ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. Справа№ 910/1065/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Владимиренко С.В.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 про забезпечення позову

у справі №910/1065/21 (суддя: Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія Укртранс"

2) Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк"

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін"

4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм"

5) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Реверс Інвест"

за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів:

1) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозової С.В.

2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєвої Н.М.

про визнання недійсними договорів

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Автомобільна компанія Укртранс", Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" про визнання недійсними договорів, відповідно до якого позивач просить суд:

- визнати недійсним іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. 28.11.2008 за №3622 в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартири № № 93, 113 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві;

- визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. 20.02.2019 за № 874 в частині майнових прав на квартири № № 93, 113 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 29.09.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестпальм", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за № 493 щодо квартири № 93 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 29.09.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестпальм", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за № 494 щодо квартири № 113 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2021 залучено до участі у справі у якості відповідача-5 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Реверс Інвест" та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозову С.В., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Козаєву Н.М.

До Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просить суд:

- накласти арешт на квартиру № 93 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві;

- накласти арешт на квартиру № 113 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 заяву ТОВ "Інвестгарант" про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт: на квартиру №93 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) та на квартиру №113 по вул. Діловій, 2-Б у м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000).

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "Вестпальм" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21, вказану ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ТОВ "Інвестгарант" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню, оскільки, місцевим судом було здійснено забезпечення позову буз реальних доказів того, що ТОВ "Вестпальм", як власником, вчиняються будь-які недобросовісні дії щодо передачі нерухомого майна в іпотеку або його продаж; здійснено фактично забезпечення позову немайнового характеру, який у разі задоволення не підлягатиме примусовому виконанню і в даному випадку будь-якого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення бути не може; здійснення забезпечення не є співмірним та адекватним предмету спору.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2021, апеляційна скарга ТОВ "Вестпальм" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Також не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21, вказану ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ТОВ "Інвестгарант" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з неправильним застосуванням норм процесуального права, на підставі неповно з`ясованих обставин та не в повній мірі досліджених матеріалів справи, якими обґрунтовувалися вимоги заявника щодо забезпечення позову та вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Так, місцевим судом, всупереч приписам ст.ст.74, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України, неповно та не всебічно з`ясовано обставини справи, не враховано відсутність доказів, яким позивач обґрунтовує свої вимоги щодо забезпечення позову. При цьому, відповідач-2 зазначає, що забезпечення позову не є співмірним і не має зв`язку з предметом позову.

Також вказує, що позов у даній справі є немайновим, а тому рішення не підлягає примусовому виконанню, тому в даному випадку будь-якого істотного ускладнення виконання рішення чи унеможливлення його виконання бути не може.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді від 17.08.2021, апеляційна скарга ПАТ "АБ"Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм", розгляд апеляційної скарги призначено на 27.09.2021, запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом встановлених в названому процесуальному документі строків.

Крім того, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 поновлено Публічному акціонерному товариству "Акціонерний банк "Укргазбанк" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк", об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 в одне апеляційне провадження для спільного розгляду, розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 призначено на 27.09.2021, запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом встановлених в названому процесуальному документі строків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 про забезпечення позову у справі №910/1065/21 відкладено на 18.10.2021.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2021, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Мартюк А.І., апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 передані на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Зубець Л.П., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 у справі №910/1065/21 прийнято до розгляду у визначеному складі суду.

Учасники справи не скористалися своїм правом, у встановлений судом процесуальний строк письмового відзиву на апеляційну скаргу не подали, що у відповідності до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 18.10.2021 підтримав вимоги апеляційних скарг та просив їх задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ТОВ "Інвестгарант" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційних скарг та просив їх задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ТОВ "Інвестгарант" у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У судове засідання 18.10.2021 представники позивача, відповідачів-1,-4,-5 та третіх осіб-1,-2 не з`явились, про причини неявки апеляційний суд не повідомили.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду спору, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача, відповідачів-1,-4,-5 та третіх осіб-1,-2, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

За змістом п.3 ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч.1 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши апеляційні скарги, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача (що був присутнім у судовому засіданні 27.09.2021), відповідачів-2,-3, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, позивач посилався на те, що право іпотеки щодо спірних квартир вже неодноразово було відступлено відповідачами, в подальшому було укладено договори купівлі-продажу квартир №93 та №113, є необхідність накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості, задля запобігання можливої передачі спірних квартир в наступну іпотеку чи відчудження за правочинами, що утруднить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст.136, 137 ГПК України, виходив з того, що невжиття обраного заявником заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості може призвести до порушення прав заявника на справедливий та ефективний захист порушеного права, оскільки за встановленими судом обставинами має місце достатньо обґрунтоване припущення щодо можливості ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки позивачу треба буде звертатись з новими вимогами.

При цьому, місцевим судом зазначено, що заходи забезпечення даного позову, про які просить позивач, відповідають предмету позову.

Місцевий суд вказує, що адекватність заходу забезпечення до набрання законної сили рішенням у даній справі полягає у тому, що такі дії забезпечать реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Колегія суддів, за результатами перегляду апеляційних скарг на ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, не погоджується з викладеними вище висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною 1 статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюванних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч.1 ст.11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до ч.1, 2 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до ст.136 ГПК України є правом суду, а за наявності відповідних виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) виключено; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) виключено; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.4 ст.137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, у разі якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у випадку задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами оскарження, предметом позову є вимоги немайнового характеру про визнання недійсними наступних договорів: іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голубничою О.В. 28.11.2008 за №3622 в частині передачі в іпотеку майнових прав на квартири № № 93, 113 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. 20.02.2019 за №874 в частині майнових прав на квартири № № 93, 113 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві; договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестпальм", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за №493 щодо квартири №93 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві; договору купівлі-продажу квартири від 29.09.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ріо Фін" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вестпальм", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. за № г494 щодо квартири № 113 по вул. Діловій, 2 Б у м. Києві.

Колегія суддів зазначає, що обрання належного заходу забезпечення позову, що відповідає предмету спору, гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну неможливість ефективного захисту порушеного права прийнятим у відповідній справі судовим рішенням без наведення відповідного доказового обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися наданими йому правомочностями (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №911/2930/17).

Північний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Отже, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених ст.73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Відтак, з урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК України, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, вищенаведене свідчить, що в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Подібна правова позиція висловлена, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 13.01.2020 по справі №922/2163/17, від 03.04.2020 у справі №904/4511/19.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Проте, взявши до уваги доводи заявника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" про порушення його права, яке підлягає захисту, суд першої інстанції, обмежившись застереженням про те, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості, може у подальшому ускладнити виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки позивачу треба буде звертатися з новими вимогами, не навів належного правового обґрунтування наявності підстав для накладення арешту на спірне майно.

За висновками апеляційного суду, враховуючи наведені вище положення чинного законодавства та особливості застосування заходів забезпечення позову, заявником не подано жодного доказу та не зазначено достатніх підстав із посиланням на відповідні докази, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача, у разі набрання рішенням законної сили.

Не є належним свідченням невиконання в майбутньому судового рішення саме лише посилання позивача на імовірну передачу квартири в наступну іпотеку чи відчуження за правочинами, що утруднить чи унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Доводи представника заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях без надання доказів.

В той же час, як вже зазначалось, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів вчинення відповідачами дій, а також не наведено суду жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Крім того, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції не дотримався принципу збалансованості інтересів усіх учасників справи, не надавши оцінку співмірності наслідків, які можуть настати через вжиття заходів забезпечення позову, із наслідками невжиття таких заходів.

З цього приводу, суд вважає необхідним зазначити, що предметом позову у цій справі є вимоги про визнання недійсними договорів, тобто вимоги немайнового характеру, отже, рішення у справі не підлягає примусовому виконанню. У той же час, вимоги про здійснення реституції у зв`язку із визнанням угод недійсними, вимог щодо повернення спірного майна позивачем не заявлено. Таким чином, суд вважає, що обраний позивачем спосіб забезпечення у вигляді накладення арешту на майно не в повній мірі співвідноситься із заявленими позивачем вимогами.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.05.2021 у справі №910/3158/20.

Позивач не навів обґрунтування того, яким чином обраний ним спосіб забезпечення позову відновить його права у разі задоволення позову.

Відтак, ні позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, ні місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі, не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.

З огляду на викладене, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають вимогам щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів учасників, доведеності реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів заявника у разі невжиття заявлених заходів, отже, висновки про наявність обґрунтованих підстав для вжиття таких заходів передчасні.

Зважаючи на викладене, вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову не відповідають вимогам ст.ст.136, 137 ГПК України щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову. А тому висновки місцевого господарського суду про забезпечення позову у даній справі не є достатньо обґрунтованими.

На підставі викладеного, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що доводи скаржників про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи те, що при вирішенні питання про забезпечення позову місцевим господарським судом не було дотримано вимог процесуального закону, що призвело до постановлення помилкової ухвали, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 22.07.2021. Апеляційна інстанція приймає нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського міста Києва від 22.07.2021 підлягають задоволенню.

Судові витрати, в порядку ст.129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, п.2 ч.1 ст.275, ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" та Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 про забезпечення позову у справі №910/1065/21 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.07.2021 про забезпечення позову у справі №910/1065/21 скасувати.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" про забезпечення позову, - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" (вул. Б. Хмельницького/І.Франка, 31/27, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 33446809) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "Укргазбанк" (вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087, ідентифікаційний код 23697280) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору, сплаченого стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестгарант" (вул. Б. Хмельницького/І.Франка, 31/27, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 33446809) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вестпальм" (вул. Митрополита Василя Липківського, 16, м. Київ, 03035, ідентифікаційний код 42030080) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору, сплаченого стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду.

6. Матеріали оскарження у справі №910/1065/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

С.В. Владимиренко

Повний текст постанови складено 21.10.2021