ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. Справа № 921/814/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.

Суддів: Бойко С.М.

Бонк Т.Б.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд», вих.№7.4-05/1/975 від 08 червня 2021 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 14 травня 2021 року (підписане 20.05.2021), суддя Стадник М.С.

у справі №921/814/20

за позовом Акціонерного товариства «Аграрний фонд», м. Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Рось», с. Качанівка, Підволочиський район, Тернопільська область

про стягнення 176 816,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

29.12.2020 року Акціонерне товариство «Аграрний фонд» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Рось» про стягнення заборгованості в розмірі 176 816,02 грн., з яких: 165 423,41 грн. штраф у розмірі 10 % та 11 392,61 грн. пеня.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання встановлені п. 3.7 договору поставки мінеральних добрив №52-МД-13.05.2020 від 13.05.2020 щодо своєчасної оплати остаточної вартості поставленого товару, а саме протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди до договору але в будь-якому випадку не пізніше кінцевої дати - 01.09.2020. Відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на укладення такої додаткової угоди у строк до 01.09.2020р., тобто встановленого сторонами строку оплати, а наявність або відсутність додаткової угоди не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар до 01.09.2020. Позивач вважає правомірним та передбаченим чинним законодавством нарахування заявлених до стягнення штрафу та пені за несвоєчасне виконання умов договору поставки.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 року у справі №921/814/20 (суддя М.С. Стадник) в задоволенні позову відмовлено (т. 1, а.с. 203-208).

Рішення суду мотивоване тим, що 13.05.2020 між Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось" (Покупець) укладено договір поставки мінеральних добрив №52-МД-13.05.2020, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався передати (поставити) в обумовлені строки (строк) Покупцеві мінеральні добрива згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною договору та в якій зазначається найменування, якість та кількість товару, вид упаковки, місце поставки, а Покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Суд зазначив, що відповідач здійснив оплату остаточної вартості товару (1 654 234,00 грн.) у строки встановлені п.3.7 договору, а саме протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання додаткової угоди (23.09.2020): 23.09.2020р. (8 568,18 грн.) та 24.09.2020 (1 645 665,90 грн.). Відтак, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 176 816,02 грн., з яких: 165 423,41 грн. штраф у розмірі 10 % та 11 392,61 грн. пеня.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ «Аграрний фонд» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що аналіз фактичних обставин справи та оцінка положень п. 3.7 укладеного між сторонами договору зобов`язує Покупця: по-перше остаточну вартість товару сплатити протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди, по-друге в будь-якому випадку кінцевою датою оплати є 01 вересня 2020 року. Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що обов`язок щодо здійснення оплати отриманого товару відповідно до положень договору та ст. ст. 712, 692 ЦК України виникає у відповідача, як покупця, не тільки з моменту підписання додаткової угоди, а після прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, яким в цих правовідносинах є видаткові накладні. Скаржник стверджує, що з врахуванням положень п. 3.7 договору, останнім днем перерахування ТзОВ «Агро-Рось» коштів є 01 вересня 2020 року. Поряд з тим, АТ «Аграрний фонд» здійснивши поставку товару у червні 2020 року не отримувало будь-які повідомлення від відповідача про неможливість виконання зобов`язань до 01.09.2020, як і листів про укладення угоди. В той же час, електронні роздруківки, які містяться в матеріалах справи свідчать про надсилання АТ «Аграрний фонд» 14.09.2020 відповідачу зразка листа щодо здійснення остаточного розрахунку за договором та вказують на пасивну поведінку відповідача, протягом усього періоду взаємовідносин сторін при виконанні умов договору поставки мінеральних добрив від 13.05.2020 № 52-МД-13.05.2020. Скаржник наголошує, що жодним пунктом договору не покладено зобов`язання щодо направлення додаткової угоди передбаченої п. 3.7 договору саме на позивача. До того ж, відповідач достовірно володіючи інформацією про своє зобов`язання щодо оплати товару, не вчинив жодних дій спрямованих на укладення додаткової угоди у строк до 01.09.2020. Просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 року у справі № 921/814/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 року, від 02.09.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі № 921/814/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Аграрний фонд» та ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обставини справи

13.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось" (Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (Постачальник) укладено договір поставки мінеральних добрив №52-МД-13.05.2020 (т. 1, а.с. 5-10).

Згідно із п.п. 1.1, 1.2 договору Постачальник зобов`язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) Покупцеві мінеральні добрива згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною договору та в якій зазначається найменування, якість та кількість товару, вид упаковки, місце (призначення) поставки товару, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.п. 2.1,2.2,2.3,2.6 договору Постачальник здійснює поставку Покупцю товару, зазначеного в специфікації на підставі транспортної інструкції, протягом 50 календарних днів з моменту підписання специфікації, видаткова накладна на переданий товар засвідчує факт передачі у власність товару, а також засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, якість та кількість товару та є невід`ємною частиною договору.

Базова ціна за 1 тонну товару зазначається у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. Загальна сума даного договору складається з загальної вартості підписаних специфікацій за даним договором (п.п.3.1, 3.2 договору).

Пунктами 3.3-3.5 договору сторони погодили, що ціна за 1 тонну товару та загальна сума договору, передбачені п. 3.1 та п. 3.2 даного договору, є базовими і підлягають перегляду відповідно до п. 3.6 договору. Розрахунки за поставлений товар здійснюються Покупцем згідно з умовами, що визначені цим договором. Остаточна вартість товару (ОВТ) фіксується шляхом укладення додаткової угоди (остаточний розрахунок) до договору.

Загальна вартість товару з урахуванням ПДВ складається з суми вартостей партій товару, які визначаються за відповідною формулою, однією із складових якої є офіційний курс долара США станом на момент поставки та на дату укладення додаткової угоди (п. 3.6 договору).

Пунктами 3.7, 3.8 договору встановлено, що остаточну вартість товару Покупець зобов`язується сплатити протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01 вересня 2020 року (яка є кінцевою датою). Зобов`язання Покупця по оплаті товару вважаються виконаними з моменту надходження грошових коштів у розмірі 100% остаточної вартості товару на банківський рахунок Постачальника із зазначенням дати та номера договору.

За порушення строків оплати товару Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від вартості товару, оплату якого прострочено, за кожний день такого прострочення. За прострочення строків оплати товару, понад 5 банківських днів Покупець, крім пені, додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу. У випадку прострочення Покупцем виконання будь-яких грошових зобов`язань за даним договором Постачальник має право зупинити виконання свого обов`язку щодо постачання (передачі) товару, відмовитись від його виконання частково або в повному обсязі, без застосування до Постачальника штрафних санкцій (п. 4.3 договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним (п.5.7 договору).

Відповідно до даних специфікації № 1 від 13.05.2020 до договору поставки, поставляється товар - добриво складне азотно-фосфорно-калійне марки 8-19-29, (УКТЗЕД ), 130,000 тонн, базова ціна 11 850,00 грн. з ПДВ за 1 тонну, базова загальна вартість з ПДВ складає 1 540 500,00 грн. (т. 1, а.с. 11).

На виконання зобов`язань за договором поставки ПАТ "Аграрний фонд" поставило ТзОВ «Агро-Рось» добриво в кількості 129,000 тонн на загальну суму з ПДВ 1 528 650,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №2335 від 21.06.2020р., яка підписана повноважними представниками обох сторін без будь-яких зауважень, підписи яких засвідчені печатками Товариств та яка містить застереження, що після її підписання Покупець та Продавець не мають взаємних претензій до кількості та якості товару (т. 1, а.с. 17).

Між сторонами 23.09.2020 на виконання умов договору укладено додаткову угоду №1 до договору поставки мінеральних добрив від 13.05.2020р. №52-МД-13.05.2020 (остаточний розрахунок) та додаток до неї у п.2 якої сторони дійшли взаємної згоди щодо перегляду ціни за 1 тонну поставлених мінеральних добрив, з врахуванням пунктів 2.3, 2.6 та 3.12 договору, та зафіксували, що остаточна вартість поставлених мінеральних добрив з ПДВ становить 1 654 234,08 грн. (т. 1, а.с. 12-13).

Підписанням цієї додаткової угоди сторони підтверджують, що не мають жодних претензій та зауважень до здійсненого розрахунку вартості поставлених мінеральних добрив, що додається до цієї додаткової угоди та є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди (п.3).

Відповідачем проведено повну оплату поставленого товару на загальну суму 1 654 238,08 грн., яка встановлена додатковою угодою, а саме 23.09.2020 - на суму 1 645 665,90 грн. та 24.09.2020 - на суму 8 568,18 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку та не заперечується сторонами (т. 1, а.с. 15, 16).

Позивач, вважаючи, що оплата відповідачем вартості поставленого товару здійснена не у строк до 01.09.2020, згідно п.4.3 договору надіслав вимогу №02-08/3/2925 від 05.11.2020 про сплату в строк до 13.11.2020 штрафних санкцій на суму 176 816,02 грн. (т. 1, а.с. 18-19), яка залишена останнім без відповіді та виконання, що стало підставою для звернення з позовом у порядку передбаченому ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судом, 13.05.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Рось" (Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Аграрний фонд" (Постачальник) укладено договір поставки мінеральних добрив №52-МД-13.05.2020, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) в обумовлені строки (строк) Покупцеві мінеральні добрива згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, а Покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Договірні відносини, що склалися між сторонами, за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору поставки.

Згідно із частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. ст. 526, 530 ЦК України та ст.193 ГК України, сторони повинні належним чином та в установлений договором чи законом строк виконувати взяті зобов`язання, і кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ч. 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна є істотною умовою господарського договору, зазначається в договорі у гривнях. Суб`єкти господарювання використовують у своїй діяльності, зокрема, вільні ціни, які визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін (ч. ч. 2, 3 ст. 189, ч. 2 ст.190 ГК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч.ч.1,2 ст.632 ЦК України).

Статтею 524 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, при цьому сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях, разом з тим, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ст. 533 ЦК України).

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами даної господарської справи, відповідно до п. 3.5 договору поставки мінеральних добрив від 13.05.2020р. №52-МД-13.05.2020 остаточна вартість товару фіксується шляхом заключення додаткової угоди (остаточний розрахунок) до договору.

Пунктом 3.6 договору сторони узгодили формулу вартості товару, на яку впливають, зокрема офіційний курс долара США на дату укладення додаткової угоди до договору, кількість днів між датою підписання додаткової угоди та дати підписання видаткової накладної на поставлену партію товарів.

Таким чином, виконання зобов`язань Покупця по остаточному розрахунку за договором передбачено після укладення додаткової угоди до договору поставки. Така умова і була передбачена сторонами в п. 3.7 договору, відповідно до умов якого остаточну вартість товару Покупець зобов`язується сплатити протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами додаткової угоди (остаточний розрахунок) до договору, але в будь-якому випадку не пізніше 01.09.2020 року.

Пунктом 3.4 договору визначено, що розрахунки за поставлений товар здійснюється Покупцем згідно з умовами, що визначені цим договором. При цьому в договорі відсутній порядок оплати базової ціни товару. Договір містить порядок проведення розрахунків за остаточну вартість товару (п. 3.7 договору), яка залежить від формули (п. 3.6 договору) і укладення додаткової угоди.

Відсутність обов`язку у відповідача здійснити оплату до 01.09.2020 на умовах базової ціни (1 528 650,00 грн.) зазначеної у видатковій накладній № 2335 від 21.06.2020 підтверджено застереженням здійсненим сторонами у п. 2.6 договору та даній видатковій накладній, якими узгоджено тільки найменування, кількість і якість товару, а не ціна, оскільки така не розрахована відповідно до формули передбаченої п.3.6 договору, отже у відповідача не виникло обов`язку здійснити оплату до зазначеної дати за базовою ціною визначеною у накладній.

Враховуючи норму ст.632 ЦК України, згідно якої ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, а зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, тому сторони правомірно передбачили в договорі від 13.05.2020 розрахунки в гривнях та визначили вартість товару у еквіваленті до іноземної валюти, і така зміна відбулася саме 23.09.2020 шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 23.09.2020, як передбачено п.3.7 договору поставки.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач здійснив оплату остаточної вартості товару (1 654 234,00грн.) у строки встановлені п.3.7 договору, а саме протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання додаткової угоди (23.09.2020р.): 23.09.2020р. (8 568,18 грн.) та 24.09.2020р.(1 645 665,90 грн.).

Скаржник (позивач) помилково покладає обов`язок щодо визначення остаточного розрахунку вартості товару на відповідача, оскільки відповідно до умов договору на нього не покладено такий обов`язок, проекти договору та додаткової угоди із сформованою ціною за товар та порядком його оплати запропоновані позивачем, як постачальником товару, враховуючи місце їх укладення, а відповідач, як покупець, тільки її погодив.

З огляду на вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не допустив порушення грошового зобов`язання та виконав його у встановлені договором поставки мінеральних добрив №52-МД-13.05.2020 від 13.05.2020 року, строки, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок та правомірно відмовлено АТ «Аграрний фонд» у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 176 816,02 грн., з яких: 165 423,41 грн. штраф у розмірі 10 % та 11 392,61 грн. пеня.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 року у справі № 921/814/20.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Аграрний фонд», вих.№7.4-05/1/975 від 08 червня 2021 року залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 14.05.2021 у справі № 921/814/20 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.