ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р. Справа№ 911/2989/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Черненко В.А. за довіреністю;

від відповідача: Папуші І.О. за ордером;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія"

на рішення Господарського суду Київської області від 26.01.2021 (повний текст складено 05.02.2021)

у справі №911/2989/20 (суддя Наріжний С.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія"

про стягнення 1 437 768,77 грн,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" (далі - позивач) звернулось у Господарський суд Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія" (далі - відповідач), у якому просило суд стягнути з відповідача 1 437 768,77 грн, у тому числі: 1 265 546,36 грн основного боргу за надані послуги і виконані роботи, 62 049,46 грн відсотки річних та 110 172,95 грн інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено ряд договорів: про надання робіт №7/18 від 23.03.2018, про надання робіт №17/17 від 15.06.2017, про надання робіт №17/18 від 06.06.2018, про виконання робіт №20/18 від 22.08.2018, про надання послуг №10/19 від 02.01.2019, про надання робіт №3/19 від 02.09.2019, про виконання робіт №4/18 від 22.01.2018, на виконання умов яких позивачем були виконані роботи та надані послуги, які відповідачем прийняті без зауважень, однак їх вартість оплачена не в повному обсязі.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що він не укладав з позивачем жодного із зазначених у позовній заяві договорів та не підписував відповідних актів, а передбачені такими договорами й актами роботи і послуги на користь відповідача не виконувались, тому відсутні підстави для перерахування вказаних коштів; виконання окремих робіт не передбачено видами діяльності позивача, у нього відсутня спеціальна техніка, фахівці, тому такі роботи не могли бути виконані; пропущено позовну давність з вимогами за договором №17/17 від 15.06.2017 (по двом актам) і відповідач заявляє про застосування наслідків спливу строк позовної давності.

Також в процесі розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем заявлялись клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, судової технічної експертизи документів, судової будівельно-технічної експертизи, у задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено.

Рішенням Господарського суду Київської області від 26 січня 2021 року позов задоволено частково.

З Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича компанія "Техімпекс" 1157669,53 грн основного боргу, 52610,34 грн - 3% річних, 90540,92 грн інфляційних втрат та 19512,31 грн судового збору.

У частині стягнення 107876,83 грн основного боргу, 9439,12 грн - 3% річних та 19632,03 грн інфляційних втрат відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія" звернулось з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач ніколи не укладав з позивачем договори, на які є посилання у позовній заяві, не складались відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), а передбачені такими договорами й актами роботи і послуги позивачем на користь відповідача не виконувались, про що достеменно відомо ОСОБА_1 (єдиний засновник та на даний час директор відповідача); передбачені договорами роботи і послуги не відносяться до видів діяльності позивача; вказане свідчить про підробку позивачем договорів і актів, у зв`язку із чим відповідачем заявлялись клопотання про призначення відповідних експертиз, у задоволенні яких було безпідставно відмовлено; також це підтверджується показами ОСОБА_2 (колишнього директора); крім цього, ОСОБА_3 (чоловіка ОСОБА_1 ) було протиправно позбавлено прав на 50% статутного капіталу у ТОВ "НВК "Техімпекс" на підставі підроблених документів.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем було подано клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, судової технічної експертизи документів, судової будівельно-технічної експертизи.

Позивачем були подані письмові пояснення, у яких він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що позивачем разом з позовною заявою були подані копії всіх первинних документів бухгалтерського обліку, які підтверджують здійснення господарських операцій за спірними договорами, а оригінали надавались суду для огляду; ОСОБА_2 (керівник відповідача на час укладання і виконання договорів) у поясненнях зазначав, що "не пам`ятає, щоб підписував договори і акти виконаних робіт", є заінтересованою особою, а на підставі показів свідків не можуть встановлюватись обставини, які відображаються у відповідних документах; припущення відповідача про підробку договорів не можуть скасовувати презумпцію правомірності правочину; відповідачем не доведено дійсної потреби у призначенні судових експертиз, тому судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у їх задоволенні; протягом розгляду справи відповідачем вчинялись дії, спрямовані на затягування розгляду справи.

01.07.2021 позивач, на виконання вимог ухвали суду, надав копії податкових накладних та податкову звідність по спірних правовідносинах із відповідачем та вказав, що на підставі зареєстрованих позивачем податкових накладних відповідачем було отримано податковий кредит.

У судовому засіданні 08.07.2021 допитаний в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що працював директором ТОВ "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія" з 2008 року по січень 2020 року, між сторонами існували господарські правовідносини, відповідач надавав позивачу в оренду приміщення та техніку, підтвердив факт підписання спірних договорів, але роботи за ними не виконувались, акти не підписувались, підпис на актах не його, відтиск печатки на актах відмінний від відтиску на договорах (на печатці у актах адресою зазначено "с. Засупівка", а у договорах "с.Засупоївка"), на підприємстві була лише одна печатка, податкові накладні ним підписувались і подавались органу державної податкової служби.

16.08.2021 відповідач, на виконання вимог ухвали суду, надавав копії податкових декларацій за спірний період, також вказав, що у зв`язку із помилковим відображенням у податкових деклараціях податкових накладних, за роботи, які фактично не виконувалися, в липні 2021 року відповідачем були подані уточнені розрахунки податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виправлених помилок за період з вересня 2017 року по грудень 2019 року.

17.08.2021 позивач подав письмові пояснення, у яких вказав, що твердження ОСОБА_2 не відповідають дійсності, оскільки у відповідача було три печатки, які ним використовувались під час ведення своєї діяльності: із написом "с. Засупівка", із написом "с.Засупоївка", із написом "для документів", що підтверджується доказами доданими до пояснень; ОСОБА_2 підтвердив факт підписання спірних договорів, а на договорі №17/17 від 15.06.2017 міститься відбиток печатки із написом "с.Засупівка"; відповідач у різних справах зловживає своїми правами, заявляючи необґрунтовані клопотання про призначення судових експертиз.

Відповідно до ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошувалась перерва з 17 серпня по 05 жовтня 2021 року.

Представник відповідача (апелянта) у судовому засіданні підтримав клопотання про призначення судових експертиз, також підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні заперечила проти призначення судових експертиз, також заперечила проти задоволення апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.10.2021 було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судових експертиз.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, протягом 2017 - 2019 років між ТОВ "НВК "Техімпекс", як підрядником/виконавцем, та ТОВ "ВАК "Нова Технологія", як замовником, укладено низку договорів про надання робіт та надання послуг, зокрема: №17/17 від 15.06.2017, №4/18 від 22.01.2018, № 7/18 від 23.04.2018, №17/18 від 06.06.2018, №20/18 від 22.08.2018, №10/19 від 02.01.2019, №3/19 від 02.09.2019, які підписані від імені відповідача директором ОСОБА_2. та скріплені печаткою ТОВ "ВАК "Нова Технологія".

1. Згідно договору про надання робіт №17/17 від 15.06.2017 (п. 1.1.) підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, з використанням власних матеріалів або матеріалів замовника виконати відповідно до умов цього договору ремонтні роботи доріг, вимощення прибудинкової території, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи.

Пунктом 2.1 Договору №17/17 встановлено,що вартість комплексу робіт визначається у кошторисі та акті виконаних робіт. Договірна ціна є динамічною та може бути змінена за згодою сторін.

Оплата робіт здійснюється в повному обсязі протягом тридцяти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі всього обсягу виконаних робіт (п. 2.2 Договору № 17/17).

Пунктом 3.1 Договору №17/17 встановлено, що здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за актом протягом двох робочих днів з моменту повідомлення замовника про готовність роботи до приймання.

На підтвердження виконаних робіт за Договором №17/17 позивачем надано Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ТЕ-0000057 від 28.08.2017 на суму 107876,83 грн, №ТЕ-000060 від 13.09.2017 на суму 110078,40 грн та № ТЕ-0000062 від 22.11.2017 на суму 90264,29 грн, на загальну суму 308 219,52 грн, також позивачем було складено податкові накладні по кожному акту, які зареєстровані у встановленому порядку.

В порушення умов Договору №17/17 відповідач виконані позивачем роботи не оплатив, що підтверджується карткою рахунку №361, у зв`язку із чим 26.09.2020 позивач направив відповідачу претензію №1018/08-20, яку останній отримав 02.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту відстеження поштових відправлень, однак залишив без відповіді та виконання.

2. Згідно Договору про виконання робіт №4/18 від 22.01.2018 (п. 1.1), виконавець зобов`язується виконати роботи з ремонту огорожі території замовника в порядку та умовах визначених цим договором.

Пунктом 2.2. Договору №4/18 встановлено, що замовник зобов`язується здійснити оплату робіт на підставі виставлених рахунків.

31.01.2018 між сторонами складено Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ТЕ-003 за Договором № 4/18 на суму 163937,52 грн, також позивачем було складено та зареєстровано податкову накладні по акту, яка зареєстрована у встановленому порядку.

Також 31.01.2018 Позивачем виставлено Відповідачу рахунок-фактуру №ТЕ-0013 від 31.01.2018 на суму 163937,52 грн за Договором №4/18.

Позивач вказує, що 01.02.2018 відповідачем було частково сплачено заборгованість за Договором №4/18, в розмірі 40000,00 грн, отже, залишок заборгованості становить 123937,52 грн, що підтверджується карткою рахунку, у зв`язку із чим 26.09.2020 позивач направив відповідачу претензію №1014/5/08-20, яку останній отримав 02.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту відстеження поштових відправлень, однак залишив без відповіді та виконання.

3. Згідно Договору про надання робіт №7/18 від 23.04.2018 (п. 1.1), підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, з використанням власних матеріалів або матеріалів замовника виконати відповідно до умов цього договору ремонтні роботи електромережі, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи.

Пунктом 2.1 Договору № 7/18 встановлено, що вартість комплексу робіт визначається у кошторисі та акті виконаних робіт. Договірна ціна є динамічною та може бути змінена за згодою сторін.

Оплата робіт здійснюється в повному обсязі протягом тридцяти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі всього обсягу виконаних робіт (п. 2.2 Договору № 7/18).

Між сторонами за Договором №7/18 складено Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ТЕ-011 від 27.04.2018на суму 91200,00 грн та № ТЕ-013 від 10.05.2018 на суму 91200,00 грн, на загальну суму 182 400,00 грн, також позивачем було складено податкові накладні по кожному акту, які зареєстровані у встановленому порядку.

У порушення умов Договору №7/18 відповідач виконані позивачем роботи не оплатив, що підтверджується карткою рахунку №361, у зв`язку із чим 26.09.2020 позивач направив відповідачу претензію №1016/08-20, яку останній отримав 02.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту відстеження поштових відправлень, однак залишив без відповіді та виконання.

4. Згідно Договору про надання робіт №17/18 від 06.06.2018 (п. 1.1), підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, з використанням власних матеріалів або матеріалів замовника виконати відповідно до умов цього договору ремонтні роботи доріг, вимощення прибудинкові, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи.

Пунктом 2.1 Договору № 17/18 встановлено, що вартість комплексу робіт визначається у кошторисі та акті виконаних робіт. Договірна ціна є динамічною та може бути змінена за згодою сторін.

Оплата робіт здійснюється в повному обсязі протягом тридцяти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі всього обсягу виконаних робіт (п. 2.2 Договору № 17/18).

Між сторонами за Договором №17/18 складено Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ТЕ-017 від 30.06.2018 на суму 75841,92 грн та № ТЕ-021 від 27.07.2018 на суму 113762,88 грн, всього на суму 189 604,80 грн., також позивачем було складено податкові накладні по кожному акту, які зареєстровані у встановленому порядку.

У порушення умов Договору №17/18 відповідач виконані позивачем роботи не оплатив, що підтверджується карткою рахунку №361, у зв`язку із чим 26.09.2020 позивач направив відповідачу претензію №1014/3/08-20, яку останній отримав 02.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту відстеження поштових відправлень, однак залишив без відповіді та виконання.

5. Згідно Договору про виконання робіт №20/18 від 22.08.2018 (п. 1.1, 2.1) виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати роботи (пофарбування огорожі території підприємства), в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.2 Договору № 20/18 встановлено, що вартість робіт визначається сторонами по факту їх виконання та фіксується в акті виконаних робіт.

Згідно п. 3.3, 3.4 Договору № 20/18, акт про виконані роботи (послуги) підписується сторонами до 3 числа місяця, наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги.

Замовник зобов`язаний перерахувати суму зазначену в акті виконаних робіт (послуг) в строки за домовленістю сторін.

На виконання Договору №20/18 між сторонами складено і підписано Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ТЕ-028 від 31.08.2018 на суму 67857,60 грн, №ТЕ-032 від 30.09.2018 на суму 59375,40 грн, № ТЕ-039 від 31.10.2018 на суму 59375,40 грн, №ТЕ-041 від 30.11.2018 на суму 42411,00 грн та №ТЕ-043 від 29.12.2018 на суму 118750,80 грн, на загальну суму 347770,20грн, також позивачем було складено податкові накладні по кожному акту, які зареєстровані у встановленому порядку.

У порушення умов Договору №20/18 відповідач виконані позивачем роботи не оплатив, що підтверджується карткою рахунку №361, у зв`язку із чим 26.09.2020 позивач направив відповідачу претензію №1014/4/08-20, яку останній отримав 02.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту відстеження поштових відправлень, однак залишив без відповіді та виконання.

6. Згідно Договору надання послуг №10/19 від 02.01.2019 (п. 1.1), виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 2.1 Договору № 10/19 виконавець надає замовнику наступні послуги: послуги по прибиранню адмінприміщення замовника, послуги по прибиранню прилеглої території та доріг.

Ціна за притиральні роботи складає 5700,00 грн за місяць з урахуванням сум ПДВ (п. 3.1 Договору № 10/19).

Згідно п. 3.2 Договору № 10/19, вартість послуг визначається сторонами по факту їх надання по результатам кожного кварталу та фіксується в актах про надання послуг.

Відповідно до п. 3.4 Договору №10/19, замовник зобов`язаний розраховуватись за виконані роботи щомісяця по безготівковому розрахунку на поточний рахунок виконавця.

Між сторонами за Договором №10/19 складено Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ТЕ-0000005 від 04.04.2019 на суму 17100,00 грн, №ТЕ-0000009 від 30.06.2019 на суму 17100,00 грн, № ТЕ-0000014 від 30.09.2019 на суму 17100,00 грн та № ТЕ-0000023 від 31.12.2019 на суму 17100,00 грн., на загальну суму 68400,00 грн, також позивачем було складено податкові накладні по кожному акту, які зареєстровані у встановленому порядку.

У порушення умов Договору №10/19 відповідач надані позивачем послуги не оплатив, що підтверджується карткою рахунку №361, у зв`язку із чим 26.09.2020 позивач направив відповідачу претензію №1014/1/08-20, яку останній отримав 02.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту відстеження поштових відправлень, однак залишив без відповіді та виконання.

7. Згідно Договору про надання робіт №3/19 від 02.09.2019 (п. 1.1), підрядник зобов`язується за завданням замовника на свій ризик, з використанням власних матеріалів або матеріалів замовника виконати відповідно до умов цього договору ремонтні роботи приміщення адміністрації, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити роботи.

Пунктом 2.1 Договору № 3/19 встановлено, що вартість комплексу робіт визначається у кошторисі та акті виконаних робіт. Договірна ціна є динамічною та може бути змінена за згодою сторін.

Оплата робіт здійснюється в повному обсязі протягом п`ятнадцяти банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі всього обсягу виконаних робіт (п. 2.2 Договору № 3/19).

Між сторонами за Договором № 3/19 складено Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ТЕ-0000012 від 27.09.2019 на суму 45214,32 грн, також позивачем було складено податкову накладну по акту, яка зареєстрована у встановленому порядку.

У порушення умов Договору №3/19 відповідач виконані позивачем роботи не оплатив, що підтверджується карткою рахунку №361, у зв`язку із чим 26.09.2020 позивач направив відповідачу претензію №1014/2/08-20, яку останній отримав 02.09.2021, що підтверджується інформацією з сайту відстеження поштових відправлень, однак залишив без відповіді та виконання.

У зв`язку із викладеними обставинами, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив суд стягнути з відповідача 1 265 546,36 грн основного боргу за надані послуги і виконані роботи, а також у зв`язку із простроченням виконання грошових зобов`язань просив стягнути 62 049,46 грн 3% відсотків річних та 110 172,95 грн інфляційних збитків, які нараховані по кожному акту окремо.

Заперечуючи проти позову, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, відповідач посилався на те, що він не укладав з позивачем жодного із зазначених у позовній заяві договорів та не підписував відповідних актів, а передбачені такими договорами й актами роботи і послуги на користь відповідача не виконувались; виконання окремих робіт не передбачено видами діяльності позивача, у нього відсутня спеціальна техніка, фахівці, тому такі роботи не могли бути виконані.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву заявив про пропуск позивачем позовної давності з вимогами за договором №17/17 від 15.06.2017 за актами №ТЕ-0000057 від 28.08.2017 і №ТЕ-000060 від 13.09.2017 і просив застосувати наслідків спливу строк позовної давності.

За наслідками розгляду даного спору суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, однак позивачем пропущено позовну давність з вимоги за актом №ТЕ-0000057 від 28.08.2017, а також допущено помилки у розрахунках 3% річних та інфляційних втрат коштів, у зв`язку із чим задовольнив позов частково, стягнувши з відповідача 1157669,53грн основного боргу, 52610,34 грн - 3% річних, 90540,92 грн інфляційних втрат коштів.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між сторонами у даній справі виникли на підставі договорів про надання робіт та надання послуг: №17/17 від 15.06.2017, №4/18 від 22.01.2018, № 7/18 від 23.04.2018, №17/18 від 06.06.2018, №20/18 від 22.08.2018, №10/19 від 02.01.2019, №3/19 від 02.09.2019.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015р. № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі №916/5073/15).

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Відповідач вказує, що вказані договори ним не підписувались, однак вказані доводи спростовуються поясненнями ОСОБА_2 , який був директором ТОВ "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія" на час укладання договорів, та у судовому засіданні підтвердив факт підписання договорів.

Таким чином, договори укладені належним чином, підписані повноважними особами, у встановленому порядку не визнані недійсними, отже, були чинними і обов`язковими для сторін.

Предметом розгляду у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення боргу за виконані роботи і надані послуги та застосування наслідків прострочення виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

В силу ч. 1 ст. 843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно ч.1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтями 901, 903 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Верховний Суд у постанові від 10.11.2020 у справі №910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, зокрема, статті 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

Так, відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наявними у матеріалах справи актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), які є первинними бухгалтерськими документами, підтверджується факт виконання позивачем робіт і надання послуг за договорами на загальну суму 1 305 546,36 грн.

Вказані акти підписані представниками обох сторін без зауважень щодо якості наданих послуг і виконаних робіт, а також обома сторонами по кожному акту були зареєстровані відповідні податкові накладні та податкові декларації.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Доводи відповідача про те, що колишній директор товариства ОСОБА_2 договори та акти не підписував, а роботи не виконувались, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки допитаний в якості свідка у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що договори на виконання спірних робіт він підписував, але фактично вказані в них роботи не виконувались, акти виконаних робіт він не підписував, під час його роботи директором відповідача фірма фактично займала одну кімнату в приміщенні, де зберігала документи, а решту приміщення використовував у своїй діяльності позивач. Свідок ОСОБА_2 , оглянувши надані йому в судовому засіданні копії договорів та актів виконаних робіт, категорично заявив про підробку актів, звернувши увагу, що на них міститься відбиток печатки з написом "с.Засупівка", проте, такої печатки відповідач не мав, а на його єдиній оригінальній печатці містився напис із зазначенням "с. Засупоївка".

Разом з тим, у нотаріально завірених письмових поясненнях суду вказаний свідок припустився суперечностей, заявляючи як про те, що не підписував документи, так і про те, що не пам`ятає, чи підписував документи.

Крім того, суду апеляційної інстанції на огляд надані оригінали статуту відповідача за 2012 та 2014 роки, прошиті та засвідчені печатками державного органу реєстрації та нотаріуса, та оригінали бухгалтерських документів відповідача, з яких вбачається, що відповідач принаймні з 2012 року на своїх документах використовував також і печатку, що містила назву населеного пункту "с. Засупівка".

Крім того, з наданих самим відповідачем на вимогу суду податкових декларацій з податку на додану вартість вбачається, що після підписання кожного з актів відповідачем складались вказані декларації і підписувались електронним цифровим підписом директором ОСОБА_2. та головним бухгалтером Васько Н.Д. В цих деклараціях в якості податкового кредиту у період 2018 - 2019 р.р. відповідачем враховувались суми за актами виконаних робіт, що їх відповідач зараз не визнає, заперечуючи сам факт виконання цих робіт.

Подання відповідачем у липні 2021 року, тобто, вже під час апеляційного перегляду справи, уточнених розрахунків податкових зобов`язань, що виключають з податкової звітності спірні операції, не спростовує факту виконання робіт і надання послуг за договорами, а розцінюється судом як намагання уникнути сплати суми більшої, ніж сума податкового зобов`язання з ПДВ за спірними правовідносинами.

Північний апеляційний господарський суд розглядає надану податкову звітність за спірними правовідносинами, з урахуванням корегування, як непрямий доказ у даній справі, і у сукупності з іншими доказами, наданими позивачем, а саме, первинними документами бухгалтерського обліку та договорами, вважає їх більш вірогідними, ніж суперечливі докази, надані відповідачем.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає встановленими факти виконання робіт за наведеними договорами на суми, вказані в актах виконаних робіт.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 ЦК України та статтею 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З доказів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що станом на дату подання позову відповідачем було сплачено лише 40 000,00 грн по договору №4/18 від 22.01.2018, отже, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становила 1 265 546,36 грн та настав строк виконання зобов`язань за всіма договорами, що відповідачем не спростовано.

Однак, відповідачем було заявлено про пропуск позивачем позовної давності з вимогами за договором №17/17 від 15.06.2017 за актами №ТЕ-0000057 від 28.08.2017 на суму 107876,83 грн і №ТЕ-000060 від 13.09.2017 на суму 110078,40 грн.

Статтями 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Умовами пункту п 2.2 Договору №17/17 передбачено строк оплати виконаних робіт - 30 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі всього обсягу виконаних робіт.

Позивач звернувся до суду із даним позовом 13.10.2020.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено строк позовної давності з вимог за актом №ТЕ-0000057 від 28.08.2017, який мав бути оплачений до 09.10.2017, а за актом №ТЕ-000060 від 13.09.2017 строк оплати становив до 26.10.2017 і позовна давність не пропущена.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності та враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення основного боргу підлягають задоволенню частково, в сумі 1157669,53 грн, а у стягненні 107876,83 грн основного боргу слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути 62 049,46 грн - 3% відсотки річних та 110172,95грн інфляційних втрат коштів, які ним нараховані по кожному акту окремо.

Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат коштів, які додані до позовної заяви, апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем невірно було визначено початок прострочення зобов`язань по актам, а тому, згідно ґрунтовного розрахунку зробленого судом першої інстанції, та враховуючи застосування позовної давності до частини основного боргу, підлягають стягненню 52610,34грн 3% річних та 90540,92 грн інфляційних втрат коштів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Суд першої інстанції перевірив всі доводи сторін, повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив всі надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду Київської області законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а судові витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо аграрна компанія "Нова Технологія" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 26 січня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.10.2021.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко