ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2021 справа № 914/1441/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Муравець О.М.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Планета Здоров`я-Т, м. Долина, Івано-Франківська область

до відповідача: Комунального підприємства Комбінат міського господарства, м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення заборгованості в розмірі 242066,03 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

25.05.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю Планета Здоров`я-Т звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Комунального підприємства Комбінат міського господарства про стягнення заборгованості в розмірі 242 066,03 грн.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, судом встановлено наявність підстав для залишення її без руху.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 27.05.2021 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Планета Здоров`я-Т до відповідача - Комунального підприємства Комбінат міського господарства про стягнення заборгованості в розмірі 242 066,03 грн. судом залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

07.06.2021 р. позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 27.05.2021 р. про залишення позовної заяви без руху, направлено на адресу Господарського суду Львівської області заяву з додатками про усунення недоліків, яка зареєстрована відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 13800/21 від 11.06.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.06.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у даній справі призначено на 21.07.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.07.2021 р. підготовче засідання відкладено на 16.08.2021 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.08.2021 р. судом продовжено строк підготовчого провадження у даній справі за клопотанням представника позивача на тридцять днів з 17.08.2021 р.

Ухвалою повідомленням Господарського суду Львівської області від 16.08.2021 р. підготовче засідання у даній справі призначено на 15.09.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.09.2021 р. судом постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 914/1441/21 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 06.10.2021 р.

06.10.2021 р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

06.10.2021р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 16.06.2021 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи ч.3 ст.222 ГПК України, відповідно до якої, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу під час судового засідання 06.10.2021 р. не здійснюється.

Ухвали у справі відповідачу скеровувались судом за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. П. Орлика, 15, тобто за його місцезнаходженням, зазначеним у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що відповідно до відстеження з офіційного веб-сайту ПАТ «Укрпошта», щодо результатів пошуку поштового відправлення за номером штрихового кодового ідентифікатора № 419, ухвалу Господарського суду Львівської області від 16.06.2021 р. про відкриття провадження у справі № 914/1441/21, отримано відповідачем 23.07.2021 р.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи.

Крім того, згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 15.09.2021 р. у даній справі, явка сторін в судове засідання з розгляду спору по суті не визнавалась судом обов`язковою.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Також суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою за вказаними вище ухвалами Господарського суду Львівської області у даній справі, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/1441/21.

В судовому засіданні 06.10.2021р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що иіж Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛАНЕТА ЗДОРОВ`Я-Т» (надалі за текстом -Позивач) та Комунальним підприємством «Комбінат міського господарства» (надалі Відповідач») був укладений Договір № 141101 від « 14» листопада 2019р., згідно умов якого, Позивач зобов`язувався поставити Відповідачу товар - «Код національного класифікатора України ДК 021:2015 Єдиний закупівельний словник - 14410000-8 - Кам`яна сіль (Сіль для промислового перероблення кам`яна)», а Відповідач - прийняти і оплатити такий товар. Сума Договору становила 318100,00 грн., у тому числі ПДВ: 53016,67 грн. - бюджетні кошти (КІІКВК 1216030 КЕКВ 2610). Сторонами також було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 14.11.2019р. зі специфікацією на поставку Товару, солі для промислового перероблення кам`яна в кількості 200 тон на загальну суму 318100.00 грн.

Як зазначає позивач, він згідно видаткової накладної № 531 від 19 листопада 2019р. та товаротранспортної накладної № Р 531 від 19.11.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 43293,41 грн., згідно видаткової накладної № 533 від 20.11.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 533 від 20.11.2019 р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 56144,85грн., згідно видаткової накладної № 739 від 26.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 739 від 26.12.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 59961,85 грн., згідно видаткової накладної № 751 від 28.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 751 від 28.12.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 44852,10 грн., згідно видаткової накладної № 754 від 30.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 754 від 3.12.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 52772,79грн., згідно видаткової накладної № 755 від 31.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 755 від 31.12.2019р.здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 61075,20грн.

Таким чином, свої зобов`язання стосовно поставки Товару на адресу Відповідача зазначеного у Специфікації згідно Договору № 141101 від « 14» листопада 2019р. ТОВ «ПЛАНЕТА ЗДОРОВ`Я»-Т виконало в повному обсязі. Загальна вартість поставленого Товару становила 318 100,00 грн.

Пунктом 4.1 вищезазначеного Договору передбачено, що оплата проводиться після поставки товару та пред`явлення Постачальником рахунку на оплату товару, видаткової накладної на товар та акту приймання-передачі товару, з відтермінуванням платежу до 30 днів з дня отримання товару Замовником. Відповідачем як Покупцем здійснено наступні оплати згідно платіжних доручень від: 28.11.2019р. № 29 на суму 43293,41грн.; 28.11.2019р.№ 30 на суму 56144.65 грн.; 30.03.2020р № 1983 на суму 28661.94 грн. (сума оплати проведена з простроченням). Загальна сума отриманих Позивачем грошових коштів від Відповідача склала 128 100,00 грн. Як вказує позивач, згідно умов Договору останній день для оплати Покупцем отриманого Товару сплинув 31 січня 2020 р.

Таким чином, фактично не отримуючи оплату в повному обсязі, як це передбачено умовами Договору, Позивач виконав свої зобов`язання та поставив Відповідачу Товар, а Відповідач порушив умови Договору та створив заборгованість по Договору № 141101 від « 14» листопада 2019р. в розмірі 190 000,00 грн.

Відповідно до статті 222 Господарського кодексу України, Позивач 12.10.2020р. направив Відповідачу претензію з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 196155,57грн. (сума боргу станом на жовтень 2020р з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми). Прострочення оплати вартості поставленого товару на дату направлення претензії складало 225 календарних днів. Після розгляду претензії та в ході поведених переговорів, як зазначає позивач, Відповідачем визнано суму заборгованості в розмірі 190 000,00 грн. та укладено між сторонами договір № 1 (надалі-Договір № 1 від 16.11.2020р.) про розстрочення заборгованості.

Згідно абзацу 3 п.2.3. укладеного Договору № 1 від 16.11.2020р., Відповідач зобов`язався протягом листопада - лютого 2020/2021 років сплати борг рівними частками щомісячно по 47500грн., а у випадку порушення строків виконання зобов`язання та розірвання з даних підстав договору чи розірвання договору з власної ініціативи без його виконання, сплатити пеню у розмірі 0.1 відсотка вартості товару (суми боргу), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, та штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, а також індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми зазначеної в п. 1.1. цього Договору.

На виконання Договору № 141101 від « 14» листопада 2019р. та Договору № 1 від 16.11.2020р., як вказує позивач, Відповідачем проведено сплату в листопаді 2020 р. у розмірі 47500,00 грн. Надалі будь яких оплат Відповідач згідно вказаних вище договорів більше не здійснював.

Як вказує позивач у позовній заяві, враховуючи порушення зобов`язань та несвоєчасне проведенням оплати заборгованості згідно встановлених строків, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЛАНЕТА ЗДОРОВ`Я-Т змушене було розірвати з Відповідачем Договір №1 від 16.11.2020р., про що повідомило останнього у відповідності до п.2.1. та п.2.2. направивши відповідне повідомлення.

Враховуючи проведені Відповідачем оплати, сума заборгованості за поставку товару згідно Договору № 141101 від 14 листопада 2019р. та договору № 1 від 16.11.2020р. становить 142500 грн.

На підставі наведеного, позивач просить суд стягнути з відповідача 142 500,00 грн. основної заборгованості 13 437,75 грн. втрат від інфляції, 5 520,78 грн. 3% річних, 13 300,00 грн. штрафу, 67 307,50 грн. пені. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Позиція відповідача.

06.10.2021р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 16.06.2021 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України, як відповідач у справі.

Ухвали у справі відповідачу скеровувались судом за адресою: 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. П. Орлика, 15, тобто за його місцезнаходженням, зазначеним у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд зазначає, що відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду даної справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

14.11.2019 р. між ТзОВ Планета Здоров`я-Т (за договором постачальник, позивач у справі) та КП Комбінат міського господарства (за договором замовник, відповідач у справі) було укладено договір про закупівлю № 141101, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити замовнику товар - «Код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 14410000-8 - Кам`яна сіль (Сіль для промислового перероблення кам`яна )», а замовник зобов`язався прийняти і оплатити такий товар.

Згідно п. 3.1 договору про закупівлю № 141101 від 14.11.2019 р. сума Договору становить 318 100,00 грн. - бюджетні кошти (КПКВК 1216030 КЕКВ 2610).

Сторонами також було укладено додаткову угоду № 1 до договору від 14.11.2019р. зі специфікацією на поставку товару, солі для промислового перероблення кам`яна в кількості 200 тон на загальну суму 318 100,00 грн.

У пункті 4.1 договору про закупівлю № 141101 від 14.11.2019 р. сторони погодили, що відповідач здійснює оплату після поставки товару та пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару, видаткової накладної на товар та акту приймання-передачі товару, з відтермінуванням платежу до 30 днів з дня отримання товару замовником.

На виконання умов укладеного договору про закупівлю № 141101 від 14.11.2019 р., позивачем здійснено поставку товару на загальну суму 318 100,00 грн., згідно видаткової накладної № 531 від 19 листопада 2019р. та товаротранспортної накладної № Р 531 від 19.11.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 43293,41 грн., згідно видаткової накладної № 533 від 20.11.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 533 від 20.11.2019 р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 56144,85грн., згідно видаткової накладної № 739 від 26.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 739 від 26.12.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 59961,85 грн., згідно видаткової накладної № 751 від 28.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 751 від 28.12.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 44852,10 грн., згідно видаткової накладної № 754 від 30.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 754 від 3.12.2019р. здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 52772,79грн., згідно видаткової накладної № 755 від 31.12.2019р. та товаро транспортної накладної № Р 755 від 31.12.2019р.здійснив поставку Товару Відповідачу на загальну суму 61075,20грн.

Видаткові накладні, які долучені позивачем до матеріалів справи, підписані повноважними представниками сторін та підписи засвідчені печатками юридичних осіб.

Відповідачем була проведена лише часткова оплата за поставлений товар на загальну суму 128 100,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи, а саме: платіжне доручення від 28.11.2019 р. на суму 43 293,41 грн., платіжне доручення № 30 від 28.11.2019 р. на суму 56 144,65 грн., платіжне доручення № 1983 від 30.03.2020 р. на суму 28 661,94 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.11.2020 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 1 про розстрочення суми заборгованості, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу розстрочку сплати заборгованості в розмірі 190 000,00 грн. згідно договору № 141101 від 14.11.2019 р. на постачання товару - Код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 14410000-8 - Кам`яна сіль (Сіль для промислового перероблення кам`яна )».

Згідно п. 1.1 Договору № 1 від 16.11.2020р. Відповідач зобов`язався протягом листопада - лютого 2020/2021 років сплати борг рівними частками щомісячно по 47500,00 грн., а у випадку порушення строків виконання зобов`язання та розірвання з даних підстав договору чи розірвання договору з власної ініціативи без його виконання, сплатити пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару (суми боргу), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, та штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, а також індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, зазначеної в п. 1.1 цього договору. Зокрема, у п. 1.1 Договору № 1 від 16.11.2020р. зазначено, що боржник сплачує зазначені суми не пізніше 25 числа кожного місяця рівними частинами, починаючи з місяця укладення договору про розстрочення.

На виконання умов договору про закупівлю № 141101 від 14.11.2019 р. та Договору № 1 від 16.11.2020р., Відповідачем було проведено оплату в листопаді 2020 р. у розмірі 47 500,00 грн. Надалі будь яких оплат Відповідач згідно укладених договорів не здійснював.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем була направлена на адресу відповідача претензія за вих. № 1210/1 від 12.10.2020 р., яка залишена відповідачем без відповіді та реагування.

Відтак, основна заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений позивачем товар станом на момент пред`явлення позову становить 142 500,00 грн. (318 100,00-128 100,00-47 500,00).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ч.2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, протилежного суду не доведено, а відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу за поставлений товар за вказаним вище договором про закупівлю № 141101 від 14.11.2019 р. становить 142 500,00 грн. із врахуванням договору № 1 про розстрочення суми заборгованості від 16.11.2020 р., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо нарахованих позивачем 13 437,75 грн. втрат від інфляції та 5 520,78 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань).

Відповідно до постанови Пленум Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд, перевіривши, здійснений позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, встановив, що такий проведений згідно з чинним законодавством і в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За порушення умов договору № 1 про розстрочення сум заборгованості від 16.11.2020 р., позивач просить стягнути з відповідача 67 307,50 грн. пені та 7 % штрафу в розмірі 13 300,00 грн., нарахованого на підставі п. 2.3 договору № 1 від 16.11.2020р. про розстрочення сум заборгованості.

Стосовно нарахованої позивачем пені в розмірі 67 307,50 грн. та 13 300,00 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, щовстановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ст. 1,3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.3. договору № 1 від 16.11.2020р. про розстрочення сум заборгованості, передбачено, що боржник (відповідач у справі) зобов`язується за порушення строків виконання зобов`язання та розірвання з даних підстав договору чи розірвання договору з власної ініціативи без його виконання, сплатити пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару (суми боргу), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, та штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, а також індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, зазначеної в п. 1.1 цього договору.

Як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку пені, пеня розрахована позивачем за наступні періоди: з 31.03.2020 до 20.11.2020, сума боргу 190 000,00 грн., розмір пені 44650,00 грн.; 21.11.2020 до 28.04.2021, сума боргу 142 500,00 грн., розмір пені - 22 657,50 грн. Загальний розмір пені, нарахований позивачем, становить 67 307,50 грн.

Проте, розмір пені, який передбачений п. 2.3. договору № 1 від 16.11.2020р. про розстрочення сум заборгованості перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, а також розраховано позивачем без врахування шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Суд, здійснивши перерахунок пені у відповідності до норм діючого законодавства, дійшов висновку, що обґрунтованою до стягнення з відповідача є сума пені в розмірі 4 672,07 грн. із врахуванням шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України та із врахуванням подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та беручи до уваги умови п. 1.1 договору № 1 від 16.11.2020р. про розстрочення сум заборгованості, в якому сторони погодили, що боржник сплачує зазначені суми не пізніше 25 числа кожного місяця рівними частинами, починаючи з місяця укладення договору про розстрочення.

Відтак, вимога позивача в частині стягнення пені підлягає до задоволення частково, і до стягнення з відповідача належить 4 672,07 грн., у задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення пені необхідно відмовити.

У відповідності із ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

Так у відповідності із ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 2.3. договору № 1 від 16.11.2020р. про розстрочення сум заборгованості, передбачено, що боржник (відповідач у справі) зобов`язується за порушення строків виконання зобов`язання та розірвання з даних підстав договору чи розірвання договору з власної ініціативи без його виконання, сплатити пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості товару (суми боргу), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, та штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості, а також індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, зазначеної в п. 1.1 цього договору.

Перевіривши розрахунок штрафу, суд дійшов висновку, що такий нараховано правомірно, і до стягнення з відповідача підлягає 13 300,00 грн. (190 000,00 х 7%) штрафу.

Станом на день прийняття рішення у даній справі, доказів оплати зі сторони відповідача проведених позивачем нарахувань 3% річних, втрат від інфляції, пені, штрафу та доказів в спростування наведених обставин суду не надано.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача щодо стягнення 142 500,00 грн. основної заборгованості, 13 437,75 грн. втрат від інфляції, 5 520,78 грн. 3% річних, 13 300,00 грн. штрафу, 4 672,07 грн. пені є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами і підлягають задоволенню. В решті позовних вимог необхідно відмовити.

Судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом, сплачено судовий збір в розмірі 3 630,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 17920 від 29.04.2021 р. на суму 3 630,99 грн.

Судовий збір в розмірі 2 691,46 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог і підлягає до стягнення на користь позивача. Решта сума понесених судових витрат на сплату судового збору в сумі 939,53 грн. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1та ч. 3 ст. 202, ч.3 ст.222, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача: Комунального підприємства Комбінат міського господарства (82100, Львівська область, м. Дрогобич, вул. П. Орлика, 15; код ЄДРПОУ №32300054) на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Планета Здоров`я-Т (77500, Івано-Франківська область, Долинський район, м. Долина, вул. Грушевського, 17; код ЄДРПОУ № 38609440) 142 500,00 грн. основної заборгованості, 13 437,75 грн. втрат від інфляції, 5 520,78 грн. 3% річних, 13 300,00 грн. штрафу, 4 672,07 грн. пені та 2 691,46 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 18.10.2021 р.

Суддя О.З. Долінська