ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м. Херсон Справа № 923/577/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М., за участю секретаря судового засідання Степанової Н.Д., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, )

до:

відповідача-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідача-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

за участю:

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічного акціонерного товариства "ІНТЕГРАЛ-БАНК" (03057, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 52/2, )

третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Еко-Пром-Переробка» (75600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, буд. 114-А, )

третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова Компанія «Сяйво» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський Шлях, буд. 153-А, офіс 5, )

третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Кредитної спілки «Бебко Фінанс» (73000, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 48, )

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників сторін:

від позивача: Міщенко С.І., адвокат, довіреність № 12/2020/96 від 28.12.2020;

від відповідача-1: Голошивець К.В., адвокат, ордер серія ВТ №1014056 від 07.06.2021;

від відповідача-2: Кермач А.І., адвокат, ордер серія ХС № 158374 від 15.07.2021;

від третіх осіб: не прибули.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяви, клопотання, процесуальні дії суду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (надалі по тексту рішення - позивач, ТОВ «ФК «Форінт») звернулось до Господарського суду Херсонської області із позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі по тексту рішення - відповідач-1, ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 (надалі по тексту рішення - відповідач-2, ОСОБА_2 ) в якій просить суд звернути стягнення в рахунок задоволення грошових вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ» (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, ), у розмірі 1 200 000,00 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень 00 коп.) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Сяйво» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 153-А, оф. 5, код 32704920) за кредитним договором № 968 від 10.07.2015 року, на підставі договору іпотеки від 10.07.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим №5326 на наступні предмети іпотеки:

- земельну ділянку, загальною площею 0,0488 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0571 яка належить фізичній особі - ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, загальною площею 0,2436 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0468 яка належить фізичній особі - ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, загальною площею 0,0294 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:001:0274 яка належить фізичній особі - ОСОБА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 який належить фізичній особі - ОСОБА_1 ;

- споруди інкубаційного цеху, загальною площею 753,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 які належить фізичній особі - ОСОБА_2 ;

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів по початковій ціни, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що дії щодо зняття запису про іпотеку, подальше відчуження майна та передання його в наступну іпотеку свідчать про умисні протиправні дії спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань за кредитним договором №968 від 10.07.2015.

Позивач вказує, що зобов`язання за кредитним договором №968 від 10.07.2015 не виконані, договір іпотеки від 10.07.2015 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим №5326 є діючим, а тому ТОВ «ФК «Форінт» має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

За твердженням позивача відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, власниками майна яке є складовими предмета іпотеки є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . У зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно, яке є складовою предмета іпотеки до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 останні відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» набули статусу іпотекодавців і мають всі їх права і несуть всі їх обов`язки за іпотечним договором.

Ухвалою суду від 17.05.2021 з підстав викладених в ухвалі суду було постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Цією ж ухвалою суду, з урахуванням ухвали суду від 20.05.2021 про виправлення описки, було постановлено допустити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Публічне акціонерне товариство «ІНТЕГРАЛ-БАНК», а також було постановлено допустити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Еко-Пром-Переробка», ТДВ «Страхова Компанія «Сяйво» та Кредитна спілка «Бебко Фінанс».

10.06.2021 за вх.№4736/21 від представника відповідача-1 ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Форінт», за яким відповідач-1 вважає позовну заяву безпідставною та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

За твердженнями відповідача-1, оскільки матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивачем або банком боржника, іпотекодавця або поточних добросовісних власників спірного майна про відступлення права вимоги як по кредитному договору, так і за договором іпотеки, то позивач не набув прав нового кредитора та іпотекодержателя, що унеможливлює його звернення до суду.

Відповідач-1 вказує, що позивачем не надано належних доказів чинності договору іпотеки.

На думку відповідача-1, він є добросовісним набувачем, який законним шляхом набув своє майно, покладаючись на добросовісність дій відчужувача майна, тому у нього не може бути витребувано майно. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною у даному випадку та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

18.06.2021 за вх.№5018/21 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача-1.

Позивач зазначає, що твердження відповідача-1 про те, що позивач не направив повідомлення про відступлення прав вимоги за кредитним договором та іпотечним договором, спростовуються наданими позивачем доказами.

Окрім того, питання набуття прав вимоги ТОВ «ФК «Форінт» за кредитним договором від 10.07.2015 та договором забезпечення вже було предметом розгляду та досліджувалось при постановленні Господарським судом Київської області ухвали від 01.07.2020 по справі №911/214/17.

Позивач вказує, що твердження відповідача-1 про те, що позивач не набув прав нового кредитора та іпотекодержателя є помилковими.

На думку позивача, підроблені листи від 14.09.2016 №74/476-16с та від 27.02.2017 №74/476/17с підписані ОСОБА_3 , не можуть мати ніякого відношення до банку, оскільки на момент їх створення ОСОБА_3 не була співробітником банку вже більше року.

За твердженнями позивача, ТОВ «ФК «Форінт» заявлено позов про звернення стягнення на майно (предмет іпотеки), який не є віндикаційним позовом, а отже до правовідносин, які склалися між сторонами, не може бути застосовані приписи ст.388 ЦК України.

15.07.2021 за вх.№2/2325/21 від представника відповідача-2 Скляр В.Ф. надійшов відзив на позовну заяву ТОВ «ФК «Форінт».

Відповідач -2 вказує, що єдиним належним доказом підробленості листів банку може бути виключно вирок у відповідній кримінальній справі, в якому буде достеменно встановлено або факт фальсифікації підпису уповноваженої особи та печатки банку, або злочинний характер дій особи, що видала данні листи.

На думку відповідача-2, ТОВ «ФК «Форінт» не надано належних доказів чинності договору іпотеки, а також позивач не набув прав нового кредитора та іпотекодержателя, що унеможливлює його звернення до суду.

Ухвалою суду від 15.07.2021 було постановлено відкласти розгляд справи до 25.08.2021.

Ухвалою суду від 25.08.2021 було постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 18.10.2021.

В судовому засіданні 18.10.2021 позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини, які встановленні судом.

10.07.2015 між ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» (Банк) та ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» (Позичальник) укладено кредитний договір №968 (т.1, а.с.44-47). За умовами якого Банк надає Позичальнику короткостроковий кредит в сумі 37000000грн. строком до 08.07.2016, із сплатою процентів з розрахунку 23,2 процентів річних (п.1.1. договору).

У п.2.1. договору сторони узгодили, що на забезпечення виконання зобов`язань за цим договором Банк приймає в заставу - рухоме майно Позичальника та іпотеку - нерухоме майно та в заставу -рухоме майно, що належить майновому поручителю юридичній особі.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №968 від 10.07.2015, між Публічним акціонерним товариством «ІНТЕГРАЛ-БАНК» (Іпотекодержатель) в особі Сімакіної Оксани Вікторівни, яка діє на підстав довіреності, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еко-Пром-Переробка» (Іпотекодавець) в особі директора Голубєва Анатолія Андрійовича, який діє на підставі Статуту 10.07.2015 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №5326 (т.1, а.с.49-54).

Відповідно до п. 1.1 договору сторони погодили, що згідно з кредитним договором №968 від 10.07.2015 Іпотекодержатель надав Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Сяйво» (Позичальник) короткостроковий кредит у сумі 37000000грн. Позичальник зобов`язаний: повернути кредит у термін до 08.07.2016; сплачувати проценти за користування кредитом у терміни і на умовах, визначених Кредитним договором; сплатити пеню та штраф, у випадках, передбачених Кредитним договором.

Згідно з п. 1.2. договору згаданий кредитний договір, а також зміни та доповнення до нього, що укладені та, якщо такі будуть укладені між Іпотекодержателем і Позичальником в подальшому, надалі іменуються «Основне зобов`язання».

Відповідно до п. 2.1. договору на забезпечення виконання Позичальником Основного зобов`язання Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателеві належне йому на праві власності нерухоме майно ( Предмет іпотеки), а саме:

-земельну ділянку, загальною площею 0,0488 га, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114Б;

-земельну ділянку, загальною площею 0,2436 га, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114;

-земельну ділянку, загальною площею 0,0294 га, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114А;

-житловий будинок, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114А;

-споруди інкубаторного цеху, загальною площею 753,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114Б.

У п.2.4. договору встановлено, що у зв`язку із посвідченням цього договору до його припинення накладається заборона відчуження Предмету іпотеки.

Згідно п. 2.5 Договору, сторони оцінюють предмет іпотеки в 2980579,00 грн.

Відповідно до п.3.2.3 Договору, до укладання цього договору ні згаданий об`єкт нерухомого майна, ні будь-яку його частину нікому іншому не продано, не подаровано, іншим способом не відчужено.

Пунктом 4.3.3. договору передбачено, що у разі невиконання Позичальником умов Основного зобов`язання Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки і задовольнити за рахунок цього майна свої вимоги в повному обсязі, включаючи суми кредитів, проценти за користування кредитами, пеню, штраф, інші платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з Основного зобов`язання, а також витрати, пов`язанні з вчиненням виконавчого напису.

Окрім того, відповідно до п.4.3.4 договору Іпотекодержатель має право обрати порядок звернення стягнення на Предмет іпотеки.

У п.6.1-6.3. договору сторони узгодили, що право іпотеки виникає з моменту підписання цього договору сторонами та його нотаріального посвідчення. Право іпотеки припиняється виконанням позичальником у повному обсязі усіх умов Основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених ЗУ «Про іпотеку». При частковому виконанні позичальником Основного зобов`язання іпотека зберігається у початковому обсязі.

Пріоритет прав ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК», як іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмету іпотеки, на підставі договору іпотеки був зареєстрований приватним нотаріусом Каплун Ю.В. в Державному реєстрі іпотек, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Зазначені записи про іпотеку та заборону відчуження зареєстровані на підставі договору іпотеки №5326 від 10.07.2015 щодо предмета іпотеки:

-земельна ділянка, загальною площею 0,0488 га, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114Б;

-земельна ділянка, загальною площею 0,2436 га, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114;

-земельна ділянка, загальною площею 0,0294 га, що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114А;

-житловий будинок, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114А;

-споруди інкубаторного цеху, загальною площею 753,4 кв.м., що знаходиться за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, м. Гола Пристань, вул. Карла Маркса, 114Б.,

що належали на правах власності ТОВ «Еко-Пром-Переробка», права власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Обставини виконання сторонами умов кредитного договору №968 від 10.07.2015 були предметом судового дослідження під час розгляду Господарським судом Київської області справи №911/214/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ІНТЕГРАЛ-БАНК» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Сяйво», про стягнення заборгованості у розмірі 1200000грн за кредитним договором. При цьому, господарський суд під час розгляду зазначеної справи №911/214/17 встановив обставини невиконання позичальником за кредитним договором своїх зобов`язань.

Рішенням Господарського суду Київської області від 01.03.2017 по справі №911/214/14 було ухвалено стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» на користь ПАТ «Інтеграл-Банк» 1200000грн. боргу за кредитним договором №968 від 10.07.2015.

26.03.2017 на виконання рішення Господарського суду Київської області від 01.03.2017, яке вступило в законну силу 14.03.2017, було видано наказ про примусове виконання рішення (т.1, а.с.58).

Отже факти, встановлені судом у рішенні по справі № 911/214/17, щодо кредитних правовідносин за участю Публічного акціонерного товариства «ІНТЕГРАЛ-БАНК» та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Сяйво», зокрема обставини про наявність невиконаних зобов`язань у розмірі 1200000грн, є в силу вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України преюдиційними для цієї справи (№ 923/577/21) та не потребують повторного доведення, про що правильно зазначили суди попередніх інстанцій.

27.05.2020 між ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» (Банк) та ТОВ «ФК «Форінт» (Новий кредиток) укладено договір №4 про відступлення прав вимоги (т.1, а.с. 61-63), за умовами п.1 якого, банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

Сторони домовились, що відступлення Банком Новому кредитору права вимоги за договором забезпечення, що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань позичальників за кредитними договорами, відбувається шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за договорами забезпечення, а саме: договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами; договір відступлення права вимоги за договорами застави, які не посвідчені нотаріально; договір відступлення прав вимоги за договорами поруки, які не посвідчені нотаріально.

27.05.2020 між ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» (Цедент) та ТОВ «ФК «Форінт» (Цесіонарій) укладено договір відступлення прав за іпотечними договорами (т.1, а.с.67-74), за яким серед іншого, Цедент відступає та передає, а Цесіонарій приймає та набуває всіх належних Цеденту прав за іпотечним договором від 10.07.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Каплуном Ю.В., за реєстровим №5326.

20.04.2017 позивачем під час отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна виявлено факти припинення іпотеки та обтяження за договором іпотеки від 10.07.2015, а саме:

- 20.02.2018 на земельну ділянку, загальною площею 0,2436 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу №186 від 20.02.2018 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 ;

- 20.02.2018 на споруди інкубаторного цеху, загальною площею 753,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №185 від 20.02.2018 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 ;

- 20.02.2018 на земельну ділянку, загальною площею 0,0488 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №187 від 20.02.2018 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 ;

- 13.03.2017 на земельну ділянку, загальною площею 0,0294 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №169 від 13.03.2017 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 ;

- 13.03.2017 на житловий будинок, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №166 від 13.03.2017 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 20.04.2021 іпотека за договором іпотеки №5326 від 10.07.2015, іпотекодержатнелем за якою був ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» припинена на підставі листа повідомлення ПАТ «ІІНТЕГРАЛ-БАНК» №74/476-17с від 27.02.2017.

З метою встановлення факту, умов та обставин можливого виготовлення у ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» цього листа банк провів службову перевірку, з дослідженням книги реєстрації вихідної кореспонденції банку. За результатами перевірки, зокрема встановлено, що записи про реєстрацію листа №74/476-16с від 14.09.2016 та листа №74/476-17с від 27.02.2017 відсутні, що підтверджується актами службової перевірки від 07.06.2018 та 25.06.2018 ( т.1, а.с.107-110) та витягом з книги реєстрації вихідної кореспонденції.

В матеріалах справи наявний лист-повідомлення вих.№74/476-17с від 27.02.2017 (т.1, а.с.156) який, як зазначено у листі, підписаний уповноваженою особою ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» -Сімакіною О.В.

Означений лис-повідомлення адресовано усім компетентним органам, яких це стосується за належністю. В листі-повідомленні вказується про те, що у зв`язку з погашенням усіх зобов`язань, в тому числі кредиту та відсотків по кредитному договору №968 від 10.07.2015 та його припиненням, та припиненням іпотечного договору від 10.07.2015, необхідно здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки та припинення обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна накладеної приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Каплуном Ю.В. 10.07.2015 за реєстраційним №5326.

Поряд з цим, відповідно до наказу т.в.о. Голови Правління ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» №148-К від 04.09.2015 ОСОБА_3 , начальника юридичного відділу, 04.09.2015 звільнено за власним бажанням.

Відповідно до наказу тимчасової адміністрації ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» від 16.09.2015 №6-ОД, серед іншого, відкликано усі довіреності, видані попередніми керівниками ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» на представництво інтересів, укладання договорів, правочинів, угод та вчинення будь-яких інших юридичних дій.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Мотиви визнання доказів більш вірогідними щодо кожної обставини, яка є предметом доказування у справі, мотивована оцінка аргументів наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Правовідносини з іпотеки врегульовані як у ЦК України так і у ЗУ «Про іпотеку» (Закон № 898-IV).

Відповідно до Закону № 898-IV іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Визначення іпотеки передбачено й у статті 575 ЦК України, згідно з якою іпотека - це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності (частина четверта статті 3 Закону № 898-IV).

Іпотека є специфічним видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні його власника, який обмежений у правомочності самостійно розпоряджатися предметом іпотеки. Тобто іпотека обмежує такий елемент права власності, як право розпорядження нерухомим майном, яке є предметом іпотечного договору. Зазначений вид забезпечення виконання зобов`язання передбачає стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання та запобігання негативним наслідкам, що настають у разі порушення ним свого зобов`язання. У разі порушення боржником свого зобов`язання до особи, яка передала в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання такого зобов`язання, можуть бути застосовані заходи цивільно-правової відповідальності у виді звернення стягнення на предмет іпотеки. Особливістю цього виду забезпечення виконання зобов`язання є те, що обтяження майна іпотекою відбувається незалежно від зміни власника такого майна, тому стосовно кожного наступного власника іпотечного майна виникають ризики настання відповідальності перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання, зокрема звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обтяження нерухомого майна іпотекою передбачає заборону або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном та виникає з моменту внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту такого обтяження. Набувач предмета іпотеки не позбавлений можливості отримувати інформацію про обтяження майна іпотекою самостійно або за допомогою третіх осіб та здатний виявити розумну обачність, щоб убезпечити себе від негативних наслідків, пов`язаних із набуттям статусу іпотекодавця, у тому числі і тих, що можуть настати у разі невиконання основного зобов`язання. Хоча обтяження майна іпотекою і впливає на можливість реалізації набувачем іпотечного майна свого конституційного права власності через обмежену правомочність розпоряджатися предметом іпотеки, втручання у таке право є мінімальним та спрямоване на врахування інтересів усіх суб`єктів вказаних правовідносин.

Положення частини першої статті 23 Закону № 898 не порушують розумного балансу між правами та інтересами іпотекодержателя (кредитора) і іпотекодавця (набувача іпотечного майна). До того ж факт обізнаності набувача іпотечного майна щодо перебування нерухомого майна в іпотеці не має істотного значення, адже відчуження предмета іпотеки іпотекодавцем за згодою або без згоди іпотекодержателя жодним чином не припиняє іпотеки. Водночас набувач іпотечного майна, до відома якого не доведено інформацію про те, що нерухоме майно є предметом іпотеки, володіє достатніми засобами юридичного захисту, передбаченими чинним законодавством України, у разі порушення його конституційного права власності, а також вимог закону при вчиненні правочину. Конституційний Суд України зазначає, що положення частини першої статті 23 Закону № 898, які визначають наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи, безпосередньо не стосуються питання позбавлення іпотекодавця (набувача іпотечного майна) права власності на предмет іпотеки або ж його примусового відчуження у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до вимог статті 23 Закону № 898-IV у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою, оскільки у момент передачі майна в іпотеку іпотекодавець не був її власником. Іпотека залишається дійсною незалежно від зміни власника майна. Таку правову позицію неодноразово висловлював Верховний Суд України у постановах від 24 грудня 2014 року (провадження № 6-201цс14), від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-131цс13) та Вищий господарський суд України у своїй постанові від 09 лютого 2015 року (провадження № 54/315).

У даному випадку всі обов`язки іпотекодавця перейшли до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у момент переходу до них права власності на нерухоме майно, яке є складовою предмета іпотеки і при цьому не має значення чи були вони обізнаний з тим, що вказане майно обтяжене.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)./

Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за №5326 від 10.07.2015 був укладений в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №968 від 10.07.2015.

Крім того відповідно до статті 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави припинення іпотеки визначені у статті 17 Закону України «Про іпотеку», за змістом частини першої якої іпотека припиняється, зокрема у разі припинення основного зобов`язання.

Основне зобов`язання між ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» та ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» виникло на підставі кредитного договору №968 від 10.07.2015, права вимоги за яким відповідно до договору №4 про відступлення прав вимоги від 27.05.2020 перейшли до ТОВ «ФК «Форінт», яке набуло статусу кредитора за кредитним договором №968 від 10.07.2015.

Згідно вимог ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

При цьому слід зазначити, що ст. 1069 Цивільного кодексу України визначені умови кредитування рахунку, зокрема, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором №968 від 10.07.2015, а саме повернення використаних кредитних коштів та сплати нарахованих процентів, та не містять доказів припинення основного зобов`язання на забезпечення якого був укладений договір іпотеки 10.07.2015.

Окрім того, як вже зазначалося вище, обставини виконання сторонами умов кредитного договору №968 від 10.07.2015 були предметом судового дослідження під час розгляду Господарським судом Київської області справи №911/214/17 за позовом Публічного акціонерного товариства «ІНТЕГРАЛ-БАНК» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Сяйво», про стягнення заборгованості у розмірі 1200000грн за кредитним договором. При цьому, господарський суд під час розгляду зазначеної справи №911/214/17 встановив обставини невиконання позичальником за кредитним договором своїх зобов`язань.

Лист-повідомлення вих.№74/476-17с від 27.02.2017 (т.1, а.с.156) який, як зазначено у листі, підписаний уповноваженою особою ПТТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» -Сімакіною О.В., не є належним доказом виконання зобов`язань за кредитним договором №968 від 10.07.2015.

Лист -повідомлення вих.№74/476-17с від 27.02.2017 підписаний від імені ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» Сімакіною О.В., яка на момент підписання листа-повідомлення не була співробітником ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» та не мала повноважень підписувати документи від імені ПАТ «ІНТЕГРАЛ -БАНК».

Так, відповідно до наказу т.в.о. Голови Правління ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» №148-К від 04.09.2015 ОСОБА_3 , начальника юридичного відділу, 04.09.2015 звільнено за власним бажанням.

Відповідно до наказу тимчасової адміністрації ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» від 16.09.2015 №6-ОД, серед іншого, відкликано усі довіреності, видані попередніми керівниками ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» на представництво інтересів, укладання договорів, правочинів, угод та вчинення будь-яких інших юридичних дій.

Відповідачами не спростовано того, що Сімакіна О.В. на момент підписання повідомлення вих.№74/476-17с від 27.02.2017 мала повноваження діяти від імені ПАТ «ІНТЕГРАЛ БАНК».

Також відповідачами не надано доказів сплати заборгованості зо основним зобов`язанням - кредитним договором №968 від 10.07.2015.

При цьому, судом досліджено та встановлено, що розмір наявної заборгованості за кредитним договором №968 від 10.07.2015 у розмірі 1200000грн під час розгляду справи відповідачами не заперечувався.

Згідно із ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду; позасудовий - на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до принципу свободи договору саме сторони договору вправі визначати процедуру та порядок направлення та вручення відповідних повідомлень та виконання інших вимог, встановлених Законом України «Про іпотеку», і за відсутності в договорі відповідних умов слід виходити з такого.

Поряд з цим у п.4.3.4. договору іпотеки від 10.07.2015 сторонами було погоджено право іпотеко держателя обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи невиконання боржником ТДВ «Страхова компанія «Сяйво» зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором №968, укладеним 10.07.2015 ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» і ТДВ «Страхова компанія «Сяйво», суд вважає, що у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з умовами іпотечного договору, укладеного ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» і ТОВ «Еко-Пром-Переробка» 10.07.2015.

Поряд з цим, як зазначалося вище, відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов`язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно.

Так, на нерухоме майно, яке є складовою предмета іпотеки за договором іпотеки від 10.07.2015 зареєтровано право власності інших осіб, а саме:

- 20.02.2018 на земельну ділянку, загальною площею 0,2436 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі-продажу №186 від 20.02.2018 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 ;

- 20.02.2018 на споруди інкубаторного цеху, загальною площею 753,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №185 від 20.02.2018 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 ;

- 20.02.2018 на земельну ділянку, загальною площею 0,0488 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №187 від 20.02.2018 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 ;

- 13.03.2017 на земельну ділянку, загальною площею 0,0294 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №169 від 13.03.2017 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 ;

- 13.03.2017 на житловий будинок, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу №166 від 13.03.2017 зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 .

У даному випадку всі обов`язки іпотекодавця перейшли до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у момент переходу до них права власності на нерухоме майно, яке є складовою предмета іпотеки і при цьому не має значення чи були вони обізнаний з тим, що вказане майно обтяжене.

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч.7 ст.3 ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Положення статті 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

Враховуючи наведені обставини, а також те, що підстав для припинення іпотеки у ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» не було, так як зобов`язання за кредитним договором №968 від 10.07.2015 не виконані, суд вважає, що підстави для припинення запису про іпотеку та заборони відчуження на Предмет іпотеки були відсутні.

Позивачем належним чином доведено, що припинення іпотеки відбулось без волевиявлення на те ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК», інших підстав для припинення іпотеки судом не встановлено, оскільки забезпечене іпотекою зобов`язання, як встановлено судом, є невиконаним станом на час прийняття даного рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач має достатньо правових підстав, передбачених Законом і договором іпотеки від 10.07.2015 для задоволення своїх майнових вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відтак, суд вважає за можливе позов ТОВ «ФК «Форінт» задовольнити та в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №968 від 10.07.2015 в сумі у розмірі 1 200 000,00 грн звернути стягнення на Предмет іпотеки.

Твердження відповідачів про те, що предмет спору відсутній, у зв`язку з тим, що договір іпотеки припинений не заслуговують на увагу та спростовуються викладеним вище.

Щодо тверджень відповідачів про те, що матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивачем або банком боржника, іпотекодавця або поточних добросовісних власників спірного майна про відступлення права вимоги як по кредитному договору, так і за договором іпотеки, а отже позивач не набув прав нового кредитора та іпотекодержателя, суд зазначає наступне.

Відступлення права вимоги - це заміна кредитора в зобов`язанні.

Загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні унормовані статтею 512 Цивільного кодексу України, в силу якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Суд зазначає, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому, заміна кредитора у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

При цьому, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Отже, виходячи із загальних правил та положень ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора.

Обсяг цих прав та умови їх переходу визначаються на момент переходу цих прав до нового кредитора. Тобто новий кредитор отримує право вимагати виконання зобов`язання в обсязі, що існував на момент підписання договору цесії (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги (цесія) за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним, та і оплатним.

У останньому випадку на відносини цесії розповсюджуються положення про договір купівлі -продажу, оскільки ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Норми цивільного права не встановлюють суб`єктних обмежень як щодо договору купівлі -продажу права вимоги, так і до договору відступлення права вимоги, адже ці договори за своєю правовою суттю є цивільно-правовими зобов`язаннями сторін та не мають відношення до спеціальних галузей права, тож регулюються цивільним законодавством.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №3-43гс15, від 10.02.2016 у справі №3-4гс16, постанові Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №910/9828/17).

Положення кредитного договору №968 від 10.07.2015 та договору іпотеки від 10.07.2015, права вимоги за якими передано ТОВ «ФК «Форінт», не містять застереження щодо заборони відступати право вимоги за ним без згоди ТДВ «Страхова компанія «Сяйво».

Також судом враховується правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №905/635/18, відповідно до якої у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. При цьому такий спеціальний інструмент для заміни сторони у зобов`язанні, як відступлення права вимоги, може бути застосований лише відносно дійсного зобов`язання, тобто такого зобов`язання, яке існувало на момент переходу відповідного права від первісного кредитора .

Під час цесії може бути відступлено право як грошової, так і негрошової (роботи, товари, послуги) вимоги. Поряд з цим ЦК України передбачає лише перелік зобов`язань, в яких заміна кредитора не допускається (ст. 515 ЦК України).

Підставою відступлення права вимоги за кредитним договором №968 від 10.07.2015 та договором іпотеки від 10.07.2015 від ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» до ТОВ «ФЕ «Форінт» є укладені між сторонами договір №4 про відступлення права вимоги від 27.05.2020 та договір відступлення прав за іпотечними договорами від 27.05.2020.

Таким чином, на підставі договору №4 про відступлення права вимоги від 27.05.2020 та договору відступлення прав за іпотечними договорами від 27.05.2020 укладених між ПАТ «ІНТЕГРАЛ-БАНК» та ТОВ «ФК «Форінт», останнє отримало право вимоги кредитним договором №968 від 10.07.2015 та договором іпотеки від 10.07.2015.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 18000грн покладаються на відповідачів з підстав визначених п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 123, 129, ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2 Звернути стягнення в рахунок задоволення грошових вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФОРІНТ» (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, ), у розмірі 1 200 000,00 грн. (один мільйон двісті тисяч гривень 00 коп.) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Сяйво» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, буд. 153-А, оф. 5, код 32704920) за кредитним договором № 968 від 10.07.2015 року, на підставі договору іпотеки від 10.07.2015 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим №5326 на наступні предмети іпотеки:

- земельну ділянку, загальною площею 0,0488 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0571 яка належить фізичній особі - ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, загальною площею 0,2436 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :01:001:0468 яка належить фізичній особі - ОСОБА_2 ;

- земельну ділянку, загальною площею 0,0294 гектара, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:001:0274 яка належить фізичній особі - ОСОБА_1 ;

- житловий будинок, загальною площею 92,4 кв.м., житловою площею 58,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 який належить фізичній особі - ОСОБА_1 ;

- споруди інкубаційного цеху, загальною площею 753,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 які належить фізичній особі - ОСОБА_2 ;

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів по початковій ціни, яка буде встановлена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

3.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, ) 9000 грн компенсації по сплаті судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (01010, м. Київ, вул. Московська, 32/2, ) 9000грн компенсації по сплаті судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення оформлено і підписано 21.10.2021

Суддя Л.М. Немченко