СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р. м. Харків Справа № 917/1958/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Сгара Е.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання - Овчаренко О.С.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явилися;

від відповідача - адвокат Книшов І.Г., згідно ордеру АА№1108882 від 27.05.2021;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за участю представника апелянта в режимі відеоконференції за межами приміщення суду за допомогою програми "EasyСon"

апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича (вх. №1201 П/1)

на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021, ухвалене у складі судді Паламарчука В.В.

у справі №917/1958/20

за позовом Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича, юридична адреса: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2

до відповідача Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича, АДРЕСА_3

про стягнення 240631,44 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 у справі №917/1958/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича (юридична адреса: АДРЕСА_1 ; поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 55083,00 грн - основної заборгованості, 16524,90 грн - штрафу за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів, у розмірі 30 % від суми заборгованості, 165249,00 грн - штраф у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення Покупцем оплати вартості Товару більше ніж на 2 календарних місяці, 3552,87 грн - витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено в задоволенні.

Не погодившись з рішенням, ухваленим господарським судом першої інстанції. До Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач, який просить відкрити апеляційне провадження та прийняти апеляційну скаргу до розгляду, за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 у справі №917/1958/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості, штрафних санкцій та витрат по сплаті судового збору, і змінити рішення відповідно до фактичних обставин справи. За результатами розгляду справи в апеляційній інстанції розподілити між учасниками судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Апелянт зазначає, що крім встановлених судом першої інстанції платежів за поставлений товар відповідачем також було здійснено часткову оплату за товар відповідно до дублікатів квитанцій №0.0..1 від 28.12.2020, №0.0..1 від 31.01.2021, №0.0..1 від 14.02.2021; №0.0..1 від 17.02.2021.

Також, в порядку передбаченому п. 7.4 Договору, відповідач здійснив повернення товару позивачу на суму 7760,67 грн, що підтверджується накладною №0020 від 26.11.2020.

Таким чином, на думку скаржника, розмір основної заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 36322,33 грн, тому рішення суду першої інстанції є необґрунтованим.

Апелянт вважає, що одночасне стягнення з відповідача штрафів передбачених п. 7.1 Договору суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України та ст. 230 ГК України, ці штрафи - є одним видом юридичної відповідальності, який застосовується за одне й теж правопорушення.

Разом з тим, відповідачем в апеляційній скарзі заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копії дублікатів квитанцій №0.0..1 від 28.12.2020, №0.0..1 від 31.01.2021, №0.0..1 від 14.02.2021; №0.0..1 від 17.02.2021, копію накладної №0020 від 26.11.2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Шутенко І.А., суддя Ільїн О.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 у справі №917/1958/20, призначено справу до розгляду на 03.06.2021 об 11:00 годині.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 зупинено провадження у справі №917/1958/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 у справі №917/1958/20 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/12876/19 та опублікування повного тексту постанови. Учасникам справи ухвалено повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що спричинили зупинення апеляційного провадження у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.09.2021 поновлено провадження у справі №917/1958/20 за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича на рішення Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 у справі №917/1958/20. Розгляд справи призначено на 05.10.2021 об 11:30 год.

На електронну адресу апеляційного суду від скаржника надійшла заява (вх. №11280 від 28.09.2021) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій він просить надати можливість представнику Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича адвокату Книшову Іллі Георгійовичу взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в системі "EasyСon".

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 заяву Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича про участь особи у судовому засіданні, призначеному на 05.10.2021 об 11:30 год в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Судове засідання, призначене на 05.10.2021 об 11:30 годині, ухвалено провести в режимі відеоконференції за допомогою програми "EasyСon" поза межами приміщення суду за участю представника заявника - Книшова Іллі Георгійовича.

05.10.2021 у судовому засіданні апеляційної інстанції в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програми "EasyСon" був присутній представник апелянта, який наполягав на доводах, викладених в апеляційній скарзі.

Додатково зазначив, що в період дії карантину у 2020 році відповідач не здійснював господарську діяльність, оскільки вона підпадала від заборони, встановлені Кабінетом Міністрів України. В наслідок цього відповідач не зміг реалізувати придбаний у позивача товар та розрахуватися за його придбання у повному обсязі.

Крім того, відповідач просив суд, у разі прийняття рішення про стягнення з відповідача заборгованості та суми штрафних санкцій, зменшити розмір штрафу до 30% від вартості несплаченої частини товару.

Представник позивача до судового засідання 05.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення копії ухвали суду від 16.09.2021 (т. 1, а.с. 118).

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів апеляційної скарги судом встановлено, що відповідачем заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, а саме: копії дублікатів квитанцій №0.0..1 від 28.12.2020, №0.0..1 від 31.01.2021, №0.0..1 від 14.02.2021; №0.0..1 від 17.02.2021 та копію накладної №0020 від 26.11.2020.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 80 ГПК України передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч.1 ст. 81 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З матеріалів апеляційної скарги судом встановлено, що клопотання відповідача обґрунтовано неможливістю подати зазначені докази до суду першої інстанції, оскільки відповідач про існування справи дізнався лише після отримання копії рішення суду від 16.03.2021.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвали Господарського суду Полтавської області від 21.12.2020 про відкриття апеляційного провадження, від 19.01.2021 про відкладення підготовчого засідання, від 18.02.2021 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, рішення від 16.03.2021 надсилались за адресою, що зазначена в позовній заяві, а також міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - вул. Жовтнева, 6, с. Щасливе, Чутівський район, Полтавська область, 38806.

При цьому, ухвала від 19.01.2021 та рішення від 16.03.2021 відповідачем були отримані, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 44, 60).

Інші два поштові відправлення від 12.12.2020 та від 18.02.2021 повернулися до суду першої інстанції неврученими у зв`язку з відсутністю адресата та за закінченням терміну зберігання відповідно.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, відповідач в якості своєї адреси також зазначає вул. Жовтнева, 6, с. Щасливе, Чутівський район, Полтавська область, 38806, тобто ту, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та на яку судом першої інстанції здійснювалося направлення процесуальних документів.

А тому враховуючи, що відповідачем було отримано поштове відправлення копії ухвали Господарського суду Полтавської області від 19.01.2021, то останній був обізнаний про існування судової справи, проте як учасник судового процесу, який належним чином користується своїми правами та обов`язками, не звертався до суду під час розгляду справи з заявами, клопотаннями про ознайомлення з матеріалами справи, відкладення розгляду справи, не направив до суду відзив, не надав доказів на спростування доводів позивача.

Крім того, судова колегія зауважує, що докази які просить долучити до матеріалів справи відповідач, зокрема копії дублікатів квитанцій №0.0..1 від 28.12.2020, №0.0..1 від 31.01.2021, №0.0..1 від 14.02.2021; №0.0..1 від 17.02.2021, не містять посилання на договір поставки №11 від 13.03.2020.

А копія накладної №0020 від 26.11.2020, згідно з якою, за твердженням апелянта, останній здійснив поштою повернення частини придбаного товару не підписана продавцем, якому цей товар начебто повертається, відсутні будь-які чеки, накладні, описи вкладення організації поштового зв`язку, які б підтверджували доводи відповідача щодо повернення товару поштою.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання апелянта про долучення нових доказів.

З матеріалів справи судом встановлено, та не заперечується сторонами, що 13.03.2020 між Фізичною особою - підприємцем Конопацьким Б.М. (позивач, постачальник, продавець) та Фізичною особою - підприємцем Кротенком Д.С. (відповідач, покупець) укладено договір поставки № 11 (т. 1, а.с. 4), за пунктом 1.1 якого постачальник передає у власність та/або на зберігання (з метою створення запасів)/резервування Товар, в строки та на умовах, передбачених даним Договором, а покупець приймає, зберігає/резервує та оплачує товар на умовах, визначених у даному Договорі.

Відповідно до п. 1.2 Договору асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється по даному Договору, визначаються у накладних, які оформляються сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару.

Згідно з п. 4.4 Договору, датою поставки партії вважається дата прийому-передачі Товару, зазначена у відповідній накладній (відповідному товаросупроводжувальному документі).

Покупець здійснює розрахунки за товар у формі попередньої оплати у розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється по даному Договору (п. 5.1. Договору).

За пунктом 5.2 Договору постачальник може надати покупцю можливість сплатити вартість поставленого Товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що прийом-передача товару здійснюється представниками сторін в пункті поставки в порядку, визначеному чинним законодавством України, та оформляється шляхом підписання накладних відповідальною особою покупця.

Відповідно до п 7.1 Договору, у разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 30 календарних днів покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь постачальника штраф у розмірі 30 % від суми поставки, строк по якій було порушено. У випадку прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 2 календарних місяці покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь постачальника штраф у трикратному розмірі від суми поставки, строк по якій було порушено.

У п. 7.4 Договору сторони погодили, що у випадку неможливості здійснення покупцем розрахунку за поставлений товар, в тому числі невиконання покупцем п. 5.6 даного Договору, сторони дійшли згоди здійснити повернення товару по цінах згідно з накладними, якими було оформлено прийом-передачу даного товару.

Згідно з п. 10.1. Договору, він укладається строком на 1 (один) рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

На виконання умов Договору від 13.03.2020 №11 ФОП Конопацький Б.М. здійснив поставку товару на загальну суму 94583,00 грн, що підтверджується видатковою накладною №ПК000000244/Кротенко/Бориспіль від 13.03.2020 (т. 1 а.с. 5-8).

Зазначена накладна містить посилання на договір №11 від 13.03.2020, підписана відповідачем та скріплена печаткою.

Як зазначає позивач та підтверджує відповідач, ФОП Кротенком Д.С. було здійснено часткову оплату за поставлені товари згідно наступних платіжних доручень (т. 1 а.с. 9-16):

- № @2РL656755 від 20.08.2020 р. на суму 3 500,00 гривень;

-№ @2РL473480 від 31.08.2020 р. на суму 6 000,00 -гривень;

-№ @2РL723063 від 02.09.2020 р. на суму 10 000,00 гривень;

-№ @2РL 160562 від 28.09.2020 р. на суму 5 000,00 гривень;

-№ @2РL468479 від 07.10.2020 р. на суму 5 000,00 гривень;

-№ @2РL240650 від 07.10.2020 р. на суму 5 000,00 гривень;

-№ @2РL870148 від 29.10.2020 р. на суму 2 000,00 гривень;

-№ @2РL220303 від 11.11.2020 р. на суму 3 000,00 гривень.

Загальна сума оплачених товарів за наведеними платіжними дорученням становить 39500,00 гривень.

За даними позивача, враховуючи часткову оплату поставлених товарів, станом на 07 грудня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 55083,00 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2020 ФОП Конопацький Б.М. звернувся до ФОП Кротенка Д.С. з претензією №65, в якій просив сплатити заборгованість за поставлені товари та штрафні санкції у загальному розмірі 236856,90 гривень (а.с. 17-19).

У зв`язку з невиконанням ФОП Кротенком Д.С. вимог претензії, ФОП Конопацький Б.М. звернуся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з боржника заборгованість за поставлений товар у розмірі 55 083,00 грн, а також нараховані на підставі п. 7.1. Догвору штрафні санкції: пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення на суму - 3 774,54 гривень; штраф, за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів, у розмірі 30 % від суми заборгованості на суму -16 524,90 гривень; штраф у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 2 календарних місяці на суму - 165 249,00 гривень. Загальна сума заборгованості, заявлена позивачем до стягнення, становить 240 631,44 грн.

Як зазначалося, оскаржуваним рішенням від 16.03.2021 позов задоволено частково, та стягнуто з відповідача на користь позивача 55083,00 грн - основної заборгованості, 16524,90 грн - штрафу за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів, у розмірі 30 % від суми заборгованості, 165249,00 грн - штраф у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 2 календарних місяці, 3552,87 грн - витрат по сплаті судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено в задоволенні.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджується наявність заборгованості у розмірі 55083,00 гривень, доказів її сплати відповідачем до матеріалів справи не надано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пред`явлених до стягнення штрафів, суд дійшов висновку, що такий розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства, виконаний арифметично вірно, вказані суми штрафів нараховані обґрунтовано та підлягають до стягнення.

Суд сказав, що в розрахунку пені позивач не зазначив періоду її нарахування, вказавши лише кількість днів заборгованості 269, що перевищую шестимісячний період, визначений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Вказане позбавляє суд можливості встановити за який період позивач нараховує пеню та перевірити правильність розрахунку. В зв`язку з викладеним, суд відмовив в частині стягнення 3774,54 грн пені.

При перегляді рішення місцевого господарського суду із врахуванням меж апеляційного перегляду згідно положень ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою договір №13 від 13.03.2020 є договором поставки, згідно з яким, за приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що за умовами договору покупець здійснює розрахунки за товар у формі попередньої оплати у розмірі 100% вартості партії товару, що поставляється по даному Договору (п. 5.1. Договору). Постачальник може надати покупцю можливість сплатити вартість поставленого товару протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки (п. 5.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не здійснював попередню оплату за товар, а платежі останнім здійснювалися після отримання ФОП Кротенком Д.С. товару.

Так, згідно з видатковою накладною №ПК000000244/Кротенко/Бориспіль від 13.03.2020 відповідачем було отримано товар на загальну суму 94583,00 грн.

А тому, на підставі п. 5.2. Договору відповідач повинен був розрахуватися за поставлений товар до 12.05.2020.

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень, ФОП Кротенком Д.С. було здійснено часткову оплату на загальну суму 39500,00 гривень.

Отже, заборгованість за Договором №11 від 13.03.2020 за поставлений товар становить 55083,00 грн.

Доказів здійснення відповідачем платежів за договором №11 від 13.03.2020 окрім тих, що долучені позивачем до позовної заяви, матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, вимоги позивача про стягнення з ФОП Кротенка Д.С. основної заборгованості за поставлений товар у розмірі 55083,00 грн є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 16524,90 грн - штрафу за прострочення більш ніж на 30 календарних днів у розмірі 30% від суми заборгованості; 165249,00 грн - штрафу у трикратному розмірі від суми заборгованості за прострочення покупцем оплати вартості товару більш ніж на 2 календарні місяці, колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з умовами договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної оплати вартості товару покупець зобов`язаний сплатити постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 30 календарних днів покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь постачальника штраф у розмірі 30 % від суми поставки, строк по якій було порушено. У випадку прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 2 календарних місяці покупець зобов`язаний додатково сплатити на користь постачальника штраф у трикратному розмірі від суми поставки, строк по якій було порушено (п. 7.1 Договору).

Тобто умовами договору передбачено відповідальність покупця за прострочення терміну оплати на 30 календарних днів та на 2 календарних місяці.

Як зазначалося, відповідач повинен був розрахуватися за поставлений товар до 12.05.2020, однак, станом на дату звернення з позовом (09.12.2020) заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки №11 від 13.03.2020 складає 55083,00 грн.

На підставі цього, продавцем було нараховано штраф за прострочення покупцем строків оплати як 30 календарних днів, так і на 2 календарних місяці.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19 зазичала, що за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України встановлено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору (справедливість, добросовісність, розумність). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Стаття 61 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії.

Положеннями статті 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Згідно із частиною четвертою статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Судова колегія зауважує, що стягнення штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 30 календарних днів та штрафу за прострочення виконання зобов`язання на строк понад 2 календарних місяці є подвійною відповідальністю за порушення зобов`язання, оскільки, відповідач вчинив єдине порушення, яке полягає в простроченні покупцем оплати вартості товару на строк понад 2 календарних місяці, і вказаний строк охоплює порушення покупцем строків оплати на строк понад 30 календарних днів.

Одночасне стягнення штрафу за прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 30 календарних днів та штрафу за прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 2 календарних місяці є подвійним стягненням штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання, що не узгоджується з приписами статті 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду.

Подібних висновків дійшла і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.

Враховуючи зазначене обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу за прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 2 календарних місяці у трикратному розмірі від суми поставки, строк по якій було порушено.

Отже, з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 3х55083,00=165249,00 грн.

А тому позовні вимоги про стягнення з ФОП Кротенка Д.С. штрафу за прострочення покупцем оплати вартості товару більше ніж на 30 календарних днів у розмірі 30% від суми поставки, строк по якій було порушено у сумі 16524,90 грн не підлягають задоволенню.

Щодо заявленого у судовому засіданні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, судова колегія зазначає про таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ГПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 223 ГПК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За змістом зазначених норм, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дозволяє дійти висновку, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру неустойки є правом суду, а за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статті 86 ГПК України на власний розсуд та внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 27.03.2019 у справі №912/1703/18.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує у відповідності до статті 86 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідженню конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, умов конкретних правовідносин з урахуванням наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення зазначеної дії.

Подібний за змістом висновок щодо застосування норм права, а саме статті 551 ЦК України та 233 ГК України, неодноразово послідовно викладався Верховним Судом у постановах, зокрема, але не виключно, у постанові від 26.07.2018 у справі № 924/1089/17, від 12.12.2018 у справі № 921/110/18, від 14.01.2019 у справі № 925/287/18, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 03.06.2019 у справі № 914/1517/18, від 23.10.2019 у справі № 917/101/19, від 06.11.2019 у справі №917/1638/18, від 17.12.2019 у справі № 916/545/19, від 13.01.2020 у справі № 902/855/18, від 14.01.2020 у справі № 911/873/19, від 10.02.2020 у справі № 910/1175/19, від 19.02.2020 у справі №910/1303/19, від 26.02.2020 у справі № 925/605/18, від 17.03.2020 № 925/597/19, від 18.06.2020 у справі № 904/3491/19 тощо.

Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначати конкретні обставини справи (як-то: ступінь вини боржника, його дії щодо намагання належним чином виконати зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, дії/бездіяльність кредитора тощо), які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Як вбачається з матеріла справи, відповідачем до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій не заявлялося.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянтом також не порушувалося питання щодо зменшення неустойки, не надавалося жодних доказів в обґрунтування такого клопотання.

З таким клопотання відповідач усно звернувся до суду апеляційної інстанції у судовому засіданні 05.10.2021 під час розгляду справи по суті, жодних доказів в обґрунтування заявленого клопотання скаржником не надано.

В обґрунтування такого клопотання представник відповідача виключно послався на введення в 2020 році на території України карантину та пов`язаних з ним обмежень, зазначив, що діяльність відповідача у цей період підпадала під визначені Кабінетом Міністрів України заборони.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що місцем реєстрації та місцем здійснення господарської діяльності позивача також є України, основним видом діяльності є 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами, як і у відповідача.

А тому господарська діяльність позивача зазнавала таких же обмежень та негативних економічних впливів, як і діяльність відповідача.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання скаржника про зменшення розміру штрафних санкцій.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а тому рішення підлягає скасуванню в частині стягнення з відповідача штрафу за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів у розмірі 30 % від суми заборгованості у розмірі 16524,90 грн з прийняттям нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича на користь Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича штрафу за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів у розмірі 30 % від суми заборгованості у розмірі 16524,90 грн, із ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог, а в іншій частині оскаржуване рішення залишено без змін, витрати позивача зі сплати судового збору за подання позовної заяви (пропорційно задоволеним позовним вимогам) у розмірі 3304,98 грн покладаються на відповідача, а витрати відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 371,81 грн покладаються на позивача.

Відповідно до частини 11 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2933,17 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 у справі №917/1958/20 скасувати в частині стягнення з Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича на користь Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича штрафу за прострочення оплати більше ніж на 30 календарних днів у розмірі 30 % від суми заборгованості у розмірі 16524,90 грн.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 у справі №917/1958/20 залишити без змін.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Кротенка Дмитра Сергійовича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Конопацького Богдана Миколайовича (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 2933,17 грн судового збору за подання позовної заяви.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

У судовому засіданні 05.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Е.В. Сгара

Суддя М.М. Слободін