ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2021 р. м.Львів Справа №907/260/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

Головуючий суддя Малех І.Б.

Судді Гриців В.М.

Зварич О.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 10.09.2021 №3915-6063-21 (вх. № місцевого суду 02.3.1-0216711/21 від 21.09.2021, вх. № апеляційного суду 01-05/3271/21 від 27.09.2021)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08 вересня 2021 року (суддя О.Ф.Ремецькі, повний текст рішення складено та підписано 09.09.2021, м. Ужгород )

у справі №907/260/18

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Закарпатгаз Збут», м. Ужгород

про стягнення суми 47866800,34 грн., згідно заяви про зменшення позовних вимог

ВСТАНОВИВ:

В березні 2018 року ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до ТОВ «Закарпатгаз Збут» про стягнення боргу у загальній сумі 48 670 611,79 грн., в тому числі : пеня у сумі 23 789 784,04 грн., три проценти річних у сумі 5 455 080,15 грн., інфляційні втрати в сумі 19 425 747,60 грн. (Т-1, а.с.4-9).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу № 17-12DZKz1311-Н від 07.04.2017.

10.08.2021 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача суму в розмірі 47866800,34 грн., у тому числі 23415514,23 грн. пені , 5364737,87 грн. три відсотки річних та 19086554,24 грн. інфляційних втрат (Т-2, а.с.203-204), яка прийнята до розгляду місцевим господарським судом, про що поставлено відповідну протокольну ухвалу.

В процесі розгляду справи, місцевий господарський суд, ухвалою від 27.07.2018 задоволив клопотання ТОВ «Закарпатгаз Збут» про зупинення провадження у справі. Провадження у справі №907/2602/18 було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/8514/18 за позовом ТОВ «Закарпатгаз Збут» до ПАТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним договору в частині.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.06.2021 поновлено провадження у справі.

16.08.2021 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі №907/260/18 за позовом АТ «НАК «Нафтогаз України» до ТОВ Закарпатгаз Збут» про стягнення 48 670 611,79 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі №640/3438/21 про визнання протиправним та нечинним з моменту прийняття абз.4, п.2 постанови КМУкраїни №143 від 27.02.2019 (Т-2, а.с.128-130).

В обґрунтування даного клопотання відповідач вказав, що у справі №907/260/18 він посилається на абз. 4 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27 лютого 2019 року, як на одну з підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ «НАК «Нафтогаз України». Разом з тим, у справі №640/3438/21 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» оскаржує абз. 4 п.2 постанови КМ України №143 від 27.02.2019. За таких обставин, на думку відповідача, результати розгляду справи №640/3438/21 прямо впливають на результат розгляду цього спору і матимуть преюдиційне значення.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 у справі №907/260/18 клопотання представника ТОВ «Закарпатгаз Збут» від 16.08.2021 про зупинення провадження у справі №907/260/18 задоволено. Зупинено провадження у справі №907/260/18 за позовом АТ «НАК «Нафтогаз України» до ТОВ «Закарпатгаз Збут» про стягнення 48 670 611,79 грн. до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі №640/3438/21.

Дана ухвала мотивована тим, що визнання нечинним абз. 4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України №143 від 27.02.2019 буде мати наслідком зміну розміру заборгованості, яка нараховується постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників. Результати розгляду справи №640/3438/21 прямо впливають на результат розгляду цього спору і матимуть преюдиційне значення.

Позивач АТ «НАК «Нафтогаз України», не погодившись з винесеною ухвалою подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що така прийнята, з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, при неповному дослідженні обставин справи.

Скаржник вказує, що сам по собі розгляд питання визнання нечинною частини постанови КМ України №143 у іншій справі не є належним обґрунтуванням неможливості розгляду даної справи. При цьому, зазначає, що судом не наведено належних доводів неможливості здійснити розгляд справи за наявними матеріалами; не наведено , які саме докази відсутні в матеріалах справи , не наведено, чому дана відсутність не надає можливості здійснити подальший розгляд справи.

Також, скаржник зазначає , що сама по собі формальна пов`язаність справ не може слугувати беззаперечною підставою для зупинення Суд вправі самостійно оцінити правомірність чи не правомірність заперечень відповідача, щодо розповсюдження дії постанови КМ України від 27.02.2019 №143 на спірні відносини. Зазначає, що постанова КМ України №143 не містить прямого припису щодо зворотної дії в часі, а тому вважає, що будь-який результат розгляду справи №640/3438/21 не матиме жодних правових наслідків для даного спору.

Скаржник посилається на справи №910/9617/20 та №911/1421/19, де судами було відмовлено в зупиненні провадження до набрання законної сили рішення у справі №640/3438/21. Вказує, що в постанові у справі №910/9617/20 суд встановив , що постанова КМ України №143 від 27.02.2019 не розповсюджує свою дію на відносини, що склалися між сторонами спору в період липень 2015 січень 2019 року , тобто до набрання чинності даної постанови.

Відповідно до цього, просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 у справі №907/260/18.

Відповідач ТОВ «Закарпатгаз Збут» у відзиві, б/н від 11.10.2021, заперечує доводи апеляційної скарги вказуючи, що в даній справі він посилається на абз. 4, п.2 Постанови КМ України №143, як на одну з підстав для відмови в задоволенні позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» та стягнення пені, 3% річних та інфляції. Однак, позивач у справі №640/3438/21 оскаржив дану постанову КМ України № 143 в частині, на яку посилається ТОВ «Закарпатгаз Збут» в обґрунтування своєї позиції. Отже, з огляду на це вказує, що результат розгляду судом справи №640/3438/21 безпосередньо впливатиме на обґрунтованість позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» у справі №907/260/18. Спір про визнання протиправним та нечинним, з моменту прийняття абз. 4, п.2 постанови КМ України №143 від 27.02.2019 відноситься до спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства. Відтак, вважає, що господарський суд не може розглянути дану справу до остаточного вирішення справи №640/3438/21. У справі №640/3438/21 будуть встановлені обставини, які не можуть бути встановлені в даній справі, оскільки питання встановлення протиправності постанов КМ України розглядається адміністративним судом в іншій справі, проте матиме вирішальне значення для правильного вирішення даної справи, зокрема щодо підставності проведених позивачем нарахувань пені, 3% річних та інфляційних втрат. Щодо посилання скаржника на те, що дія постанови КМ України №143 не має зворотної дії у часі, то вказує, що виходячи зі змісту постанови КМ України №143, норма абз. 4 п.2 даної постанови містить пряму заборону не нараховувати постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу, визначених постановою №619, а також штрафні санкції , 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість. Відтак вважає,що до спірних правовідносин підлягає застосуванню закріплений в ч.2 ст. 5 ЦК України принцип зворотної дії в часі постанови КМ України №143. Поряд з цим, відповідач зазначає, що поведінка та правова позиція позивача у даній справі стосовно незгоди позивача із зупиненням провадження до розгляду іншої справи №640/3438/21 за позовом позивача до КМ України, суперечить правовій позиції позивача, яку він виразив у справі №910/124/21 за позовом ТОВ «Закарпатгаз Збут» до НАК «Нафтогаз України» про стягнення переплати 1 150 000,00 грн., де ним заявлено клопотання про зупинення провадження до набрання законної сили судовим рішенням у справі №640/3438/21. Відповідно до цього вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 про зупинення провадження у даній справі є законною та обґрунтованою, винесеною з дотриманням норм процесуального права та вірним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

13.10.2021 на електронну пошту суду від представника відповідача поступила заява з процесуальних питань, б/н від 12.10.2021 в якій, останній звертає увагу на те, що правомірність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, а також позиція ТОВ «Закарпатгаз Збут» наведена у відзиві на апеляційну скаргу підтверджується також позицією Верховного Суду за результатами касаційного перегляду ухвали про зупинення провадження в аналогічній справі, а саме №904/1210/18 за позовом АТ «НАК «Нафтогаз України» до ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» про стягнення штрафних санкцій, провадження по якій зупинялося судом з аналогічних підстав, що і в даній справі.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду 29.09.2021 у справі №907/260/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 10.09.2021 №3915-6063-21 (вх. № місцевого суду 02.3.1-0216711/21 від 21.09.2021, вх. № апеляційного суду 01-05/3271/21 від 27.09.2021) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08 вересня 2021 року у справі №907/260/18 та ухвалено розглядати таку без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1-2 ст. 271 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з апеляційної скарги, скаржник просить скасувати ухвалу про зупинення провадження у справі, яка зазначена в переліку ч.2 ст. 271 ГПК України, а відтак дана апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Західний апеляційний господарський суд розглянув апеляційну скаргу, відзив, матеріали справи і вважає, що у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08 вересня 2021 року у справі №907/260/18 належить відмовити з таких підстав.

За змістом пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України господарський суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4 та 6 статті 75 ГПК України).

Як неможливість розгляду зазначеної справи потрібно розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку зобов`язаний з`ясовувати: 1) як саме справа, яка розглядається господарським судом, пов`язана зі справою, що розглядається іншим судом; 2) чим обумовлена неможливість розгляду справи.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд у постановах від 10.09.2019 у справі № 922/1962/17 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19.

Крім цього, варто зауважити, що зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі потрібно зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18 і від 17.12.2019 у справі № 917/131/19.

Як свідчать матеріали справи, зупиняючи провадження у цій справі до набрання законної сили рішенням суду в іншій справі № 640/3438/21 господарський суд виходив із того, що в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором купівлі - продажу природного газу №17-12DZKz1311-Н від 07.04.2017.

Розрахунки між сторонами за спірним договором здійснювались з урахуванням норм споживання, встановлених постановою Кабінету Міністрів України № 619 від 08.06.1996.

Постановою Кабінету Міністрів України № 237 від 29.04.2015 було внесено зміни до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.09.2015 у справі №826/16447/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.11.2015 та постановою Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» від 29 квітня 2015 року №237.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 було встановлено нові норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.05.2018 у справі №826/2507/18, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2018, визнано протиправною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Визнано протиправним та нечинним пункт 1 переліку постанов Кабінету Міністрів України, що втратили чинність, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 204.

Постановою Кабінету Міністрів України №143 від 27 лютого 2019 року було встановлено заборону нараховувати заборгованість та штрафні санкції на різницю між нормами споживання за постановою КМУ №619 та постановами КМУ № 237 та 203.

Відповідно до абз.4 п.2 постанови КМУ №143, не нараховуються постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 1996 року № 619 (ЗП України, 1996 р., № 13, ст. 360), в редакції, що діяла до 1 жовтня 2014 року, а також штрафні санкції, 3 відсотки річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним абз.4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.02.2021 відкрито провадження в справі № 640/3438/21.

Позовні вимоги в даній справі обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова прийнята Кабінетом Міністрів України з перевищенням повноважень та не відповідає вимогам закону; прийнята з порушенням встановленого законом способу прийняття (з порушенням регуляторної процедури та регламенту Кабінету Міністрів України); дія абз. 4 п. 2 оскаржуваної постанови стала наслідком звернення постачальників природного газу для потреб населення, які закуповували газ у позивача у період 2015-2019р.р., до суду з позовами до АТ "НАК "Нафтогаз" про повернення як переплати коштів, сплачених на користь позивача за придбаний природний газ, а також стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Визнання нечинним абз.4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019 буде мати наслідком зміну розміру заборгованості, яка нараховується постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників.

Як наслідок, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" буде зобов`язано здійснити відповідні коригування у розрахунках з Товариством з обмеженою відповідальністю "Закарпатгаз ЗБУТ" за спірним договором, що відповідно вплине на підстави та розмір заявлених позовних вимог у справі № 907/260/18.

Колегія суддів, проаналізувавши фактичні обставини справи, дійшла висновку, що справи є взаємопов`язаними, оскільки, результати розгляду справи №640/3438/21 прямо впливають на результат розгляду цього спору і матимуть преюдиціальне значення.

Вищенаведене спростовує твердження скаржника в частині того, що будь-який результат розгляду справи №640/3438/21 не матиме жодного правового наслідку для даного спору.

Крім цього, в спростування доводів апеляційної скарги , слід зазначити, про те, що результати розгляду адміністративним судом справи №640/3438/21 про визнання протиправним та нечинним, з моменту прийняття абз. 4, п.2 постанови КМ України №143 від 27.02.2019 матимуть істотне значення для розгляду справи №907/260/18, оскільки виходячи із змісту постанови КМ України №143, норма абз. 4 п.2 постанови КМ України №143 містить пряму заборону не нараховувати постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів заборгованість за природний газ в межах норм споживання природного газу, визначених постановою КМ України №619, а також штрафні санкції, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані на таку заборгованість. Відтак, до спірних правовідносин підлягає застосуванню закріплений в ч.2 ст. 5 ЦК України принцип зворотної дії в часі постанови КМ України №143.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечень позивача проти можливості застосування у спірних правовідносинах положень постанови КМ України від 27.02.2019 №143, на яку як на правову підставу своїх заперечень проти позовних вимог посилається відповідач.

Доводи апеляційної скарги, в частині посилань на постанови Верховного Суду у справах №910/9617/20 та №911/1421/19 відхиляються як такі, що носять характер вибіркового цитування частини їх змісту на свою користь і відхиляються як такі, що прийняті в справах, правовідносини сторін в яких не є подібними.

Отже, з врахуванням наведеного Господарський суд Закарпатської області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника у справі.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 08.09.2021 у справі №907/260/18 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи №907/260/18 повернути Господарському суду Закарпатської області.

Головуючий суддя І.Б. Малех

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.В. Зварич