РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2021Справа № 910/4712/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про відшкодування 152 813,85 грн.

суддя Мельник В.І.

Без виклику сторін

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МНТ-АГРО" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1552813,85 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань із послуг перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/4712/21 та призначено засідання на 23.04.2021.

15.04.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконфереції.

23.04.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про перенесення судового засідання.

23.04.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

05.05.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 17.05.2021 розгляд справи призначено на 23.06.2021.

В судовому засіданні 23.06.2021 судом оголошено перерву на 28.08.2021.

09.08.2021 відділом діловодства суду від позивача отримано заяву про розгляд справи без участі представника позивача.

20.08.2021 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про проведення судового засідання без участі представника відповідача.

В судове засіданні 20.08.2021 представники сторін не з?явилися.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2021 відкладено розгляд справи на 01.10.2021.

В судове засідання 01.10.2021 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 01.10.2021 представник відповідача не з`явився, вмотивованих заяв та клопотань не надав.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

25 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МНТ-АГРО» (далі - ТОВ «МНТ-АГРО», Товариство, Замовник або Позивач) та Перевізником - Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця», Перевізник або Відповідач) було заключено Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №2829451 (далі - Договір).

Згідно 1.1. даного Договору Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах

Замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги.

В п. 2.3.2. Договору вказаний один із основних обов`язків Перевізника «Приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) Замовника або у власних вагонах (контейнерах) Перевізника, надавати власні вагони (контейнери) Перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками Замовника згідно інформації розміщеної у Системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до Договору та Збірнику тарифів».

Відповідно до п.4.2. Договору «Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Перевізника».

Відповідно до пункту 5.6. Договору «Перевізник відповідає за шкоду спричинену вантажу та/або вагонам Замовника відповідно до законодавства».

З матеріалів справи вбачається, що понаднормова втрата вантажу сталася на шляху прямування вагонів №95645875 та №95448288 відповідно до накладної №43392653 від 18.09.2020 зі ст. Карлівка до ст. Миколаїв-Вантажний (експ.), після приймання його до перевезення АТ «Укрзалізниця» від Вантажовідправника, але до видачі Вантажоодержувачу.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж в пункт призначення і видати його уповноваженій на отримання вантажу особі.

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного кодексу України обумовлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

За положеннями статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами і актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Перевезення вантажів в прямому міжнародному сполученні виконується на умовах "Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення" (надалі - УМВС).

Таким чином, спірні правовідносини сторін врегульовані Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення ( далі - УМЗВС).

Згідно з положеннями статті 14 УМВС відповідно до договору перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Укладення договору перевезення підтверджується накладною. Кожен наступний перевізник, приймаючи до перевезення вантаж разом з накладною, вступає тим самим у договір перевезення і приймає на себе виникають у ній зобов`язання.

В п. 1.5. роз`яснення Президії ВГСУ від 29.05.2002р. № 04-5/601 зазначається, що відповідно до статей 909 ЦК України, 307 ГК України, статті 22 Статуту за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення конкретного вантажу підтверджується складенням транспортної накладної.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди про перевезення вантажу, яка укладається на бланку встановленої форми між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і одночасно є договором застави вантажу як гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за дане конкретне перевезення.

Відповідно до § 2 ст. 37 УМВС перевізник несе відповідальність за втрату, недостачу, пошкодження (псування) вантажу з моменту прийняття вантажу до перевезення до моменту його видачі.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 113 Статуту передбачено за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, позовні вимоги визнаються судом обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 52, 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути із Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МНТ-АГРО» (02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 21, прим. 566,576, ідентифікаційний код 40464329) заборгованість в розмірі 152813 (сто п`ятдесят дві тисячі вісімсот тринадцять) грн., 85 коп., судовий збір в розмірі 2292 (дві тисячі двісті дев`яносто дві) грн. 22 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено06.10.2021.

Суддя В.І. Мельник