ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" жовтня 2021 р. Cправа № 902/604/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницьке інженерно-будівельне управління" (вул. Замостянська, буд. 21, м. Вінниця, 21001)

до: Державного підприємства Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" (вул. Стрілецька, буд. 17, м. Вінниця, 21007)

про стягнення 130 830,07 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницьке інженерно-будівельне управління" з вимогою до Державного підприємства Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" про стягнення заборгованості за Договором № 14 від 03.05.2018 в сумі 130 830,07 грн., з яких: 94 470,81 грн. - основний борг; 12 180,40 грн. - 3% річних; 24 178,86 грн. - інфляційне збільшення.

В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на порушення Державним підприємством Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" зобов`язань за Договором № 14 від 03.05.2018, в частині проведення розрахунків за виконані роботи, право вимоги за якими у позивача виникло на підставі Договору про відступлення права вимоги від 14.01.2021.

Ухвалою суду від 15.06.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/604/21 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 14.07.2021.

За результатами судового засідання 14.07.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 14.07.2021 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 02.09.2021.

02.09.2021 до суду подано клопотання № 01/-09 від 01.09.2021 відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою підготовки та подання до суду додаткових доказів у справі.

Ухвалою суду від 02.09.2021 підготовче засідання відкладено на 13.09.2021.

Виконавши завдання підготовчого провадження, суд 13.09.2021 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 13.10.2021, про що 13.09.2021 постановлено відповідну ухвалу.

На визначену дату судом в судове засідання представник позивача не з`явився.

Відповідач правом участі в засіданні суду також не скористався. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, ухвалою суду від 13.09.2021 направленою 15.09.2021 на адресу його електронної пошти.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, проте останній не скористався своїм правом участі у судовому засіданні.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Разом з тим, відзив відповідача на позовну заяву до суду не надійшов.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 13.10.2021 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2018 між Державним підприємство Міністерства оборони України «Вінницьке інженерно - будівельне управління» (відповідач, за Договором Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудмонтаж-ВВС» (за Договором Підрядник) укладено Договір № 14 (надалі Договір підряду) згідно з предметом якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується виконати комплекс робіт: монтаж, пусконалагоджувальні роботи, монтаж, пусконалагоджувальні роботи по диспетчеризації, оздоблювальні роботи шахти та МП реєстрація та здача ліфта в експлуатацію двох пасажирських ліфтів в/п 630кг на 11 зупинок по вулиці П. Запорожця, 4 в м. Вінниці.

Відповідно до п. 1.2. Договору підряду Підрядник виконує вищепойменовані роботи, згідно затвердженої проектно-кошторисної документації та забезпечує їх виконання у визначений Договором термін.

Строк дії Договору - з моменту його підписання до проведення остаточних взаєморозрахунків між сторонами. (п. 1.3. Договору підряду)

За змістом п. 2.1. Договору підряду договірна ціна визначається на підставі проектно-кошторисної документації відповідно з "Порядком визначення вартості будівництва" (ДСТУ Б.Д. 1.1-1-2013 з доп.3 та змінами2) та іншими діючими нормативними документами. Договірна ціна на момент укладання Договору складає : 309 315,81 грн. в т.ч. ПДВ.

Договірна ціна, яка вказана в п.2.1 - твердою, і коригується при зміні та виходу нових законодавчих актів, які впливають на вартість будівництва, а також після внесення змін до проектно-кошторисної документації, узгоджених обома сторонами. При зміні договірної ціни Підрядник надає мотивований розрахунок її зміни Замовнику, який в 5-денний термін з дня отримання розрахунку повідомляє про своє рішення Підрядника. (п. 2..2. Договору підряду)

Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі актів виконаних робіт, які підписуються Замовником та Підрядником. (п. 2.3. Договору підряду)

У пункті 2.4. Договору підряду Сторони визначили, що на протязі 5-ти днів після підписання Договору і в подальшому за 15 днів до початку наступного кварталу, сторони узгоджують графік виконання робіт з їх переліком, які необхідно виконати на протязі кварталу, їх вартість та строки виконання.

За змістом п. 2.5. Договору підряду, в 5-денний термін з моменту підписання договору Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника аванс тридцять відсотків вартості робіт по Договору. Кінцевий розрахунок в розмірі сімдесят відсотків проводиться не пізніше 5-ти банківських днів після підписання актів виконаних робіт ( Ф №КБ -2.в. № КБ-3).

Початок робіт - після перерахування авансу згідно п. 2.5 на розрахунковий рахунок Підрядника. Закінчення робіт - в міру надходження коштів. (п. 3.1. Договору підряду)

За доводами позивача, які знайшли свої підтвердження у матеріалах справи, на виконання умов Договору підряду у листопаді та грудні 2018 Підрядник передав, а Замовник прийняв виконані роботи на загальну суму 309 315,81 грн., з них: за листопад на 256 341,44 грн, за грудень на 300 000,00 грн. Підтвердженням чого слугують наступні докази: довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 р. (ф. КБ-3) на 171 639,44 грн; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 р. (ф. КБ-3) на 84 702,00 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р. (ф. КБ-2в) на 171 639,44 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р. (ф. КБ-2в) на 84 702,00 грн; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018 р. (ф. КБ-3) на 32 264,46 грн; довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018 р. (ф. КБ-3) на 20 709,91 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 р. (ф. КБ-2в) на 32 264,46 грн; акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 р. (ф. КБ-2в) на 20 709,91 грн.

Замовником виконані роботи прийнято без жодних зауважень.

Відтак, свої зобов`язання згідно Договору підряду ТОВ "Рембудмонтаж-ВВС" виконано в повному обсязі, однак, Державне підприємство Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" зобов`язання щодо оплати виконаних робіт виконало частково, сплативши вартість робіт на загальну суму 214 845,00 грн., а саме:

02.01.2019 сплачено 50 000,00 грн;

10.07.2019 сплачено 30 000,00 грн;

11.09.2019 сплачено 55 200,00 грн;

23.09.2019 сплачено 53 000,00 грн;

05.11.2019 сплачено 26 645,00 грн.

Таким чином, зобов`язання за Договором підряду в частині сплати вартості виконаних робіт на суму 94 470,81 грн. Державним підприємством Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" залишились не виконаними.

14.01.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудмонтаж-ВВС» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницьке інженерно-будівельне управління» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (надалі Договір відступлення).

Згідно з предметом Договору відступлення Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги, належне Первісному кредиторові на підставі Договору № 14 від 03 травня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудмонтаж-ВВС» та Державним підприємством Міністерства оборони України «Вінницьке інженерно-будівельне управління», , надалі іменується як Боржник, з урахуванням усіх інших документів, які були укладені на його виконання тощо, надалі разом іменується як Основний договір.

Право вимоги за Основним договором відступається в обсязі, зазначеному у цьому Договорі, та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Заборгованість Боржника, яка відступається за цим Договором, складає 94 470,81 грн. (п. 1.2. Договору відступлення)

Права вимоги за Основним договором вважаються переданими від Первісного кредитора Новому кредиторові з моменту підписання цього Договору. З дати підписання цього Договору Новий кредитор стає кредитором Боржника в розмірі вимог, зазначеному в п.1.2. цього Договору, тобто набуває всі права, передбачені чинним законодавством України, щодо Боржника. (п. 2.1. Договору відступлення)

Внаслідок переходу до Нового кредитора права вимоги до Боржника за Основним договором з дати підписання цього Договору, Первісний кредитор втрачає всі права вимоги до Боржника, які у нього існували до укладення цього Договору. (п. 2.2. Договору відступлення)

Новий кредитор частково компенсує Первісному кредитору кошти в розмірі 47235,00 грн. Новий кредитор зобов`язується сплатити Первісному кредитору ціну цього Договору у термін до 20 січня 2021 року. Розрахунки між сторонами за цим Договором здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування Новим кредитором грошових коштів на поточний рахунок Первісного кредитора зазначений у п. 9 цього Договорі. (п.п. 3.1.-3.3. Договору відступлення)

При підписанні цього Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору за Актом приймання-передачі всі необхідні документи, що підтверджують права вимоги, які відступаються за цим Договором. Акт приймання-передачі документів Первісний кредитор і Новий кредитор складають та підписують у день підписання цього Договору. (п. 4.1. Договору відступлення)

Новий кредитор зобов`язаний повідомити Боржника про те, що відбулося відступлення прав, протягом 5 (п`яти) календарних днів із дня укладення цього Договору. Боржника повідомляють шляхом направлення доказів переходу до Нового кредитора прав у зобов`язанні. (п. 4.4. Договору відступлення)

14.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудмонтаж-ВВС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницьке інженерно-будівельне управління» підписаний акт приймання-передачі до Договору про відступлення права вимоги від 14 січня 2021 року.

Згідно платіжного доручення № 4205 від 19.01.2021 Новий кредитор перерахував а рахунок Первісного кредитора обумовлену Договором відступлення ціну договору в розмірі 47 235,00 грн.

На виконання положень п. 4.4. Договору відступлення Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницьке інженерно-будівельне управління» направлено на адресу Державного підприємства Міністерства оборони України «Вінницьке інженерно-будівельне управління» повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні від 27.01.2021, в якому зазначено реквізити для погашення заборгованості.

Проте, за доводами позивача, відповідачем зобов`язання не виконані, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України (далі ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між Державним підприємство Міністерства оборони України « Вінницьке інженерно - будівельне управління» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудмонтаж-ВВС» Договір від 03.05.2018 №14 є договором підряду, до якого слід застосовувати положення ст.837 ЦК України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 839 ЦК України підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Статтею 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Згідно ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як зазначалося раніше, п. 3.1. Договору підряду погоджено наступні строки виконання робіт: початок робіт - після перерахування авансу згідно п. 2.5. на розрахунковий рахунок Підрядника. Закінчення робіт - в міру надходження коштів.

За змістом п. 2.5. Договору підряду, в 5-денний термін з моменту підписання договору Замовник перераховує на розрахунковий рахунок Підрядника аванс тридцять відсотків вартості робіт по Договору. Кінцевий розрахунок в розмірі сімдесят відсотків проводиться не пізніше 5-ти банківських днів після підписання актів виконаних робіт ( Ф №КБ -2.в. № КБ-3).

Як встановлено судом, Підрядник зобов`язання за Договором підряду виконав в повному обсязі, про що свідчать довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2018 р. і грудень 2018 (ф. КБ-3) та акт приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2018 р. і грудень 2018 (ф. КБ-2в) на загальну суму 319 315,81 грн.

Тоді як Замовником проведено розрахунки за виконані роботи частково, в сумі 214 845,00 грн. Вартість робіт на суму 94 470,81 грн є неоплаченими.

У подальшому, як уже зазначалось судом, 12.01.2021 між ТОВ «Рембудмонтаж-ВВС» (Первісний кредитор) та ТОВ «Вінницьке інженерно-будівельне управління» укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором № 14 від 03.05.2018.

Статтею 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст.513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Суд бере до уваги, що умовами Договору підряду не передбачено заборони щодо відступлення кредитором права вимоги щодо заборгованості за цими договорами. Діючим законодавством також не передбачено такої заборони.

Грошові зобов`язання передані за указаним Договором про відступлення права вимоги витікають з неналежного виконання боржником зобов`язань за Договором підряду від 03.05.2018 №14 у частині оплати виконаних робіт.

Суд зауважує, що відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору відступлення Новий кредитор у термін до 20 січня 2021 року частково компенсує Первісному кредитору кошти в розмірі 47235,00 грн.

У відповідності до п. 4.1. Договору відступлення, при підписанні цього Договору Первісний кредитор передає Новому кредитору за Актом приймання-передачі всі необхідні документи, що підтверджують права вимоги, які відступаються за цим Договором. Акт приймання-передачі документів Первісний кредитор і Новий кредитор складають та підписують у день підписання цього Договору.

14.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембудмонтаж-ВВС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вінницьке інженерно-будівельне управління» підписаний акт приймання-передачі до Договору про відступлення права вимоги від 14 січня 2021 року.

Згідно платіжного доручення № 4205 від 19.01.2021 Новий кредитор перерахував а рахунок Первісного кредитора обумовлену Договором відступлення ціну договору в розмірі 47 235,00 грн.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Судом враховується, що відступлення права вимоги (уступка вимоги - цесія) являє собою договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора (цедента) новому кредиторові (цесіонарію). Цесія - це заміна особи у зобов`язанні, що виникає в силу укладення відповідного договору купівлі-продажу, міни чи дарування прав, що випливають із зобов`язання. Так, договір відступлення права вимоги може бути як безоплатним так і оплатним, якщо в ньому передбачений обов`язок нового кредитора надати первісному кредитору якесь майнове надання замість отриманого права вимоги.

Нормами Цивільного кодексу України не встановлено заборони щодо оплатності договору цесії, сторони самі визначають оплатний він чи безоплатний. Якщо договір цесії є оплатним, то до нього застосовуються положення про договір купівлі-продажу а якщо - безоплатний, то - застосовуються положення про договір дарування.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про перехід від ТОВ Рембудмонтаж-ВВС» до ТОВ "Вінницьке інженерно-будівельне управління" за Договором про відступлення права вимоги від 14.01.2021 наданої Первісному кредитору за Договором № 14 від 03.05.2018.

Суд бере до уваги, що вищезазначений Договір відступлення права вимоги є чинним, оскільки відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відтак, саме ТОВ "Вінницьке інженерно-будівельне управління" є належним позивачем за заявленими позовними вимогами.

Як встановлено судом вище, відповідач виконані роботи прийняв, проте не оплатив в повному обсязі, заборгованість останнього складає 94470,81 грн.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, ст.193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч.7 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених судом обставин, та виходячи з положень наведених вище норм, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 94 470,81 грн. боргу за Договором підряду.

Поряд з цим за порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем заявлено до стягнення 12 180,40 грн - 3% річних та 24 178,86 грн - інфляційного збільшення.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, суд зауважує, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

Виходячи із положень ст. 625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. При цьому зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Суд акцентує увагу, що відповідачем не висловлено заперечень щодо правильності проведеного позивачем розрахунку 3% річних та інфляційного збільшення, не надано власного контррозрахунку заборгованості тощо.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційного збільшення дійшов висновку, що такі вимога є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши всі докази у справі, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, а відтак суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з п.2 ч. 1ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене, на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України "Вінницьке інженерно-будівельне управління" (вул. Стрілецька, буд. 17, м. Вінниця, 21007; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницьке інженерно-будівельне управління" (вул. Замостянська, буд. 21, м. Вінниця, 21001; ) 94 470 грн. 81 коп. - основного боргу; 12 180 грн. 40 коп. - 3% річних; 24 178 грн. 86 коп. - інфляційного збільшення та 2 270 грн. 00 коп. - витрат на сплату судового збору.

Примірник рішення направити учасникам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на адреси електронної пошти: представника позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1; відповідача - , .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 20 жовтня 2021 р.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Замостянська, буд. 21, м. Вінниця, 21001)

3 - відповідачу (вул. Стрілецька, буд. 17, м. Вінниця, 21007)