ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. Справа№ 910/15493/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Громадської організації "Громадська варта України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 31.08.2021

у справі №910/15493/18 (суддя Паламар П.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баланс-Груп"

до Публічного акціонерного товариства "Центренерго"

про стягнення сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 1 058 314 631,66 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 позовну заяву Громадської організації "Громадська варта України" як третьої особи з самостійними вимогами повернуто без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Громадська організації "Громадська варта України" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/15493/18 скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржуваною ухвалою позбавлено права Громадської організації на звернення до суду та на судовий захист.

Водночас скаржник зазначає, що стягнення зазначеної суми призведе до істотних збитків компанії, а також поставить під загрозу її функціонування, що в подальшому призведе до катастрофічних наслідків для енергонезалежності нашої країни.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2021 апеляційну скаргу Громадської організації "Громадська варта України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/15493/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Яковлєва М.Л., Шаптали Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Громадської організації "Громадська варта України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/15493/18. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15493/18.

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, у листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Баланс-Груп" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (далі-відповідач) 27 258 694,76 грн - 3% річних та 1 030 439 236,90 грн - інфляційних втрат, нарахованих за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транснова" договору про відступлення права вимоги №11-2018 від 06.11.2018 позивачу передано право вимоги до відповідача щодо сплати грошових сум у загальному розмірі 45 242 876,37 грн та право вимоги всіх пов`язаних із зобов`язаннями платежів (3% річних, інфляційні нарахування та інші).

Зазначаючи про прострочення сплати відповідачем вищевказаної заборгованості за період з 09.02.2004 по 12.11.2018, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України здійснив нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, що у підсумку становить 1 058 314 631,66 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2019, яка постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 у справі №910/15493/18 залишена без змін, у зв`язку з призначенням судової бухгалтерської експертизи провадження у даній справі зупинено до отримання висновку експерта.

04.09.2019 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на адресу суду першої інстанції надіслано висновок експертів за результатами проведення комісійної економічної експертизи від 30.08.2019 №12367/12368/19-71, акт здачі-приймання цього висновку та матеріали справи №910/15493/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2019 провадження у справі №910/15493/18 поновлено та призначено її до розгляду на 25.05.2019.

23.09.2019 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на адресу суду першої інстанції надіслано лист про повернення експертного висновку №12367/12368/19-71 від 30.08.2019 на доопрацювання.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баланс-Груп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.09.2019 у справі №910/15493/18 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.09.2019 у справі №910/15493/18 залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Баланс-Груп». Матеріали справи №910/15493/18 повернуто до Господарського суду міста Києва.

У серпні 2021 року від Громадської організації "Громадська варта України" надійшла позовна заява, як третьої особи з самостійними вимогами, якою остання просила залучити її до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, просила визнати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Баланс-Груп" відсутнім право вимагати від Публічного акціонерного товариства "Центренерго" 1 058 314 631,66 грн.

Повертаючи позовну заяву Громадської організації "Громадська варта України", суд першої інстанції керувався тим, що останнім днем строку для пред`явлення Громадською організацією "Громадська варта України" позовної заяви, як третьої особи з самостійними вимогами було 17.12.2018.

Розглянувши апеляційну Громадської організації "Громадська варта України", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1, 5 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положеннястатті 180 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 755 ухвала суду від 26.11.2018 була вручена відповідачу 30.11.2018.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що останнім днем строку для пред`явлення Громадською організацією "Громадська варта України" позовної заяви, як третьої особи з самостійними вимогами було 17.12.2018.

До господарського суду першої інстанції з вказаною позовною заявою заявник звернувся 17.08.2021, тобто з пропуском встановленого строку.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, всупереч вимог ст. 74 ГПК України Громадська організація "Громадська варта України" не надала доказів наявності поважних причин неможливості подання вищевказаної заяви у визначений строк.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що наведені заявником причини пропуску встановленого законом строку для подання третьою особою позовної заяви з самостійними вимогами не є поважними, оскільки виявляючи звичайний інтерес до розгляду даної справи, останній мав достатню можливість починаючи з 26.11.2018 (відкрито провадження у справі) отримати інформацію про її розгляд з відкритих джерел - court.gov.ua, reyestr.court.gov.ua, інформаційно-довідкової служби суду тощо.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що доводи заявника про те, що він дізнався про розгляд справи лише 12.08.2021 є необґрунтованими.

Згідно ч. 6 ст. 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Посилання скаржника на загальні норми національного законодавства, зокрема Конституцію України, Господарський процесуальний кодекс України, не приймаються колегією суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Водночас, порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - ГПК України.

Водночас, колегія суддів наголошує, що доступ до правосуддя в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню та обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема, й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України. Тому, учасники провадження мають розуміти, що визначені законом та встановлені судом строки будуть застосовані.

Вказане підтверджується також і у ст. 118 ГПК України, відповідно до якої право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, жодних порушень чинного процесуального законодавства у даному випадку не відбулось.

Також колегія суддів зауважує, що скаржник не позбавлений права звернутись із вказаною позовною заявою в загальному порядку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують того факту, що заявником зустрічного позову пропущений строк для вчинення такої дії.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/15493/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Громадської організації "Громадська варта України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/15493/18 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Громадська варта України" - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.08.2021 у справі №910/15493/18 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/15493/18 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв