ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/998/21

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В. за участю секретаря судового засідання Абраменко М.К, дослідивши матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Опанасюк Віра Миколаївна

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварська індичка»

про стягнення 14 667,00 грн.

Учасники судового процесу:

від позивача: Литвинов О.Р.;

від відповідача: Томкін О.Ю.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Опанасюк Віра Миколаївна звернулася до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварська індичка» про стягнення 14 667,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем, як орендарем, умов договору оренди частини нежитлового приміщення № 30/11/2020 від 30.11.2020, в частині здійснення орендної плати за період з 01.02.2021 по 19.02.2021 включно та сплату спожитих комунальних послуг за зазначений період. У зв`язку із цим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 9 500,00 грн. основного боргу, 337,08 грн. вартості витрат за спожиті комунальні послуги, 3 430,00 грн. нарахованої пені та 1 400,00 грн. штрафу.

Ухвалою Господарського суду Київської області № 911/998/21 від 12.04.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Опанасюк Віри Миколаївни залишено без руху.

07.05.2021 від позивача надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 12.04.2021.

Враховуючи те, що суддя Сокуренко Л.В., починаючи з 22.04.2021 по 07.05.2021 перебувала у відпустці, то розгляд зазначеної позовної заяви був здійснений після виходу судді на роботу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.05.2021 відкрито провадження по справі № 911/998/21. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив.

10.06.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшла заява про продовження строку, наданого судом для подання відзиву на позов.

18.06.2021 до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/998/21 від 14.07.2021 розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; зобов`язано позивача надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду); надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив. Ухвалою суду від 14.07.2021 судом вирішено призначити підготовче засідання на 18.08.2021.

18.08.2021 у судове засідання прибули відповідач та його представник та надали усні пояснення по суті спору; представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, у той час, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. У судовому засіданні винесено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання у справі № 911/998/21 на 22.09.2021, яка занесена до протоколу судового засідання.

З метою повідомлення відповідача про дату судового засідання, 19.07.2021 судом складено ухвалу-повідомлення, яку направлено рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача.

20.08.2021 до канцелярії суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

22.09.2021 у судове засідання прибули представники позивача та відповідача та надали усні пояснення по суті спору; представник відповідача усно клопотав про укладення мирової угоди; представник відповідача проти укладання мирової угоди заперечував. Ухвалою суду вирішено закрити підготовче судове провадження та призначити справу № 911/998/21 до судового розгляду по суті на 07.10.2021, яка занесена до протоколу судового засідання.

06.10.2021 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

07.10.2021 у судове засідання прибули представники позивача та відповідача та надали усні пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 07.10.2021 заяву позивача про збільшення позовних вимог повернуто без розгляду на підставі ст. ст. 46, 170, 234 Господарського процесуального кодексу України.

07.10.2021 у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Як стверджує позивач, відповідач порушив свої зобов`язання за договором в частині здійснення орендної оплати за період з 01.02.2021 по 19.02.2021 включно та сплату спожитих комунальних послуг за зазначений період відповідно до умов договору оренди частини нежитлового приміщення № 30/11/2020 від 30.11.2020. У зв`язку із цим позивачем подано зазначену позовну заяву до відповідача про стягнення 9 500,00 грн. основного боргу, 337,08 грн. вартості витрат за спожиті комунальні послуги, 3 430,00 грн. нарахованої пені та 1 400,00 грн. штрафу.

У свою чергу, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та просить відмовити у їх задоволенні. За твердженнями відповідача, фактична передача приміщення відбулася 29 січня 2021 року, а отже, відповідач у спірний період не використовував і не міг використовувати орендоване приміщення. Таким чином, посилання позивача, на його думку, є безпідставними та нормативно недоведеними.

У судовому засіданні 07.10.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2020 між Фізичною особою-підприємцем Опанасюк Вірою Миколаївною (далі орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварська індичка» (далі орендар, відповідач) укладено договір оренди частини нежитлового приміщення № 30/11/2020 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти у строкове платне користування (далі оренду), частину нежитлового приміщення загальною площею 34,8 м2, що розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, бульвар Тараса Шевченка, буд. 6-А, нежитлове приміщення № 41 (далі приміщення). Цільове призначення приміщення, що передається в оренду для розміщення магазину. Приміщення не є окремо стоячим об`єктом нерухомості.

Згідно з п. п. 2.1-2.4 договору, приймання-передача приміщення в оренду здійснюється сторонами договору, або їх повноважними представниками. Орендоване приміщення передається орендодавцем і приймається орендарем протягом 1 (одного) робочого дня з моменту підписання договору.

Під час передачі приміщення складається акт прийому-передачі приміщення (додаток № 1 до договору), в якому зазначається технічний та санітарний стан приміщення. Акт прийому-передачі приміщення підписується та затверджується сторонами.

Орендоване приміщення вважається прийнятим орендарем та переданим орендодавцем з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення (додаток № 1).

На виконання умов договору, на підставі акту прийому передачі, 30.11.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, бульвар Тараса Шевченка, буд. 6-А, нежитлове приміщення № 41 загальною площею 34,8 м2.

Відповідно до п. 4.1 договору, вартість орендної плати узгоджена сторонами, зміні в односторонньому порядку з боку орендаря не підлягає і становить 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень) на місяць, сплачується в національній валюті на поточний рахунок орендодавця.

Пунктом 4.2 договору сторони узгодили, якщо приміщення перебуває у користуванні орендаря згідно цього договору протягом частини місяця, то розмір орендної плати розраховується пропорційно до кількості днів у такому місяці.

Згідно з п. 4.4 договору, орендна плата сплачується орендарем в наступному порядку: протягом 2 (двох) робочих днів з моменту підписання договору, орендар сплачує на розрахунковий рахунок орендодавця орендну плату згідно пункту 4.1 за перший місяць оренди та завдаток у розмірі згідно пункту 4.1, який є забезпеченням виконання орендарем своїх зобов`язань за цим договором.

Наступні платежі за оренду приміщення проводяться орендарем щомісячно не пізніше 10 числа розрахункового місяця, за який вноситься орендна плата, на підставі рахунків, виставлених орендодавцем.

Відповідно до п. п. 4.9-4.11 договору, у вартість орендної плати не входять плата за електроенергію, водовідведення та водозабезпечення, послуги з охорони та утримання прибудинкової території.

Вартість комунальних послуг, зазначених в пункті 4.9 цього договору та їх оплата здійснюється орендарем на підставі рахунків виставлених орендодавцем згідно договорів на надання послуг з водопостачання, водовідведення, послуг з охорони та утримання будинку та прибудинкової території, та послуг з електропостачання з відповідними обслуговуючими компаніями.

Оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється орендарем на рахунок орендодавця протягом 3-х робочих днів з моменту отримання рахунку на оплату, рахунки направляються на електронну адресу орендаря зазначену в договорі не пізніше 15 числа розрахункового місяця, за який вноситься орендна плата.

На виконання умов договору, позивачем за період дії договору з грудня 2020 по лютий 2021 року виставлялися відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 27 092,73 грн, які відповідачем оплачені в повному обсязі та підтверджується платіжним дорученнями № 219 від 17.12.2020 на суму 14 000,00 грн. завдаток згідно пп. 4.4.1 договору, № 220 від 17.12.2020 на суму 9 935,00 грн. сплата орендної плати за грудень 2020, № 1469 від 20.01.2021 на суму 1 854,92 грн. за спожиті комунальні послуги в грудні 2020 та № 1651 від 09.03.2021 на суму 1 302,81 грн. за спожиті комунальні послуги в січні 2021. Всього на загальну суму - 27 092,73 грн.

Умовами п. п. 10.1 та 10.3 договору сторони передбачили, договір може бути достроково припинений/розірваний за взаємною згодою сторін або в односторонньому порядку на умовах даного договору.

Договір може бути достроково розірваний в односторонньому порядку з боку орендаря шляхом направлення письмового повідомлення орендодавцю не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до передбачуваної дати розірвання. Договір буде вважатись розірваним по спливу 30 (тридцяти) календарних днів з моменту направлення повідомлення орендарем.

Судом встановлено, що відповідач надіслав лист № б/н від 20.01.2021 на електронну адресу позивача, яким повідомив останнього про розірвання договору 20.01.2021, та, за ствердженням відповідача, звільнив приміщення 29.01.2021.

20.01.2021 позивач надіслав відповідачу повідомлення на електронну адресу, яким повідомив останнього, що згідно п. 10.3 договору оренди частини нежитлового приміщення № 30/11/2020 від 30.11.2020, дострокове розірвання договору з боку орендаря відбувається шляхом направлення орендодавцю письмового повідомлення не менше ніж за 30 календарних днів до передбачуваної дати розірвання. Позивач повідомив відповідача, що за таких обставин договір буде вважатися розірваним з 19.02.2021.

Пунктами 6.1-6.5 договору визначено, що повернення орендованого приміщення здійснюється через підписання сторонами акту прийому-передачі (повернення) приміщення.

У разі дострокового припинення договору акт прийому-передачі (повернення) приміщення підписується сторонами одночасно з додатковою угодою про припинення договору.

Відповідно до п. 5.4.10 договору, у разі припинення або розірвання договору, орендар повинен повернути орендодавцю приміщення у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити орендні платежі згідно п. 4.4 та п. 4.10 протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту такого припинення чи розірвання цього договору.

Згідно з п. 11.10 договору, умови цього договору зберігають силу протягом строку дії договору, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати та відшкодування вартості комунальних послуг орендодавцю відповідно до умов договору до повного виконання зобов`язань орендаря.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір оренди № 30/11/2020 від 30.11.2020, як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 793 Цивільного кодексу України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Частиною 1 статті ст. 795 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Як вже було встановлено судом вище, 30.11.2020 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський р-н, с. Святопетрівське, бульвар Тараса Шевченка, буд. 6-А, нежитлове приміщення № 41 загальною площею 34,8 м2, що підтверджується актом прийому-передачі від 30.11.2020.

Отже, позивачем були виконані свої зобов`язання за договором належним чином.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно з п. 11.10 договору, умови цього договору зберігають силу протягом строку дії договору, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати та відшкодування вартості комунальних послуг орендодавцю відповідно до умов договору до повного виконання зобов`язань орендаря.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму, наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Умовами п. п. 10.1 та 10.3 договору сторони передбачили, договір може бути достроково припинений/розірваний за взаємною згодою сторін або в односторонньому порядку на умовах даного договору.

Договір може бути достроково розірваний в односторонньому порядку з боку орендаря шляхом направлення письмового повідомлення орендодавцю не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до передбачуваної дати розірвання. Договір буде вважатись розірваним по спливу 30 (тридцяти) календарних днів з моменту направлення повідомлення орендарем.

Пунктами 6.1-6.5 договору визначено, що повернення орендованого приміщення здійснюється через підписання сторонами акту прийому-передачі (повернення) приміщення.

У разі дострокового припинення договору акт прийому-передачі (повернення) приміщення підписується сторонами одночасно з додатковою угодою про припинення договору.

Судом встановлено, що відповідач надіслав лист № б/н від 20.01.2021 на електронну адресу позивача, яким повідомив останнього про розірвання договору 20.01.2021.

20.01.2021 позивач надіслав відповідачу повідомлення на електронну адресу, яким повідомив останнього, що згідно п. 10.3 договору оренди частини нежитлового приміщення № 30/11/2020 від 30.11.2020, дострокове розірвання договору з боку орендаря відбувається шляхом направлення орендодавцю письмового повідомлення не менше ніж за 30 календарних днів до передбачуваної дати розірвання. Позивач повідомив відповідача, що за таких обставин договір буде вважатися розірваним з 19.02.2021

19.02.2021 листом вих. № 1 позивач повідомив відповідача про дострокове розірвання договору оренди № 30/11/2020 від 30.11.2020 згідно з повідомлення відповідача про дострокове розірвання договору від 20.01.2021. Одночасно, позивач надіслав додаткову угоду № 1 від 21.01.2021 про припинення договору та акт прийому-передачі (повернення) приміщення від 19.02.2021. Крім того, відповідно до п. 5.4.10 договору, позивач надіслав відповідачу рахунок-фактуру № РФ-000014 від 17.02.2021 на оплату оренди приміщення за лютий 2021 року в сумі 9 500,00 грн. та рахунок-фактуру РФ-000019 від 17.02.2021 на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за лютий 2021 року на суму 337,08 грн. з вимогою сплати протягом п`яти робочих днів.

Зазначений лист був залишений відповідачем без відповіді, додаткова угода, щодо розірвання договору між сторонами не укладено, акт про повернення майна не пілписано, рахунки на дату звернення позивача з даною позовною заявою є неоплаченими. Протилежного не доведено, доказів сплати суду не надано.

Судом досліджені пояснення відповідача у відзиві на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що 20.01.2021 відповідач повідомив позивача про дострокове розірвання договору, а 29.01.2021, за його ствердженням, відбулася фактична передача (повернення) приміщення від орендаря орендодавцю. Таким чином, оскільки відповідач з 30.01.2021 не використовував і не міг використовувати орендоване приміщення, то у нього, на його думку, відсутня заборгованість перед позивачем.

Доказів передачі приміщення Позивачу не надав; пояснень, щодо недотримання вимог договору про дострокове розірвання договору не надав.

Пунктами 6.1-6.5 договору визначено, що повернення орендованого приміщення здійснюється через підписання сторонами акту прийому-передачі (повернення) приміщення.

У разі дострокового припинення договору акт прийому-передачі (повернення) приміщення підписується сторонами одночасно з додатковою угодою про припинення договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів звільнення та передачі приміщення відповідачем позивачу, у відповідності до вимог п. п. 6.1-6.5 договору, відповідно до матеріалів справи не надано.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відхиляє зазначені заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони не знайшли свого документального підтвердження в силу вищезазначених норм та умов договору.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених п. п. 4.2, 4.9-4.11, 5.4.10, 6.1-6.5 та п. 11.10 договору, а також правових норм, враховуючи відсутність будь-яких належних доказів на підтвердження факту розірвання договору саме 29.01.2021, господарський суд приходить до висновку, що договір оренди частини нежитлового приміщення № 30/11/2020 від 30.11.2020 вважається розірваним з 19.02.2021.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до п. 5.4.10 договору, у разі припинення або розірвання договору, орендар повинен повернути орендодавцю приміщення у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, повністю сплатити орендні платежі згідно п. 4.4 та п. 4.10 протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту такого припинення чи розірвання цього договору.

Згідно з п. 11.10 договору, умови цього договору зберігають силу протягом строку дії договору, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати та відшкодування вартості комунальних послуг орендодавцю відповідно до умов договору до повного виконання зобов`язань орендаря.

Як вказувалося судом вище, відповідно до п. 4.1 договору, вартість орендної плати узгоджена сторонами, зміні в односторонньому порядку з боку орендаря не підлягає і становить 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень) на місяць, сплачується в національній валюті на поточний рахунок орендодавця.

Пунктом 4.2 договору сторони узгодили, що якщо приміщення перебуває у користуванні орендаря згідно цього договору протягом частини місяця, то розмір орендної плати розраховується пропорційно до кількості днів у такому місяці.

Згідно з пп. 4.4.2 договору, наступні платежі за оренду приміщення проводяться орендарем щомісячно не пізніше 10 числа розрахункового місяця, за який вноситься орендна плата, на підставі рахунків, виставлених орендодавцем.

Відповідно до п. п. 4.9-4.11 договору, у вартість орендної плати не входять плата за електроенергію, водовідведення та водозабезпечення, послуги з охорони та утримання прибудинкової території.

Вартість комунальних послуг, зазначених в пункті 4.9 цього договору та їх оплата здійснюється орендарем на підставі рахунків виставлених орендодавцем згідно договорів на надання послуг з водопостачання, водовідведення, послуг з охорони та утримання будинку та прибудинкової території, та послуг з електропостачання з відповідними обслуговуючими компаніями.

Оплата за спожиті комунальні послуги здійснюється орендарем на рахунок орендодавця протягом 3-х робочих днів з моменту отримання рахунку на оплату, рахунки направляються на електронну адресу орендаря зазначену в договорі не пізніше 15 числа розрахункового місяця, за який вноситься орендна плата.

Відповідно до умов договору, позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру № РФ-000014 від 17.02.2021 за оренду приміщення за період з 01.02.2021 по 19.02.2021 включно на суму 9 500,00 грн. та рахунок-фактуру № РФ-000019 від 17.02.2021 на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2021 по 19.02.2021 включно на суму 337,08 грн..

Однак, зазначені рахунки відповідачем не оплачені. Протилежного не доведено, доказів сплати суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в сумі 9 500,00 грн. та в частині вартості витрат за спожиті комунальні послуги в сумі 337,08 грн. нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов`язань.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 8.1 договору, за невиконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність встановлену чинним законодавством України та цим договором.

Пунктом 8.5 договору сторони узгодили, за несвоєчасну оплату оренди (в тому числі орендної плати та/або компенсації витрат за фактично спожиті комунальні послуги та/або будь-які інші платежі, належні до сплати орендодавцем згідно з цим договором), більше 20 (двадцяти) календарних днів, орендар додатково сплачує орендодавцю пеню у розмірі 0,5 % від місячної вартості оренди за кожен день прострочення виконання зобов`язання, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно з п. 8.4 договору, у разі прострочення сплати орендних платежів (всіх разом або будь-якого окремо), передбачених цим договором, на строк 10 (десять) робочих днів та більше, орендар сплачує орендодавцю додатково штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від розміру місячної орендної плати.

Позивач за прострочення строків сплати коштів за договором, керуючись п. 8.5 договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню в сумі 3 430,00 грн. та штраф в сумі 1 400,00 грн..

Право встановити у договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати у договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного суду від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17, постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №910/6046/16, постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі №922/1720/17.

За приписами ст. 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Наразі суд зазначає, що позивачем не вірно визначено періоди прострочення зобов`язання, а саме його початок. Зокрема, умовами договору чітко передбачено, що платежі за оренду приміщення проводяться орендарем щомісячно не пізніше 10 числа розрахункового місяця, за який вноситься орендна плата, на підставі рахунків, виставлених орендодавцем. З матеріалів справи вбачається, що рахунок-фактура № РФ-000014 від 17.02.2021 дійсний до сплати до 25.02.2021.

У зв`язку з вищенаведеним, прострочення по оплаті починається з 26.02.2021.

Господарський суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно Крім того, згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Беручи вищезазначене до уваги, з урахуванням умов договору, дати виникнення прострочення по сплаті орендної плати, встановленої судом, господарський суд здійснив перерахунок пені, обмеживши розмір пені подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, у зв`язку із чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню частково в сумі 166,85 грн..

Здійснивши перерахунок штрафу, в межах розрахунку позивача, з урахуванням умов договору, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованого штрафу підлягають задоволенню у повному розмірі в сумі 1 400,00 грн.

Слід зазначити, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Приймаючи до уваги висновки суду про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 764,97 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Броварська індичка» (місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, буд. 12 В; ) на користь Фізичної особи-підприємця Опанасюк Віри Миколаївни (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) 9 500,00 грн. основного боргу, 337,08 грн. вартості витрат за спожиті комунальні послуги, 166,85 грн. нарахованої пені, 1 400,00 грн. штрафу та 1 764,97 грн. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 256 та п. п. 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 13.10.2021.

Суддя Л.В. Сокуренко