ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Справа№ 927/37/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Козир Т.П.

Коробенка Г.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Зубенко В.М., адвокат, довіреність б/н від 11.03.2021 (приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EasyCon");

від відповідача: Лутай Н.М., адвокат, ордер серія СВ № 1017659 від 17.08.2021 (в приміщенні Північного апеляційного господарського суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат", м. Ніжин, Чернігівська обл.

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 (повний текст складено 24.05.2021)

у справі № 927/37/21 (суддя Ноувен М.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат", м. Ніжин, Чернігівська обл.

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос Деревини", с. Деревини, Чернігівська обл.

про стягнення 8 206 792,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У січні 2021 року Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат" (далі - АТ "Ніжинський жиркомбінат", позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос Деревини" (далі - СТОВ "Колос Деревини", відповідач) про стягнення штрафних санкцій, що передбачені Договором поставки № 8-Ф від 26.06.2020 в загальній сумі 8 206 792,00 грн з яких: 7 000 000,00 грн штрафна санкція по Специфікації № 1 до Договору, 1 206 792,00 грн штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару по Специфікаціях № 1 та № 2.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у справі № 927/37/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладено на позивача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях відповідача вини та протиправної поведінки зобов`язаної особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, АТ "Ніжинський жиркомбінат" 09.06.2021 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у справі № 927/37/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а саме: стягнути з СТОВ "Колос Деревини" на користь АТ "Ніжинський жиркомбінат" штрафні санкції в загальній сумі 8 206 792,00 грн, з яких: 7 000 000,00 грн штрафна санкція по Специфікації № 1 до Договору, 1 206 792,00 грн штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару по Специфікаціях № 1 та № 2, а також судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору за розгляду позову у суді першої інстанції у розмірі 123 101,89грн та за розгляд апеляційної карги судом апеляційної інстанції у розмірі 184 652,82грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи спір у даній справі, в порушення вимог ст. 86 ГПК України всебічно і повно не оцінив зібрані у справі докази, в тому числі доводи позивача, та при неповноті дослідження виклав у рішенні висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.

Так, позивач стверджує, що судом першої інстанції невірно застосовані норми ст. 614 Цивільного кодексу України та ст. 218 Господарського кодексу України, що привело до помилкових висновків про відсутність в діях відповідача вини та протиправної поведінки, оскільки відповідач у відповідності до вимог Договору поставки № 8-Ф від 26.06.2020 міг поставити позивачу соняшник, закуплений в інших підприємств, та не здійснив таких дій з метою виконання своїх договірних зобов`язань.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №925/158/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Кравчука Г.А.(доповідач у справі), суддів Коробенка Г.П. та Козир Т.П.

Згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2021 справу № 927/37/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Козир Т.П., Коробенко Г.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Ніжинський жиркомбінат" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у справі №927/37/21, справу призначено до розгляду на 17.08.2021 о 15 год 20 хв.

У судових засіданнях 17.08.2021 та 23.09.2021 судом апеляційної інстанції оголошено перерву до 23.09.2021 та 28.09.2021, про що постановлено відповідні ухвали.

Позиції учасників справи.

12.07.2021 через відділ документального забезпечення діяльності Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено за результатами повного і всебічного з`ясування обставин справи, з належною оцінкою всіх наданих сторонами доказів та при правильному застосуванні норм матеріального права. У зв`язку з цим, відповідач просить апеляційну скаргу АТ "Ніжинський жиркомбінат" залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Заявлені у справі клопотання учасників справи та результати їх розгляду.

29.07.2021 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від АТ "Ніжинський жиркомбінат" надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon".

Розглянувши заяву позивача, враховуючи наявність технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів заявника, апеляційний господарський суд ухвалою від 29.07.2021 задовольнив цю заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, зазначив, що судове засідання в режимі відеоконференції відбудеться 17.08.2021 о 15 год 20 хв в приміщенні Північного апеляційного господарського суду за адресою: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1-А. (зал судових засідань № 8);визначив особу - представника позивача, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду; попередив сторін про те, що відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву, а також попереджено представника позивача, що відповідно до Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання за участі сторін поза межами приміщення суду, він зобов`язаний зайти та авторизуватися в Системі "EasyCon" за 10 хвилин до початку судового засідання.

Явка представників сторін.

У судовому засіданні 28.09.2021 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.01.2021 заперечив апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції у даній справі просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, 23.06.2020 між СТОВ "Колос Деревини" (постачальник) та АТ "Ніжинський жиркомбінат" (покупець) укладено Договір поставки № 8-Ф (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити насіння соняшнику врожаю 2020 року, іменований надалі товар, на умовах цього Договору.

Згідно з положеннями п. 2.1. Договору кількість товару, що має бути поставлена постачальником покупцю за цим Договором обумовлюється сторонами в Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною цього Договору та має бути укладена між сторонами одночасно з укладенням цього Договору. Допускається постачання товару рівновеликими партіями.

За змістом п. 3.3. Договору загальна вартість і кількість товару обумовлюється сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору та укладаються сторонами протягом строку дії цього Договору.

За умовами п. 4.2. Договору сторони визначили, що термін поставки товару обумовлюється сторонами в Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Постачальник має розпочати поставку товару за цим Договором у будь-якому разі не пізніше 01.09.2020.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що у разі несвоєчасної поставки або непоставки товару, або його частини постачальник сплачує договірну штрафну санкцію в розмірі 10% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення і, крім того, відшкодовує всі заподіяні цим збитки. В разі несвоєчасної поставки або непоставки товару, або його частини, на строк, понад 3 (три) календарних дні постачальник також додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 20% від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару, або його частини.

При настанні обставин непереборної сили, що перешкоджають повному або частковому виконанню будь-якою стороною зі сторін зобов`язань за цим Договором, а саме: пожеж, повеней інших стихійних лих, що не залежать від волі сторін, термін виконання зобов`язань стороною за цим Договором, що зазнала впливу таких обставин, відсувається відповідно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини (п.7.1. Договору).

Згідно з умовами п. 7.2. Договору сторона, для якої настали форс-мажорні обставини, зобов`язана повідомити іншій стороні протягом 10 календарних днів з моменту виникнення таких обставин. Належним доказом наявності зазначених обставин та їх тривалості будуть служити підтвердження Торгово-промислової палати Україні. В іншому випадку форс-мажорні обставини вважаються непідтвердженими.

Відповідно до п.7.3. Договору передбачено, що у разі, якщо форс-мажорні обставини триватимуть більше 2-х місяців договір підлягає розірванню за письмовою заявою будь-якої із сторін, при цьому сторони зобов`язані протягом 5-ти календарних днів провести повні взаємні розрахунки між собою, в тому числі здійснити повернення попередньої оплати на яку не був поставлений товар.

Цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.08.2021, але в будь-якому випадку до остаточного його виконання сторонами (п.8.2. Договору).

У п. 8.6. Договору сторони узгодили, що постачальник шляхом підписання цього Договору підтверджує, зокрема, наступні обставини: увесь товар, що визначений цим Договором, було вироблено (вирощено) особисто постачальником як сільськогосподарським підприємством виробником.

На виконання умов Договору 23.06.2020 між сторонами підписана Специфікація № 1, відповідно до п. 1 якої постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити насіння соняшнику врожаю 2020 року (товар), у кількості і за цінами: термін поставки до 15.10.2020; кількість тон 600,00; ціна 1 тони товару в грн, в т.ч. ПДВ 20% - 9 000; вартість в грн. в т.ч. ПДВ 20% - 5 400 000.

За погодженим у п. 2 Специфікації №1 сторонами умовами оплата за товар має здійснюватися наступним чином:

-попередня оплата у розмірі 50% вартості товару в сумі 2 700 000,00 грн, в т.ч. ПДВ, вказаної у відповідній Специфікації до цього Договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати укладання сторонами цієї Специфікації;

-остаточні розрахунки здійснюються протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати поставки постачальником партії товару, у кількості, передбаченій у відповідній Специфікації до цього Договору, але не раніше отримання покупцем Квитанції(ій) про реєстрацію податкової(их) накладної(их)/розрахунку(ів) коригування в ЄРПН, на всю партію поставленого товару, відповідно до пп. 4.6. цього Договору та отримання всіх оригіналів первинних документів. Можлива оплата частинами.

Ця Специфікація № 1 набирає чинності з моменту її підписання сторонами і є невід`ємною частиною Договору поставки № 8-Ф від 23.06.2020.

09.07.2020 між сторонами Договору підписана Специфікація №2, відповідно до якої сторони узгодили такі умови:

- постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і оплатити насіння соняшнику врожаю 2020 року (товар), у кількості і за цінами: термін поставки до 10.11.2020; кількість тон 400,00; ціна 1 тони товару в грн, в т.ч. ПДВ 20% - 9 000; вартість в грн. в т.ч. ПДВ 20% - 3 600 000 (п. 1 Специфікації №2).

-оплата за товар має здійснюватися наступним чином: - попередня оплата у розмірі 50% вартості товару в сумі 1 800 000,00 грн, в т.ч. ПДВ, вказаної у відповідній Специфікації до цього Договору, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати укладання сторонами цієї Специфікації; - остаточні розрахунки здійснюються протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати поставки постачальником партії товару, у кількості, передбаченій у відповідній Специфікації до цього Договору, але не раніше отримання покупцем Квитанції(ій) про реєстрацію податкової(их) накладної(их)/розрахунку(ів) коригування в ЄРПН, на всю партію поставленого товару, відповідно до пп. 4.6. цього Договору та отримання всіх оригіналів первинних документів. Можлива оплата частинами (п. 2 Специфікації №2).

Специфікація № 2 набирає чинності з моменту її підписання сторонами і є невід`ємною частиною Договору поставки № 8-Ф від 23.06.2020.

Відповідачем 23.06.2020 та 10.07.2020 виставлено рахунки відповідно №6 на оплату 300 тон соняшнику на загальну суму 2 700 000 грн та №7 на оплату 200 тон соняшнику на загальну суму 1 800 000 грн.

Позивачем здійснено передоплату платіжними дорученнями:

- №14128 від 25.06.2020 за насіння соняшнику врожаю 2020 року, рах. № 6 від 23.06.2020, дог. 8-Ф від 23.06.2020, Специфікація №1, в сумі 2 700 000,00 грн;

- №14317 від 10.07.2020 за насіння соняшнику врожаю 2020 року, рах. № 7 від 10.07.2020, дог. 8-Ф від 23.06.2020, Специфікація №2, в сумі 1 800 000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до видаткових накладних № 17 від 05.10.2020 на суму 268 380,00 грн, №18 від 05.10.2020 на суму 282 240,00 грн, № 19 від 07.10.2020 на суму 310351,61 грн, № 20 від 08.10.2020 на суму 287 003,81 грн, № 21 від 14.10.2020 на суму 295 577,86 грн, № 22 від 14.10.2020 на суму 310 793,11 грн, № 23 від 14.10.2020 на суму 258 753,60 грн, № 24 від 14.10.2020 на суму 284 971,25 грн, № 25 від 15.10.2020 на суму 279 074,02 грн, № 26 від 15.10.2020 на суму 241 715,45 грн, № 27 від 19.10.2020 на суму 266 320,80 грн, № 28 від 19.10.2020 на суму 227 997,00 грн, № 29 від 19.10.2020 на суму 248 590,15 грн, № 30 від 26.10.2020 на суму 256 693,75 грн, № 31 від 26.10.2020 на суму 229 733,93 грн, № 32 від 28.10.2020 на суму 256 295,81 грн та товарно-транспортних накладних від 05.10.2020, №07/10-20-1 від 07.10.2020. № 08/10-20-1 від 08.10.2020, № 14/10-8 від 14.10.2020, № 14/10-20-7 від 14.10.2020, № 14/10-20 від 14.10.2020, № 14/10-20-6 від 14.10.2020. № 15/10-20-2 від 15.10.2020, № 15/10-20-1 від 15.10.2020, № 19/10-20-2 від 19.10.2020, № 19/10-20-3 від 19.10.2020, № 19/10-20-1 від 19.10.2020, №26/10-20-2 від 26.10.2020, № 26/10-20-1 від 26.10.2020, № 28/10-20-1 від 28.10.2020 відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар в кількості 512,48 тон на загальну суму 4 304 312,15 грн.

Як вказує позивач, відповідачем за Специфікацією №1 недопоставлено товар у кількості 87,52 тон, за Специфікацією № 2 - 400 тон.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору позивачем, на підставі п. 6.2. Договору, нараховано та пред`явлено до стягнення 8 206 792 грн штрафних санкцій, а саме: 7 000 000 грн штрафна санкція по Специфікації № 1 за несвоєчасну поставку товару або його частини та 1 206 792 грн штрафу за несвоєчсасну поставку або непоставку товару або його частини на строк понад 3 календарних дні.

Водночас, відповідач у відзиві на позов та під час розгляду справи у суді першої інстанції посилався на такі обставини.

Для перевірки посівів соняшнику урожаю 2020 року та визначення його врожайності наказом №1 від 30.09.2020 у СТОВ "Колос Деревини" було створено комісію за участю директора ОСОБА_6, , обліковця ОСОБА_1 , тракториста ОСОБА_7, тракториста ОСОБА_8

Відповідно до Акту огляду посівів соняшнику від 30.09.2020 комісією було виявлено, що посіви соняшнику станом на 30.09.2020 знаходяться у незадовільному стані, рослини пошкоджені, зокрема, не заповнені кошики зернами, рослини мають слабкі стовбури, місцями частково зламані, кошики малого діаметру 5-10 см.

Листом № 62 від 12.10.2020 відповідач повідомив позивача про існування несприятливих погодних умов для врожаю та просив відтермінувати поставку.

16.10.2020 відповідач направив позивачу лист №65 від 16.10.2020, в якому повідомив про існування непереборних обставин - несприятливих погодних умов (засухи) та неможливість виконання зобов`язання із поставки товару у обсязі 1000 т.

Після повідомлення позивача листом № 65 від 16.10.2020 відповідач продовжив поставляти наявний у нього соняшник врожаю 2020 року за накладними № 27 від 19.10.2020, № 28 від 19.10.2020, № 29 від 19.10.2020, № 30 від 26.10.2020,№ 32 від 28.10.2020.

Сторонами не спростовано, що відповідачем було поставлено позивачу 512,48 т власно вирощеного соняшнику врожаю 2020 року.

Відповідно до Довідки Головного управління статистики у Чернігівській області №06.2-11/2420-20 від 07.10.2020 відповідач мав середню врожайність соняшнику з 1 га засіяної площі у 2018 році 14,5 ц, у 2019 році 24,7 ц.

Згідно з Довідкою Головного управління статистики у Чернігівській області №06.2-11/2825-20 від 15.12.2020 врожайність соняшнику на полях відповідача у 2020 році становить 9,5 ц з 1 га обробленої площі.

Відповідачем до матеріалів справи додано Довідку №25-03/748 від 02.10.2020 Чернігівського обласного центру з гідрометеорології, який в силу Закону України "Про гідрометерологічну діяльність", постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1102 "Деякі питання надання платних послуг підрозділами Міністерства надзвичайних ситуацій", Примірного положення про регіональний центр з гідрометеорології, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 26.07.2011 № 758, наділений повноваженнями щодо надання узагальнюючої інформації про гідрометеорологічні та інші параметри навколишнього природного середовища, а також визначення впливу погодних умов на ріст і розвиток сільськогосподарських культур за результатами приземних метеорологічних, агрометеорологічних, гідрологічних спеціалізованих гідрометеорологічних спостережень, відповідно до якої існування несприятливих погодних умов у травні-серпні 2020 року у Городнянському районі зумовило низьку врожайність соняшнику у регіоні.

Районною комісією з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій Городнянської державної адміністрації на позачерговому засіданні 07.10.2020 було досліджено втрати урожаю через несприятливі умови для розвитку соняшнику у травні-серпні 2020 року на території Деревинської сільської ради і встановлено, що природні умови у травні-серпні 2020 року (значне коливання температури повітря, заморозок у травні, жарка погода влітку, кількість опадів у червні 49% від норми, у липні 60% від норми, з 1 по 15 серпня 8 % від норми, ґрунтова засуха) були несприятливі для розвитку і дозрівання соняшнику і вплинули на його урожай.

Дані обставини підтверджуються Протоколом № 43 від 07.10.2020 позачергового засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, копія якого наявна в матеріалах справи (т.1, а.с. 123).

Позивач листом № 724 від 29.10.2020 у відповідь на звернення відповідача повідомив останнього, що він не приймає до уваги лист відповідача №65 від 16.10.2020, оскільки лише підтвердження Торгово-промислової палати України може вказувати про існування обставин непереборної сили.

30.10.2020 відповідач отримав Сертифікат № 3100-20-1763 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), у якому засвідчено існування виняткових погодних умов на території Городнянського району у травні-серпні 2020 року, що унеможливили виконання договірних зобов`язань в обумовлений термін.

19.11.2020 відповідач листом № 77 повідомив позивача про отримання сертифікату, яким встановлено існування форс-мажорних обставин.

Листом № 785 від 20.11.2020 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів попередньої оплати за товар, що не був поставлений у зв`язку з неможливістю СТОВ "Колос Деревини" здійснювати подальшу поставку соняшнику.

Платіжним дорученням № 1264 від 20.11.2020 відповідач повернув позивачу 195 687,85 грн попередньої оплати за товар.

Зазначені обставини слугували підставою для звернення позивача до місцевого господарського суду з позовом у даній справі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що укладений між позивачем та відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 ЦК України.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), які кореспондуються з нормою ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до вимог ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач порушив своє зобов`язання щодо поставки обумовленої договором кількості товару (487,52 тони) у встановлений Договором строк (до 15.10.2020 по Специфікації № 1, до 10.11.2020 по Специфікації №2).

Вказана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до ч. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Отже, обов`язковою передумовою для покладення на особу відповідальності за порушення зобов`язання є вчинення особою правопорушення у сфері господарювання та наявність вини особи, яка його порушила.

В господарському праві діє принцип вини зобов`язаної сторони, якщо не доведено протилежне. При цьому, за змістом ст. 614 ЦК України, особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідач, обґрунтовуючи відсутність підстав для стягнення з нього штрафних санкцій у даній справі, посилався на те, що поставка товару за Договором напряму залежить від кількості вирощеного насіння соняшника, тобто урожаю, що, у свою чергу, залежить від об`єктивних факторів, зокрема, погодних умов. Відповідач доклав значних зусиль для вирощення обумовленої Договором сільськогосподарської продукції, однак був позбавлений реальної можливості поставити весь товар через обставини, які не залежали від його волі, а саме через низьку врожайність соняшника у зв`язку з вкрай несприятливими погодними умовами, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до положень ст. ст. 73, 74 ГПК України на сторони покладається обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За змістом ст. ст. 76-78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У той же час, відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що вказаною нормою покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Отже, важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, де, Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (п. 1 ст. 32 Конвенції).

Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN"), Європейський суд з прав людини наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей".

Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно з п. 1.1. Договору постачальник зобов`язувався поставити, а покупець прийняти та оплатити насіння соняшнику врожаю 2020 року на умовах даного Договору, а п. 8.6. Договору сторони узгодили, що увесь обсяг товару, що визначений цим Договором, вироблено (вирощено) постачальником як сільськогосподарським підприємством - виробником. Тобто, сторони обумовили, що відповідач повинен поставити позивачу саме насіння соняшнику, вирощеного постачальником і саме врожаю 2020 року.

З листів Головного управління статистики у Чернігівській області № 06.2-11/2420-20 від 07.10.2020, 06.2-11/2825-20 від 15.12.2020 убачається, що середня врожайність соняшника по СТОВ "Колос Деревини" у 2018-2020 роках становила: у 2018 році 14,5 ц з 1 га зібраної площі, у 2019 році 24,7 ц з 1 га зібраної площі, у 2020 році (станом на 1 грудня 2020 року) 9,5 ц з 1 га зібраної площі (у початково оприбуткованій масі (фізична маса зерна)). При цьому, відповідно до листа № 06.2-11/2825-20 від 15.12.2020 валовий збір станом на 1 грудня 2020 року становив 5197,5 ц.

Відповідно до Довідки № 25-03/748 від 02.10.2020 Чернігівського обласного центру з гідрометеорології погодні умови, які склалися упродовж травня - серпня 2020 року були несприятливими для росту, розвитку та дозрівання сільськогосподарської культури (соняшника).

У матеріалах справи міститься копія Протоколу № 43 від 07.10.2020 позачергового засідання районної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій. З якого убачається, що за результатами розгляду заяви директора СТОВ "Колос Деревини" щодо втрати урожаю через несприятливі умови для розвитку соняшнику у травні - серпні 2020 року на території Деревинської сільської ради, комісія вирішила, що природні умови у травні - серпні 2020 року (значне коливання температури повітря, заморозок у травні поточного року, жарка погода, кількість опадів у червні 49% від норми, у липні 60% від норми, з 1 по 15 серпня 8% від норми, ґрунтова засуха) були несприятливі для розвитку і дозрівання соняшнику і вплинули на його врожай.

Отже, саме несприятливі погодні умови протягом травня - серпня 2020 року призвели до недостатньої кількості врожаю сільськогосподарської культури, яка є предметом спірного Договору.

Вказані обставини є такими, що не залежать від волі відповідача і об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого зобов`язання за Договором у повному обсязі.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що вказані обставини не слід розцінювати як форс-мажорні, оскільки відповідач про їх настання повідомила позивача з пропуском строку, визначеного п. 7.3. Договору.

В той же час, як убачається з матеріалів справи, постачальник попереджав покупця про несприятливі погодні умови, пропонував відтермінувати поставку до 01.11.2020.

Листом № 65 від 16.10.2020 відповідач проінформував позивача, що у зв`язку з обставинами непереборної сили (посуха) СТОВ "Колос Деревини" не може виконати свої зобов`язання щодо поставки соняшнику врожаю 2020 року.

19.11.2020 відповідач листом №77 направив позивачу копію сертифікату № 3100-20-1763 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Крім того, як убачається з заяви свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , останні 18.11.2020 прибули до офісу АТ "Ніжинський жиркомбінат". У ході зустрічі з комерційним директором АТ "Ніжинський жиркомбінат" ОСОБА_4 та власником підприємства ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зазначив, що на полях, засіяних соняшником на урожай 2020 року, виросло соняшнику у два рази менше, ніж у попередньому році внаслідок несприятливих погодних умов, які тривали до кінця циклу вирощування соняшнику. За таких обставин, поставка соняшнику 2020 року власного виробництва у обсягах, обумовлених Договором поставки, неможлива, оскільки така кількість товару просто не виросла. Намагаючись домовитись з керівництвом АТ "Ніжинський жиркомбінат" ОСОБА_6 пропонував перенести поставку соняшнику на 2021 рік.

Від внесення змін до Договору та від укладання додаткових угод до Договору представники АТ "Ніжинський жиркомбінат" відмовились.

До матеріалів справи відповідачем додані звіти про збирання врожаю сільськогосподарських культур станом на 01.10.2020, 01.12.2020 форми № 37-сг та звіт про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів, ягід і винограду форми № 29-сг, відповідно до яких площа посівна, площа зібрана 550 га, обсяг виробництва - 5197,50 ц.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач поставив позивачу 512,48 тон насіння соняшнику, що складає 98,6% від обсягу всього зібраного врожаю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №914/2173/19, де суд касаційної інстанції, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду, виходив з того, що саме несприятливі погодні умови протягом 2018 року призвели до недостатньої кількості врожаю соняшнику, яка є предметом спірного договору; вказані обставини не розцінюються судом апеляційної інстанції як форс-мажорні, однак є такими, що не залежать від волі відповідача і об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого зобов`язання за договором у повному обсязі.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує правові висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013, де, між іншим, вказано на те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Позивачем не подано доказів, які підтверджують, що недопоставка відповідачем товару завдала йому збитків.

Таким чином, беручи до уваги, що обставини, які склалися не залежать від волі відповідача і об`єктивно унеможливили належне виконання відповідачем свого зобов`язання за договором у повному обсязі, у діях відповідача відсутня вина та протиправна поведінка зобов`язаної особи, що виключає стягнення з відповідача штрафних санкцій та, відповідно, задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правильним відхилення доводів позивача стосовно того, що відповідач мав можливість закупити ту кількість соняшнику, якої бракувало для виконання зобов`язань по Договору, оскільки Договором сторони узгодили, що відповідач повинен поставити позивачу насіння соняшнику, вирощеного саме ним і лише врожаю 2020 року.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідає принципам справедливості судового розгляду у контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Отже, доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення місцевого господарського суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів апеляційного господарського суду враховує положення ч.1 ст. 9 Конституції України та бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010, в яких Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За таких обставин решту аргументів скаржника апеляційний господарський суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у справі №927/37/21 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

17.08.2021 від СТОВ "Колос Деревини" до суду апеляційної інстанції надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 19 500,00грн, які фактично понесені відповідачем у зв`язку з апеляційним розглядом даної справи. У відповідності до вимог ч.1 ст. 124 ГПК України відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу було подано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та відповідні докази.

Із матеріалів справи вбачається, що СТОВ "Колос Деревини" на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на суму 19 500,00грн додано до відзиву на апеляційну скаргу та заяви про стягнення таких витрат: копію Додатку №9 від 17.06.2021 до Договору про надання правничої допомоги №02/09/20 від 02.09.2020 (далі - Додаток №9 до Договору); копію листа б/н від 08.07.2021; копію Додаткової угоди №1 від 09.07.2021 про внесення змін до Додатку №9 від 17.06.2021 до Договору про надання правничої допомоги №02/09/20 від 02.09.2020; копію рахунку №89 від 18.06.2021 (далі - Додаткова угода №1 від 09.07.2021); копію платіжного доручення №1647 від 05.07.2021; копію Акта надання послуг №106 від 08.07.2021 (у виправленій редакції).

Згідно з Договором про надання правничої допомоги №02/09/20 від 02.09.2020 (далі - Договір), укладеного між Адвокатським об`єднанням "Лігал Айк`ю груп" (адвокатське об`єднання) та СТОВ "Колос Деревини" (замовник), сторони узгодили, що адвокатське об`єднання зобов`язується надавати замовнику наступні послуги: послуги у сфері права, інформаційні послуги, консультування з питань комерційної діяльності й керування, діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту, консультування з питань оподаткування та інші послуги з юридичного супроводу господарської діяльності замовника (правову допомогу), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Адвокатське об`єднання гарантує надання послуг за цим Договором безпосередньо за допомогою адвокатів або інших фахівців в області права, які мають право надавати правову допомогу у відповідності до Статуту адвокатського об`єднання (п. 1.1. Договору).

При цьому, п. 1.2. Договору сторони погодили, що конкретні види, об`єм (кількість) послуг, порядок, строки їх надання та вартість визначаються сторонами в кожному випадку окремо та надаються згідно з Додатками до цього Договору, які є його невід`ємними частинами.

За умовами п. 4.1. Договору здача-приймання наданих юридичних послуг за цим Договором оформлюється Актами здачі-прийняття наданих послуг.

Цей Договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до 02.09.2021 включно, але в будь-якому випадку до виконання сторонами взятих на себе обов`язків за цим Договором в період його дії (п.5.1. Договору).

Пунктом 10.3 Договору передбачено, що зміни та доповнення до даного Договору вносяться тільки за взаємною згодою сторін; зміни і доповнення оформляються окремим письмовим документом, що є невід`ємною частиною Договору або викладенням цього Договору у новій редакції.

Відповідно до п. 1 Додатку № 9 від 17.06.2021(в редакції Додаткової угоди №1 від 09.07.2021) сторони узгодили, що адвокатське об`єднання у відповідності до умов Договору надає замовнику послуги (правову допомогу) з юридичного супроводу апеляційного розгляду справи №927/37/21 Північним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою ПрАТ "Ніжинський жиркомбінат" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у даній справі, а саме:

- надання усних юридичних консультацій, вартість за 1 годину-1500,00грн, кількість витрачених годин - 3, вартість послуги - 4 500,00грн;

- аналіз судової практики стосовно спірних правовідносин, у тому числі практики Верховного Суду, вартість за 1 годину - 1500,00грн, кількість витрачених годин - 3, вартість послуги - 4 500,00грн;

- складання та подання відзиву на апеляційну скаргу по справі №927/37/21 до Північного апеляційного господарського суду, вартість за 1 годину - 1500,00грн, кількість витрачених годин - 7, вартість послуги - 10 500,00грн;

- участь у двох судових засіданнях по справі №927/37/21 у Північного апеляційному господарському суду (без обмеження часу), вартість - 6000,00грн.

Загальна вартість послуг за цим Додатком становить 25 500,00грн.

Для надання правової допомоги замовнику відповідно до цього Договору Адвокатське об`єднання призначає старшого партнера - адвоката Лугай Наталію Миколаївну та адвоката Василенко Анну Антонівну (п. 2 Додатку №9).

За умовами п 3 Додатку №9 сторони погодили, що замовник зобов`язаний сплатити адвокатському об`єднанню послуги за цим Додатком шляхом банківського переказу на поточний рахунок адвокатського об`єднання у строк протягом трьох банківських днів з дня підписання Додатку.

Згідно з п. 4 Додатку №9 після надання послуг за цим Додатком сторони підписують Акт здачі-прийняття наданих послуг.

Цей Додаток набуває чинності з дня його підписання сторонами та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Додатком (п. 5 Додатку №9).

Згідно з доданою до заяви відповідача копією Акта надання послуг №106 від 08.07.2021 (у виправленій редакції) адвокатським об`єднанням було надано СТОВ "Колос Деревини" такі послуги:

- надання усних юридичних консультацій, виходячи з 3 годин витраченого часу (вартість за 1 годину-1500,00грн), вартість склала 4 500,00грн;

- аналіз судової практики стосовно спірних правовідносин, у тому числі практики Верховного Суду, виходячи з 3 годин витраченого часу (вартість за 1 годину - 1500,00грн), вартість послуги склала 4 500,00грн;

- складання та подання відзиву на апеляційну скаргу по справі №927/37/21 до Північного апеляційного господарського суду, виходячи з 7 годин витраченого часу (вартість за 1 годину - 1500,00грн) вартість послуги склала 10 500,00грн.

Загальна вартість наданих адвокатським об`єднанням та прийнятих відповідачем правових послуг становить 19 500,00грн, які відповідачем оплачені, що підтверджується копією платіжного доручення № 1647 від 05.07.2021.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями ч. ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Крім того у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.

З огляду на викладене, вирішуючи чи є розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у даній справі, апеляційний господарський суд враховує, що під час апеляційного перегляду справи позиція відповідача не змінювалася, а представництво його інтересів здійснювалося тим самим адвокатським об`єднанням, що й у суді першої інстанції. При цьому, зміст відзиву на апеляційну скаргу фактично відповідав відзиву на позовну заяву, а доводи представника відповідача ґрунтувалися на аргументах, які покладені в основу рішення суду першої інстанції, з якими не погоджувався апелянт.

Отже, правова позиція відповідача вже була сформована до апеляційного розгляду справи, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.

За таких обставин, дослідивши та оцінивши заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доданими до неї документами, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що розмір заявлених СТОВ "Колос Деревини" витрат на правову (правничу) допомогу в сумі 19 500,00грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою у суді апеляційної інстанції. Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, витрати СТОВ "Колос Деревини" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді апеляційної інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 9750,00 грн, які належить стягнути з позивача на користь відповідача. Відповідно заява позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 19 500,00 грн підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи на те, що за результатами апеляційного перегляду апеляційна скарга АТ "Ніжинський жиркомбінат" визнана такою, що не підлягає задоволенню, згідно з приписами ст. 129 ГПК України витрати СТОВ "Колос Деревини" на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги в сумі 9750,00 грн та витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у справі №927/37/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 13.05.2021 у справі №927/37/21 залишити без змін.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" (16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Прилуцька, 2, ) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос Деревини" (15110, Чернігівська область, Городнянський район, с. Деревини, вул. Миру, буд 115, ) 9750,00 грн (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят гривень 00 коп.) витрат з оплати послуг адвоката.

4. Доручити Господарському суду Чернігівської області видати наказ на виконання даної постанови апеляційного господарського суду із зазначенням необхідних реквізитів.

5. Матеріали справи №927/37/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 11.10.2021.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Т.П. Козир

Г.П. Коробенко