Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" жовтня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/332/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши заяву Комунального підприємства теплозабезпечення від 29.09.2021 про відстрочку виконання рішення господарського суду Житомирської області від 16.09.2021

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України"

до Комунального підприємства теплозабезпечення

про стягнення 25 315 654,20грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 18.05.2021)

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Сичов Д.В. - довіреність №1/04 від 01.04.2021,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 16.09.2021 позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства теплозабезпечення задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплозабезпечення на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 21850000,00 грн. основного боргу, 327750, 00 грн судового збору.

30.09.2021 до суду від боржника надійшла заява від 29.09.2021 про відстрочку виконання рішення господарського суду Житомирської області від 16.09.2021 у справі № 906/332/21 терміном на один рік.

Ухвалою від 30.09.2021 суд прийняв до розгляду вищевказану заяву та призначив судове засідання на 11.10.2021.

05.10.2021 на електронну адресу суду від НАК "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання судового рішення, згідно яких останній просить відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства теплозабезпечення та провести судове засідання без участі представника НАК "Нафтогаз України".

В судовому засіданні 11.10.2021 представник боржника заяву про відстрочку виконання рішення суду підтримав.

Представник НАК "Нафтогаз України" не прибув, у запереченнях від 05.10.2021 просив розглядати заяву без його участі.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, враховуючи таке.

Згідно зі ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Відповідно до ч.1 ст.331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (ч.3 ст.331 ГПК України).

Згідно ч.4 ст.331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що заява повинна містити: викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування заяви про розстрочку виконання рішення суду боржник вказує, що: діяльність підприємств теплопостачання є збитковою та характеризується значними обсягами кредиторської та дебіторської заборгованості; діяльність підприємства залежить від здійснення розрахунків за надану комунальні послуги усіма споживачами, зокрема, населенням; придбаний за договором постачання природний газ використаний відповідачем виключно для виробництва теплової енергії для надання відповідної комунальної послуги населенню; на території міста Коростеня підприємство є єдиним виробником теплової енергії для надання послуг з опалення гарячої води усім споживачам; ступінь вини позивача є мінімальною.

На підтвердження наявності обставин, що є підставою для відстрочки виконання рішення суду, боржник також зсилається на Закон України №3508-д "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що набув чинності з 29.08.2021, який на законодавчому рівні передбачає можливість проведення взаєморозрахунків із залученням коштів державного бюджету, реструктуризації залишку непогашеної заборгнованості на визначених законом умовах, списання пені, штрафних та фінансових санкцій, нарахованих на заборгованість, з оплати природного газу та послуги з його розподілу та транспортування.

Згідно поданих заперечень (а.с. 240-243), стягувач вважає, що заява боржника не підлягає задоволенню, оскільки: відсутність у відповідача необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення відповідача від господарсько-правової відповідальності; ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, а відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін. Звернув увагу, що відповідач не надав доказів наявності або відсутності у нього майна, за рахунок якого можливе погашення заборгованості. Також зауважив, що за умов дотримання вимог Закону №1730-VIII, відповідач матиме можливість розстрочити виконання рішення через механізм реструктуризації.

Вважає, що: відстрочення виконання рішення суду призводить до порушення прав позивача на виконання судового рішення, а задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення на один рік призведе до непропорційного порушення балансу майнових інтересів сторін та є невиправданим для досягнення мети - виконання судового рішення; довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання; безпідставне надання відстрочки виконання рішення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувана та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим; обставини, на які посилається відповідач в своїй заяві від 29.09.2021 року, не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України та Постанови № 9 для надання відстрочення виконання судового рішення, а є лише способом для затягування виконання рішення Господарського суду Житомирської області у справі № 906/332/21.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочення виконання рішення суду не повинно шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочення виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення.

Отже, питання щодо надання розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Також суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В свою чергу, стаття 331 ГПК України вимагає врахування наявності конкретних обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Всупереч наведеному, відповідачем не надано будь-яких підтверджуючих документів щодо свого реального фінансового стану, а також доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості виконання рішення суду у даній справі, з умовою відстрочення його виконання.

Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.021 № 1639-IX, яким відповідач також обґрунтовує подану заяву, суд не розцінює як підставу для відстрочення виконання рішення суду. До того ж, зазначений закон спрямований на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Р е є с т р у. Доказів включення Комунального підприємства теплозабезпечення до такого реєстру останнім також на надано.

В свою чергу, слід зазначити, що частину першу статті 34 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 1730-VIII від 03.11.2016, в редакції Закону № 1639-IX від 14.07.2021, та визначено, що виконавець з у п и н я є в ч и н е н н я виконавчих дій у разі) включення (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні) підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", її дочірня компанія "Газ України", публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", оператор газотранспортної системи, оператори газорозподільних систем, електропостачальники, оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), у тому числі їхні правонаступники у разі заміни стягувача у виконавчому провадженні, а також теплогенеруючі організації, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Також частину першу статті 34 доповнено пунктом 15 згідно із Законом № 1639-IX від 14.07.2021, згідно якого, якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Інші обставини, наведені боржником, не є тими обставинами, з якими приписи ст. 331 ГПК України пов`язують можливість надання відстрочки виконання рішення суду.

Оскільки боржник належними та допустимими доказами не довів наявності виняткових обставин, достатніх в сукупності для відстрочення виконання рішення суду у даній справі, підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись статтями 233-235, 331 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства теплозабезпечення від 29.09.2021 про відстрочку виконання рішення господарського суду Житомирської області від 16.09.2021 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 18.10.2021

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - у справу;

2,3 - сторонам (рек.)