ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1193/21
Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Гут С.Ф.

При секретарі судового засідання Борисовій Н.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Фомічов І.О.,

від відповідача: Поляков І.В.,

розглянувши справу за позовом: ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу "МІКРОН-2" про визнання недійсним рішення загальних зборів та скасування державної реєстрації змін.

Встановив:

28.04.2021 р. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Садівничого кооперативу "МІКРОН-2" (далі - СК "МІКРОН-2"), в якій:

- просить визнати недійсним рішення загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2", яке викладене в протоколі № 1 загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р.;

- скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які були внесені на підставі рішення загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р., яке викладене в протоколі № 1 загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на порушення скликання та проведення загальних зборів, оскільки членів кооперативу, в т.ч. позивача, не було повідомлено про дату, час і місце проведення зборів. За даними протоколу загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р. № 1 із 282 членів кооперативу були присутні 142 члена. Перелік присутніх 142 членів на зборах занесено до реєстру осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2019 р. (далі - Реєстр 2019 року). Із Реєстру 2019 р. вбачаються наступні факт порушення статуту та законодавства: до реєстру занесено прізвище померлої особи, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користувач земельної ділянки НОМЕР_9 , факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.05.2018 р., видане Одеським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; наявні розбіжності в списках членів СК "МІКРОН-2" станом на 01.10.2018 р. та реєстром осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2019 р., у зв`язку з тим, що станом на 01.10.2018 р. користувачем земельної ділянки № НОМЕР_1 та членом кооперативу є ОСОБА_3 , проте до Реєстру 2019 р. занесено користувачем земельної ділянки 116 ОСОБА_4 . Аналогічна ситуація з наступними користувачами земельних ділянок: станом на 01.10.2018 р. користувачем земельної ділянки № НОМЕР_2 є ОСОБА_5 , проте до Реєстру 2019 р. занесено користувачем земельної ділянки № НОМЕР_2 ОСОБА_6 ; станом на 01.10.2018 р. користувачем земельної ділянки № НОМЕР_3 є ОСОБА_7 , проте до Реєстру 2019 р. занесено користувачем земельної ділянки № НОМЕР_3 ОСОБА_8 ; станом на 01.10.2018 р. користувачем земельної ділянки № НОМЕР_4 є ОСОБА_9 , проте до Реєстру 2019 р. занесено користувачем земельної ділянки № НОМЕР_4 ОСОБА_9 ; станом на 01.10.2018 р. користувачем земельних ділянок № НОМЕР_10,НОМЕР_11 є ОСОБА_10 , проте до Реєстру 2019 р. занесено користувачем земельних ділянок № НОМЕР_10,НОМЕР_11 ОСОБА_11 .

При цьому, враховуючи те, що на підставі незаконного, за твердженням позивача, рішення загальних зборів учасників кооперативу було проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначена реєстраційна дія повинна бути скасована.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 р. позовній заяві ОСОБА_1 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи - 916/1193/21 та передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Гуту С.Ф.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляду останню в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.06.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2021 р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.05.2021 р. задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

03.06.2021 р. СК "МІКРОН-2" реалізовано право на подачу відзиву та звернення з заявою про застосування (спливу) позовної давності.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.06.2021 р. відкладено підготовче засідання на 22.06.2021 р.

18.06.2021 р. від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.06.2021 р. відкладено підготовче засідання на 01.07.2021 р.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 р. скасовано ухвалу Господарського суду Одеської області від 24.05.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 19.07.2021 р.

09.07.2021 р. надійшла ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду, якою призначено розгляд заяви СК "МІКРОН-2" про розподіл судових витрат у справі та доручено Господарському суду Одеської області надіслати матеріали справи № 916/1193/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.07.2021 р. провадження у справі № 916/1193/21 зупинено до розгляду судом апеляційної інстанції заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Додатковою постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.07.2021 р. заяву СК "МІКРОН-2" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката залишено без задоволення.

У зв`язку з перебуванням судді Гута С.Ф. у плановій щорічній відпустці у період з 27.07.2021 р. по 03.09.2021 р., та враховуючи його відкликання з відпустки у зв`язку з виробничою необхідністю 25.08.2021 р., ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.08.2021 р. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.09.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.09.2021 р. закрито підготовче провадження та призначено підготовче засідання на 14.09.2021 р.

Протокольною ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.09.2021 р. оголошено перерву в судовому засіданні до 07.10.2021 р.

07.10.2021 р. судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст.240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Позивач зазначає, що СК "МІКРОН-2" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридичну особу 20.10.1994 р., про що 20.07.2005 р. зроблено відповідний запис за № 1 000415.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до членської книжки садовода № 13282, що зареєстрована та видана 06.06.1989 р. СК "МІКРОН-2" та Довідки № 53 від 04.10.2013, є членом СК "МІКРОН-2". Зазначена довідка видана СК "МІКРОН-2" ОСОБА_1 у тому, що він є членом садівничого кооперативу "МІКРОН-2" та у його власності знаходиться садівнича ділянка № НОМЕР_6 по АДРЕСА_2 , площею 0,0615 га.

Відповідно до протоколу № 17 Загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2" від 07.05.2017 р. ОСОБА_12 обрано головою правління СК "МІКРОН-2" з 08.05.2017 р. Згідно даного протоколу також було обрано членами Правління ОСОБА_13 , ОСОБА_1 ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . Зазначеним протоколом від 07.05.2017 р. було затверджено Статут СК "МІКРОН-2" в новій редакції.

Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. було вирішено, зокрема, відкликати з посади голови Правління ОСОБА_12 з 06.10.2018 р. та обрати головою Правління ОСОБА_18 з 07.10.2018 р., внести зміни до статуту СК "МІКРОН-2" від 07.05.2017 р. та прийняти його в новій редакції (Статут СК "МІКРОН-2", затверджений Загальними зборами засновників від 06.10.2018 Протоколом №1). Повноваження на проведення реєстраційних дій від СК "МІКРОН-2" надано ОСОБА_18 .

Позивач зазначає, що загальні збори СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р. повинні були проводитись на підставі вимог чинного законодавства та Статуту СК "МІКРОН-2", затвердженого Загальними зборами учасників від 06.10.2018 р. протоколом № 1.

Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" від 14.09.2021 р. вирішено, зокрема, звільнити з посади голови правління ОСОБА_18 та обрати головою Правління ОСОБА_15 . Повноваження на проведення реєстраційних дій від СК "МІКРОН-2" надано ОСОБА_15 .

Так, на думку, позивача рішення Загальних зборів СК "МІКРОН-2", оформлене протоколом № 1 від 14.09.2019 р. є таким, що порушує законні права позивача як члена кооперативу та прийняте з порушення чинного законодавства України і Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р.

Також позивач звертає увагу у позовній заяві на наступні підстави:

Відповідно до Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. метою створення та діяльності організації є задоволенні економічних, соціальних та інших потреб члені організації, а також створення умов для ефективного використання землі, яка знаходиться в приватній власності членів організації або в довгостроковому користування без права власності на неї, для отримання сільськогосподарської продукції на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів.

Відповідно до п.8.1 та 8.2 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. управління організацією здійснюється на засадах демократизму, гласності, виборності органів управління, підпорядкованості і виконавчої дисципліни, із врахуванням регламентуючих документів організації. Органами управління організації є: загальні збори членів організації; правління організації, яке очолює голова…

Відповідно до п.8.3.2 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. чергові загальні збори скликаються правлінням не рідше одного разу на рік. Відповідне рішення із зазначенням дати, часу, місця проведення та питань, які виносяться на обговорення, повинне бути доведено до відома членів організації не пізніше, ніж за 14 днів до дати проведення засідання загальних зборів. Загальні збори розглядають питання, винесені на їх розгляд правлінням, головою правління, а також членами організації.

Загальні збори СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р. повинні були проводитись на підставі вимог чинного законодавства та статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р., однак, порядок скликання та проведення загальних зборів не було дотримано.

Членів кооперативу, в тому числі і позивача, не було повідомлення про дату, час і місце проведення денних зборів, що порушує їх права, закріплені статутом. Адже, згідно статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р., до основних прав члена кооперативу відносяться наступні: брати участь в діяльності організації, обирати та бути обраним в органи його управління та контролю, мати право голосу на зборах членів організації.

Отже, недотримання порядку скликання та проведення загальних зборів, передбаченим чинним законодавством та статутом, порушує права членів організації, зокрема позивача, є підставою для звернення членів організації для захисту своїх прав.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

Відповідно до п.8.3 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. загальні збори членів організації є вищим органом управління організації, який вправі приймати рішення з будь-яких питань її діяльності, в тому числі і з тих, що належать до компетенції правління.

Відповідно до даних, зазначених у протоколі Загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р. № 1 загальна кількість членів СК "МІКРОН-2" складає 282 особи.

Згідно п.8.3.1 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. у загальних зборах беруть участь її члени особисто чи через уповноваженого представника за довіреністю. Кожний член організації має один голос. Збори вважаються повноважними, якщо на них присутня більшість членів організації.

Відповідно до п.8.3.8 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. рішення загальних зборів вважається прийнятим, якщо за них проголосувала більшість від числа присутніх учасників загальних зборів. З питань, передбачених п.8.3.5.2 (внесення та затвердження змін до установчих документів організації) та п.8.3.5.4 (прийняття рішення про припинення діяльності організації), рішення загальних зборів вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як три четвертих присутніх учасників загальних зборів. Також трьома четвертими голосів присутніх членів організації приймаються рішення щодо відчуження майна організації на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна організації.

Відповідно до протоколу № 1 загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р., із 282 членів кооперативу були присутні 142 члена, тобто на 1 члена більше від 50% загальної кількості. Перелік присутніх 142 членів на загальних зборах внесено до реєстру осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2019 р. (Реєстр 2019).

Однак позивач вказує, що ним було досліджено Реєстр 2019 р. та виявлено наступні факт порушення статуту та законодавства, в Реєстрі 2019 р. міститься підпис учасника, який на момент проведення зборів помер, а саме підпис користувача земельної ділянки № НОМЕР_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження факту смерті ОСОБА_2 позивачем було 11.08.2020 р. надіслано адвокатський запит № 19-08/20 до Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У відповідь на даний адвокатський запит надано інформацію про державну реєстрацію смерті відносно ОСОБА_2 . Крім того, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис від 12.05.2018 р. № 5043 про смерть ОСОБА_2 .

Позивачем зазначено, що до Реєстру 2019 р. безпідставно занесено осіб, які відповідно до списку членів кооперативу станом на 01.10.2018 р. не були членами кооперативу, а саме:

Номер земельної ділянкиКористувач земельної ділянки та член кооперативу згідно списків членів СК "МІКРОН-2" станом на 01.10.2018 р.Користувач земельної ділянки згідно реєстру осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2019 р.
7ОСОБА_5 ОСОБА_6
8ОСОБА_19 ОСОБА_20
9ОСОБА_21 ОСОБА_20
37ОСОБА_7 ОСОБА_8
48ОСОБА_22 ОСОБА_23
83,84ОСОБА_24 ОСОБА_25
101ОСОБА_26 ОСОБА_39
116ОСОБА_3 ОСОБА_4
185ОСОБА_27 ОСОБА_28
256ОСОБА_9 ОСОБА_9
НОМЕР_10,НОМЕР_11ОСОБА_10 ОСОБА_11
Крім того, ОСОБА_1 звертає увагу суду на те, що в Реєстрі 2019 р. його взагалі не зазначено як члена кооперативу та користувача земельної ділянки № 318. Замість нього вказано іншу особу, що, на думку позивача, підтверджує факт неналежного повідомлення позивача про проведення загальних зборів.

При цьому, в якості додаткового підтвердження підробки протоколів загальних зборів СК "МІКРОН-2" позивач наводить факти встановлені у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р. по справі № 916/2541/20, а саме повідомляє, що вказаною постановою встановлено юридичні факти, які мають преюдеційне значення та не підлягають доказуванню при розгляд цієї справи. Зокрема постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 р. встановлено:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є членом СК "МІКРОН-2";

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користувач земельної ділянки НОМЕР_9 помер в 2018 р., відповідно до свідоцтва про смерть від 12.05.2018 р.;

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 відповідно до списку членів СК "МІКРОН-2" станом на 01.10.2018 р. не є членами кооперативу.

Отже на думку позивача, враховуючи вищевикладені порушення, рішення загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р., необхідно визнати судом недійсним.

Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що СК "Мікрон-2" зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Здійснює свою діяльність у визначеній організаційно-правовій формі з 1994 року по теперішній час.

Тому, з урахуванням визначеної організаційно-правової форми, діяльність СК "Мікрон-2" регулюється в тому числі ЗУ "Про кооперацію".

Відповідно до ст.8 ЗУ "Про кооперацію" статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Також, даною статтею унормовано, що Статутом визначається порядок скликання загальних зборів учасників кооперативу.

Таким чином, порядок скликання загальних зборів членів кооперативу визначається діючим у відповідний період Статутом СК "Мікрон-2". У даному випадку - Статутом СК "Мікрон-2", затвердженим рішенням загальних зборів членів від 06.10.2018 р.

Зазначеною редакцією статуту визначено, що збори членів кооперативу скликаються правлінням не рідше одного разу на рік. Члени кооперативу мають бути повідомлені про дату, час і місце проведення та порядок денний зборів не пізніше, ніж за 14 днів до дати проведення зборів.

Позачергові збори членів кооперативу скликаються на вимогу: ініціативної групи членів кооперативу, не менше 10 відсотків його членів; ревізійної комісії (ревізора); правління садівничого кооперативу.

Позачергові збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 14 днів з дня виникнення відповідних обставин, що зачіпають суттєві інтереси кооперативу.

Крім того, відповідач зазначає, що будь-які інші способи сповіщення про проведення загальних зборів або ініціювання проведення загальних зборів кооперативу ЗУ "Про кооперацію" не передбачено.

З тексту оскаржуваного рішення загальних зборів не вбачається, чи були такі збори черговими або позачерговими, тому, що будь-який з визначених вище способів ініціювання проведення загальних зборів у даному випадку є прийнятним.

Також відповідачу не відомо на підставі яких доказів, та яким чином позивачем у позовній заяві зроблено висновок про неповідомлення члені кооперативу про проведення загальних зборів, оскільки, на відповідних зборах був присутній кворум членів кооперативу, тобто велика кількість людей - понад 140 осіб, які були сповіщені про проведення загальних зборів, що підтверджується підписами таких осіб на відповідному протоколі.

Тому, на думку відповідача, у даному випадку кворум присутніх членів прямо свідчить про дотримання процедури скликання загальних зборів членів кооперативу.

Відповідач у відзиві зазначає, що кооператив не має можливість підтвердити або спростувати членство в СК "Мікрон-2" ОСОБА_11 у зв`язку з відсутністю факту передачі колишнім керівником кооперативу Андрєєвою Н.М. документів кооперативу.

Позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Відповідач заперечує проти позовних вимог, просить застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч.1 ст.16 ЦК України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів ст.4 ГПК України, ст.ст.15,16 ЦК України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст.167 ГК України корпоративні відносини - це відносини, які виникають, змінюються та припиняються щодо права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Стаття 55 ГК України визначає господарські організації як юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

В силу ч.ч.1,2 ст.3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу ст.63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (ст.93 ГК України).

Кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів (ст.94 ГК України).

Зазначені норми кореспондуються із нормами ст.ст.83,85,86 ЦК України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Особливості створення кооперативів та ведення господарської діяльності обслуговуючими кооперативами визначається Законом України "Про кооперацію".

За змістом положень ст.ст.2,6,9 Закону України "Про кооперацію" кооператив є юридичною особою, державна реєстрація якого проводиться в порядку, передбаченому законом. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Таким чином, садівничий кооператив є господарською організацією - юридичною особою, яка здійснює некомерційну господарську діяльність з моменту державної реєстрації на підставі закону та свого статуту.

За умовами ч.1 ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України "Про кооперацію" основними правами члена кооперативу є, зокрема, участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов`язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити.

За змістом наведених норм корпоративні права характеризуються тим, що особа, яка є учасником (засновником, акціонером, членом) юридичної особи має право на участь в управлінні господарською організацією та інші правомочності передбачені законом і статутними документами.

Отже, члени кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Саме така правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 р. у справі № 509/577/18, від 01.10.2019 р. у справі № 910/7554/18 та від 17.12.2019 р. у справі № 904/4887/18.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Частиною першою ст.8 Закону України "Про кооперацію" (в редакції, що була чинною станом на день прийняття оспорюваного рішення загальних зборів членів кооперативу; далі - Закон України "Про кооперацію") визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут містить відомості, зокрема, про порядок скликання загальних зборів, порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах.

В силу п.8.3 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. загальні збори членів організації є вищим органом управління організації, який вправі приймати рішення з будь-яких питань її діяльності, в тому числі і з тих, що належать до компетенції правління.

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Порядок скликання та проведення загальних зборів учасників юридичної особи визначений законодавством України за положеннями якого учасники (акціонери, члени) юридичної особи мають бути до початку загальних зборів повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний таких зборів. Такий порядок скликання загальних зборів вищого органу управління юридичної особи не залежить від її організаційно-правової форми, є загальноприйнятим та таким, що гарантує забезпечення права учасника (акціонера, члена) юридичної особи на участь в управлінні нею.

За умовами ч.1 ст.12 Закону України "Про кооперацію", ч.1 ст. 99 ГК України та пункту 5.2 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. одним з основних прав члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах.

Права члена кооперативу можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. При цьому позивачеві не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами членів рішень, оскільки вплив члена на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 06.08.2020 р. р. у справі № 918/636/19.

Таким чином, враховуючи норми ст.167 ГК України, правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах є однією зі складових корпоративних прав, відтак зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. Зокрема, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання.

Саме такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 28.01.2020 р. у справі № 924/641/17.

Статтею 15 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення. В свою чергу пунктом 8.2 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. передбачено, що про дату, місце, час проведення засідання (Загальні збори, Правління організації) члени кооперативу мають бути повідомлення не пізніше ніж за 14 днів до визначеної дати проведення такого засідання.

Наведена норма законодавства вказує на те, що обов`язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний).

Відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів (пункт 2.25 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

При цьому положення статуту СК "МІКРОН-2" не визначають конкретного механізму індивідуального повідомлення члена кооперативу про проведення загальних зборів. Відтак суд зауважує, що особа, яка скликає загальні збори учасників, повинна вжити всіх розумних заходів для повідомлення учасників про проведення цих зборів. Обраний особою, що скликає загальні збори учасників, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направлення такого повідомлення.

Зазначений висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.05.2018 р. у справі № 906/592/17.

У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.

Даний правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 05.05.2020 р. у справі № 916/1996/19 та від 06.02.2020 р. у справі № 906/307/19.

22.06.2021 р. головою правління СК "МІКРОН-2" Мороз О.В. було засвідчено підписи 10 осіб (членів кооперативу ОСОБА_9 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 ) на довідці, в якій вказані особи підтвердили те, ще позивач повідомлявся про проведення 14.09.2019 р. загальних зборів членів кооперативу безпосередньо членами кооперативу та шляхом розміщення відповідного оголошення заздалегідь (щонайменше за 14 днів до зазначеної дати), при цьому про прийняте на цих зборах рішення та про його зміст ОСОБА_1 дізнався щонайменше 25.09.2019 р. безпосередньо від членів кооперативу.

Господарський суд зауважує, що вищенаведена довідка не може вважатися належним доказом на підтвердження повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце проведення, а також порядок денний загальних зборів членів СК "МІКРОН-2", які відбулися 14.09.2019 р., оскільки вказаний документ створений безпосередньо самим відповідачем, який є заінтересованою особою, а відображені у вказаній довідці відомості не підтверджуються жодними іншими доказами, зокрема, доказами, які б свідчили про обізнаність позивача щодо проведення загальних зборів та порядок денний останніх внаслідок повідомлення даної інформації іншими членами кооперативу або про розміщення відповідного оголошення про проведення та порядок денний цих загальних зборів, з якого позивач міг би довідатися зазначену інформацію.

Частиною першою ст.73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.14 ГПК України).

Отже, господарський суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні та відповідачем не подано жодного належного у розумінні приписів ст.76 ГПК України доказу на підтвердження повідомлення позивача про дату, час і місце проведення, а також порядок денний загальних зборів членів СК "МІКРОН-2", які відбулися 14.09.2019 р. Не подано відповідачем і самого повідомлення, яке відображало б відомості про дату, час, місце проведення зборів, зміст порядку денного тощо. Докази вивішення відповідачем повідомлення про проведення 14.09.2019 зборів членів кооперативу в матеріалах справи також відсутні.

У пункті 2.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 №4 зазначено, що рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання. Права учасника (акціонера, члена) юридичної особи можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи допустимих та достовірних доказів у розумінні ст.ст.77,78 ГПК України на підтвердження повідомлення позивача про час та місце проведення 14.09.2019 р. загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" відповідно до пункту підпункту 8.2 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р., що свідчить про порушення процедури скликання загальних зборів. Внаслідок зазначених порушень закону позивача, як учасника кооперативу, було позбавлено можливості взяти участь у загальних зборах членів кооперативу, які відбулися 14.09.2019 р., чим порушено його корпоративні права.

Господарський суд також зазначає, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є, зокрема, прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення.

За умовами ст.15 Закону України "Про кооперацію" та підпункту 8.3.1. пункту 8.3 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. у загальних зборах беруть участь її члени особисто чи через уповноваженого представника за довіреністю. Кожен член організації має один голос. Збори вважаються повноважними, якщо на них присутня більшість членів організації.

Відповідно до п.5.1 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. членами організації можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які внесли вступний внесок у розмірах, визначених рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) організації, мають у власності чи в землекористуванні земельну ділянку в цій організації, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом організації може бути фізична особа, яка досягла повноліття виявила бажання брати участь у його діяльності. У разі набуття неповнолітнім прав на земельну ділянку розташовану у межах діяльності організації, до складу організації приймається особа, уповноважена згідно чинного законодавства розпоряджатись майно такого неповнолітнього. Після досягнення землевласником чи землекористувачем повноліття він приймається до складу організації замість відповідної особи. Список членів організації затверджується рішення загальних зборів (зборів уповноважених) організації.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 надано завірений печаткою СК "МІКРОН-2" список членів станом на 01.10.2018 р., відповідачем іншого списку членів СК "МІКРОН-2", в тому числі станом на 14.09.2019 р., не надано.

Як вбачається з протоколу № 1 від 14.09.2019 р. на загальних зборах присутні 142 члена кооперативу, при цьому загальна кількість членів СК "МІКРОН-2" становить 282 особи. Перелік членів СК "МІКРОН-2", присутніх на зазначених зборах внесено до реєстру осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2021 р.

Дослідивши вищенаведений реєстр осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2019 р., господарський суд встановив факт внесення до нього недостовірних відомостей.

Зокрема, відповідно до вказаного реєстру у загальних зборах 14.09.2019 р. брав участь ОСОБА_2 (користувач земельної ділянки №50), між тим на момент проведення цих зборів вказана особа померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 12.05.2018 р. та лист Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.08.2020 р. № 08.1-2699УДР, згідно з яким за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть від 12.05.2018 р. № 5043.

Наявний в матеріалах справи протокол від 18.05.2019 р. № 2 загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" свідчить, серед іншого, що у зв`язку із смертю власника ділянки № НОМЕР_7 ОСОБА_2 його виключено із складу членів кооперативу та прийнято його спадкоємця ОСОБА_38 . Проте до реєстру загальних зборах 14.09.2019 р. занесено саме ОСОБА_2 , а не його правонаступника ОСОБА_38 .

В силу пунктів 5.4, 5.11 Статуту СК "МІКРОН-2" від 06.10.2018 р. членство в організації припиняється, зокрема, у разі смерті члена організації. У разі смерті члена організації до складу організації приймаються його спадкоємці на підставі заяви.

За таких обставин, станом на 14.09.2019 р. ОСОБА_2 не міг бути членом кооперативу, оскільки вказана особа померла, та як наслідок не мав права брати участь у загальних зборах, на яких було прийнято оспорюване позивачем рішення, а його правонаступника - ОСОБА_38 , з невідомих суду підстав, не занесено до реєстру осіб, які брали участь у загальних зборах СК "МІКРОН-2" від 14.09.2021 р.

Господарським судом встановлено низку інших розбіжностей між засвідченим печаткою відповідача списком членів СК "МІКРОН-2" станом на 01.10.2018 р., достовірність відомостей в якому відповідачем під час розгляду даної справи не спростовувалась та не заперечувалась, та реєстром осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2019 р., зокрема:

Номер земельної ділянкиКористувач земельної ділянки та член кооперативу згідно списків членів СК "МІКРОН-2" станом на 01.10.2018 р.Користувач земельної ділянки згідно реєстру осіб, які брали участь в загальних зборах від 14.09.2019 р.
7ОСОБА_5 ОСОБА_6
8ОСОБА_19 ОСОБА_20
9ОСОБА_21 ОСОБА_20
37ОСОБА_7 ОСОБА_8
48ОСОБА_22 ОСОБА_23
83,84ОСОБА_24 ОСОБА_25
101ОСОБА_26 ОСОБА_39
116ОСОБА_3 ОСОБА_4
185ОСОБА_27 ОСОБА_28
256ОСОБА_9 ОСОБА_9
НОМЕР_10,НОМЕР_11ОСОБА_10 ОСОБА_11
Надані відповідачем членські книжки ОСОБА_9 (ділянка № НОМЕР_4 , дата вступу до організації 22.02.1989 р.) та ОСОБА_6 (ділянка № 7, дата вступу до організації 22.07.2014 р.) свідчать про те, що вказані особи станом на 14.09.2019 р. були членами СК "МІКРОН-2".

Проте доказів членства в СК "МІКРОН-2" ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_39 , ОСОБА_4 , ОСОБА_28 та ОСОБА_11 відповідачем до суду не надано, відтак вказані особи не є членами СК "МІКРОН-2" та не мали права брати участь у загальних зборах, на яких було прийнято оспорюване позивачем рішення.

Враховуючи вищевикладене, оскільки безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішень, а також з огляду на те, що під час скликання та проведення 14.09.2019 загальних зборів членів СК "МІКРОН-2" не було дотримано вимог закону, що призвело до порушення прав та законних інтересів його учасника - ОСОБА_1 , господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2", оформленого протоколом від 14.09.2021 р. № 1.

Водночас, беручи до уваги наявність правових підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників СК "МІКРОН-2", оформленого протоколом від 14.09.2021 р. № 1, господарський зазначає про те, що позовна вимога про скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань і були внесені щодо відповідача на підставі вищенаведеного рішення загальних зборів учасників кооперативу, має похідний характер від вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів, відтак, з огляду на те, що можливість задоволення похідних вимог безпосередньо залежить від задоволення основних позовних вимог, вказана вимога також підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи СК "МІКРОН-2" подано заяву про застосування (сплив) строку позовної давності, в якій відповідач просить застосувати позовну давність до позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів, у зв`язку з чим відмовити у її задоволенні.

Відповідно до статей 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з приписами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

За змістом цієї норми, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб`єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв`язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні. При цьому норма частини третьої статті 267 Цивільного кодексу України поширюється як на загальну, так і спеціальну позовну давність

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише з наявністю про це заяви сторони. При цьому суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 19.09.2018 у справі №906/373/17.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року", наголошує, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу" (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою №14902/04 у справі Відкритого акціонерного товариства "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії"; пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства").

За умовами ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності встановлення судом факту доведеності порушення права особи, яка звернулися до суду з позовом.

Право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні - це право позивача вимагати від суду задоволення позову. Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні. Отже, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Однак, правила про позовну давність відповідно до статті 267 вказаного Кодексу мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 зазначено, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В силу ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

Господарський зауважує на тому, що ч.2 ст.258 ЦК України було доповнено вищенаведеним пунктом Законом України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", який набрав чинності 17.06.2018 р. та сфера застосування якого обмежується регламентацією правовідносин щодо правового статусу товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю, порядку їх створення, діяльності та припинення, прав та обов`язків їх учасників.

Отже, запровадження скороченої позовної давності до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства саме на підставі Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", а також словесне формулювання п.8 ч.2 ст.258 ЦК України свідчать про те, що приписи вказаного пункту щодо річного строку позовної давності розповсюджують свою дію виключно на вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, а не юридичних осіб інших організаційно-правових форм.

Даний висновок господарського суду узгоджується також з іншими нормами чинного законодавства України, зокрема, з положеннями частини першої статті 50 Закону України "Про акціонерні товариства", якою окремо встановлено тримісячний строк позовної давності для оскарження рішень загальних зборів акціонерних товариств.

Таким чином, господарський суд зазначає про те, що законодавцем диференційовано встановлено правила позовної давності для вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів окремих юридичних осіб (1 рік - для товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю; 3 місяці - для акціонерних товариств; 3 роки (загальна позовна давність) - для всіх інших юридичних осіб, зокрема, і для корпоративних підприємств колективної власності - садівничих кооперативів).

При цьому господарський суд не вбачає правових підстав для застосування аналогії закону (застосування до позовної вимоги про визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу п.8 ч.2 ст.258 ЦК України, яким встановлено річний строк позовної давності), враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Можливість застосування аналогії закону передбачена в ч.10 ст.11 ГПК України, яка допускає в разі якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Застосування закону за аналогією закону допускається, якщо: відносини, щодо яких виник спір, за своїм характером потребують цивільно-правового регулювання; ці відносини не регулюються будь-якими конкретними нормами права; вирішити спір, що виник, неможливо, ґрунтуючись на засадах і змісті законодавства; є закон, який регулює подібні відносини і який може бути застосований за аналогією закону.

Саме така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена в постанові від 23.06.2020 у справі №909/337/19.

За таких обставин, з огляду на те, що питання застосування позовної давності до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів кооперативу фактично врегульовано ст.257 ЦК України, якою встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки, правові підстави для застосування у вказаних правовідносинах за аналогією п.8 ч.2 ст.258 ЦК України відсутні.

Застосування до спірних правовідносин загального строку позовної давності відповідає також принципам розумності та справедливості, оскільки вирішення членами садівничого кооперативу питань діяльності останнього залежить від їх перебування на власних земельних ділянках, яке носить сезонний характер.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що позовна давність в один рік встановлена п.8 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариств з обмеженою та додатковою відповідальністю, у той час як предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників кооперативу, господарський суд зауважує на тому, що, зважаючи на різний правовий статус та організаційно-правову форму вказаних юридичних осіб, останні не можуть ототожнюватись у контексті можливості застосування скороченого строку позовної давності.

При цьому загальний строк позовної давності, який відповідно до вимог ст.257 ЦК України складає три роки, для звернення з даним позовом ОСОБА_1 не пропущений, відтак підстави для застосування до останнього наслідків спливу строку позовної давності у вигляді відмови у задоволенні позовних вимог відсутні.

Водночас, аналізуючи питання обсягу щодо надання оцінки кожному з аргументів доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд керується висновками, викладеними Європейським судом з прав людини, який у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1,2,3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.13,20,73,74,76,86,126,129,165,232,233,237,238,240,241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Садівничого кооперативу "МІКРОН-2" задовольнити.

Визнати недійсним рішення загальних зборів учасників Садівничого кооперативу "МІКРОН-2", яке викладене в протоколі № 1 загальних зборів членів Садівничого кооперативу "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р.

Скасувати державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які були внесені щодо юридичної особи Садівничого кооперативу "МІКРОН-2" (), зареєстровані на підставі рішення загальних зборів учасників Садівничого кооперативу ""МІКРОН-2" від 14.09.2019 р., яке викладене в протоколі № 1 загальних зборів членів Садівничого кооперативу "МІКРОН-2" від 14.09.2019 р.

Стягнути з Садівничого кооперативу "МІКРОН-2" (67630, Одеська обл., Біляївський р-н, с. Чоботарівка, вул. Сонячна, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) 4540/чотири тисячі п`ятсот сорок/грн 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати в порядку ст.327 ГПК України

Повний текст складено 18 жовтня 2021 р.

Суддя С.Ф. Гут