ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/3028/21

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши заяву б/н від 18.10.2021 (вх. № 305/21 від 18.10.2021) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Войтовське» про вжиття заходів забезпечення позову

встановив:

18.10.2021 до господарського суду Київської області від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Войтовське» надійшла заява б/н від 18.10.2021 (вх. № 305/21 від 25.08.2021), в порядку ст. ст. 136 - 140 Господарського процесуального кодексу України, в якій заявник просить суд вжити заходи до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур 2021, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Войтовське», а саме:

- на врожай соняшника 2021 року, що знаходиться на земельних ділянках загальною площею 4,8291 га з кадастровими номерами: :08:004:0022, :08:010:0029.

- на врожай кукурудзи 2021 року, що знаходиться на земельних ділянках загальною площею 51,5497 га з кадастровим номерами: :07:011:0010, :07:011:0043, :07:010:0028, :07:003:0023, :07:017:0007, :07:007:0005, :07:007:0001, :07:007:0002, :07:007:0016, :07:007:0010, :07:012:0041, :07:012:0040, :07:012:0042, :07:012:0004

без обмеження права Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Войтовське» збирати такий врожай.

В обґрунтування своєї заяви, заявник вказує на те, що 26.10.2020 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015» був укладений Договір суборенди № 02-20, відповідно до умов якого ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015» надало заявнику в суборенду земельні ділянки, загальною площею 118 гектарів. Відповідним договором передбачено, що СТОВ «Войтовське» бере на себе зобов`язання власними силами та коштами провести необхідний комплекс заходів по забезпеченню повного сільськогосподарського циклу вирощування сільськогосподарської продукції на орендованих земельних ділянках.

У зв`язку з чим, заявником були здійснені посів насіння, внесення добрив, обприскування від шкідників та хвороб.

Разом з цим, в період збору врожаю, працівниками ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015» було здійснено блокування та не допуск працівників та техніки СТОВ «Войтовське» на поля з метою збору врожаю та, на думку заявника, здійснюється грабіж такого врожаю.

Заявник вказує на те, що саме він будучи землекористувачем на підставі укладеного Договору суборенди № 02-20 від 26.10.2020 забезпечував підготовку полів до посіву, посів та вирощування врожаю соняшнику та кукурудзи на полях № 10, 4В, 13, 11, а отже право власності на такий врожай наявне саме у заявника.

Таким чином, заявник стверджує про те, що незастосування заходів забезпечення позову, призведе до безпідставного та незаконного позбавлення права власності на врожай заявника, безпідставне та необґрунтоване набуття ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015» права власності на такий врожай та відповідно спричинення реальних значних негативних наслідків та шкоди у вигляді, в т.ч. упущеної вигоди.

Отже, заявник просить з метою недопущення знищення врожаю, належного СТОВ «Войтовське», в результаті неправомірних дій ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015», накласти арешт на врожай сільськогосподарських культур 2021, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Войтовське», зокрема, на врожай соняшника 2021 року, що знаходиться на земельних ділянках загальною площею 4,8291 га та на врожай кукурудзи 2021 року, що знаходиться на земельних ділянках загальною площею 51,5497.

Розглянувши заяву б/н від 18.10.2021 (вх. № 305/21 від 18.10.2021) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Войтовське» про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Так, заявник просить вжити заходи забезпечення позову, а саме: накласти арешт на врожай сільськогосподарських культур 2021 року (соняшник та кукурудза), що належить заявнику - СТОВ "Войтовське", що знаходиться на земельних ділянках (16 земельних ділянок, кадастрові номери яких зазначені в заяві), без обмеження права СТОВ "Войтовське" збирати такий врожай.

Заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що між заявником та ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015» укладено Договір суборенди № 02-20 від 26.10.2020, відповідно до якого ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015» надало СТОВ "Войтовське" в суборенду земельні ділянки, відповідно до п. 3.1 цього договору, загальною площею 118 га, які знаходяться в користуванні ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Трейдагропостач-2015», на підставі права оренди земельних ділянок та зареєстровані в ДРРПУ згідно чинного законодавства.

У розділі 1 вказаного договору зазначено про Додаток № 1 до договору. Вказаний Додаток № 1 до договору до заяви не доданий.

Тобто зазначаючи про забезпечення позову шляхом накладення арешту на урожай сільськогосподарських культур 2021 року на конкретних земельних ділянках з кадастровими номерами, заявник не надає доказів на підтвердження його права користування саме тими земельними ділянками, кадастрові номери яких зазначені в заяві про забезпечення.

Згідно з ч. 2 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Заявник неодноразово у заяві про забезпечення позову заявляв про можливість швидкого псування урожаю.

Відповідно до ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заявник зазначає, що позов, який він планує подати до суду буде стосуватися визнання права власності на врожай.

В той же час, заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на врожай сільськогосподарських культур 2021 року, що належить заявнику, без обмеження права заявника збирати такий врожай.

Тобто в порушення ч. 11 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заявлений заявником спосіб забезпечення позову є тотожнім за змістом задоволенню позову, який заявник планує подати до суду про визнання права власності на урожай 2021.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, надавши оцінку поданим матеріалам щодо забезпечення позову в їх сукупності, з огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Частиною 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заяву про забезпечення позову судом розглянуто, тому витрати Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Войтовське» по сплаті судового збору за положеннями статті 129 ГПК України та Закону України «Про судовий збір» відшкодуванню та поверненню не підлягають.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 129, 136, 140, 234 ГПК України, суд -

постановив:

Відмовити Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Войтовське» в задоволенні заяви б/н від 18.10.2021 (вх. № 305/21 від 18.10.2021) про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили у порядку визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може бути оскаржена у встановленому в порядку.

Ухвалу підписано - 19.10.2021

Суддя О.О. Христенко