, яке відбулось ще 12 серпня 2021р., визнав фактичний обов`язок Відповідача повернути сплачені 2 100 000,00 грн. на його користь, не висловлюючи окремої думки щодо нарахованих штрафних санкцій. Разом з тим, на даний час жодних оплат з боку Відповідача на користь Позивача не поступало, що також свідчить про майбутнє ухилення Відповідача від виконання рішення суду".

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд враховує, що Інститут забезпечення позову законодавцем був введений з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача в господарському процесі, а також для забезпечення гарантій реального виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, суд зазначає, що право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Разом з тим, позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не дотримав вищезазначених положень Кодексу та не довів факту утруднення чи неможливості виконання майбутнього, можливого рішення суду. Тобто доводи позивача ґрунтуються на припущеннях про ймовірність того, що у разі задоволення позову позивач не буде мати змоги стягнути з відповідачів присуджену до стягнення суму заборгованості.

Вказаний висновок суду зумовлений наступним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Разом з тим, суд зазначає, що наявність у господарських судах проваджень стосовно стягнення з ТОВ "САТ-АГРО" грошових коштів на користь інших осіб жодним чином не підтверджує обставину ухилення відповідача від виконання взятих на себе зобов`язань перед позивачем, натомість є свідченням ведення відповідачем господарської діяльності на власний ризик, та про реалізацією контрагентами свого права на звернення до суду про стягнення заборгованості.

Більше того, Верховним Судом у постановах від 25.02.2019 у справі №922/2673/18, від 02.04.2019 у справі №918/702/18, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19, від 10.10.2019 у справі №904/1478/19, від 12.05.2020 у справі №910/14149/19 сформовано висновок про те, що наявність інших судових проваджень майнового характеру, учасником яких є відповідач, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, оскільки є припущеннями, не підтвердженими належними доказами.

Також, суд вважає необґрунтованим твердження позивача, що незважаючи на визнання відповідачем в підготовчому судовому засіданні фактичного обов`язку повернути сплачені 2 100 000,00 грн, останнім не здійснено жодних оплат на користь позивача, що, на думку позивача, свідчить про майбутнє ухилення відповідача від виконання рішення суду. Оскільки заявлена відповідачем процесуальна позиція відносно позовних вимог є формою реалізації останнім наданих йому п.1 ч.2 ст.46 ГПК України прав.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично невиконання зобов`язання може бути зумовлено об`єктивними причинами, зокрема відсутністю обігових коштів, в тому числі, у зв`язку із не закінченням збору врожаю та його подальшої реалізації. Зазначене, в будь-якому випадку, не звільняє від виконання грошового зобов`язання перед контрагентами, а так само і від відповідної відповідальності за його невиконання, водночас не може свідчити про ухилення від виконання майбутнього, можливого рішення суду про стягнення заборгованості.

Щодо доводів позивача про те, що відповідач укладає та реєструє договори суборенди земельних ділянок для здійснення власної господарської діяльності, тобто витрачає кошти не для здійснення розрахунку з позивачем, не повертає позивачу кошти, продовжує їх витрачати на користь третіх осіб за наявності невиконаних зобов`язань перед позивача слід зазначити наступне.

Так, суд констатує, що за відсутності в матеріалах справи зазначених договорів суборенди, а також відповідних платіжних доручень, сам факт їх укладення не є свідченням витрачання відповідачем коштів. Оскільки відповідно до абз.2 ст. 21 "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). При цьому відповідно до ч. 2 ст. 762 ЦК України плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

З викладеного слідує, що укладення договорів суборенди земельної ділянки не підтверджує витрачання відповідачем коштів, оскільки сторони таких правочинів вправі передбачити обов`язок суборендаря на здійснення платежів в тому числі в натуральній формі (частиною майбутнього врожаю).

Отже, наведені позивачем обставини в обґрунтування заяви про забезпечення позову не доводять, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього, можливого рішення суду. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову у спосіб визначений позивачем в заяві від 08.10.2021.

Також слід зазначити, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресурс-Фармінг" від 08.10.2021 про забезпечення позову у справі №902/745/21 відмовити.

2. Дана ухвала суду від 13.08.2021 у справі №902/745/21 підписана суддею та набрала законної сили 13.10.2021.

3. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256, пункту 4 розділу X Прикінцевих положень та підпункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвалу суду надіслати відповідачу та позивачу - на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1).

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (вул.Оводова Миколи, буд.51, корпус 1, приміщення, 24, м.Вінниця, 21050)