ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2021 р. Справа № 921/37/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.

Суддів: Бонк Т.Б.

Матущак О.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Т-ПС, б/н від 14 червня 2021 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06 травня 2021 року (підписане 17.05.2021 року), суддя Андрусик Н.О.

у справі №921/37/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Тотус Спрінгс, м. Тернопіль

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Т-ПС, м. Тернопіль

про стягнення 33 790 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

29.01.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю Тотус Спрінгс звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Т-ПС про стягнення 33 790,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договору №2 від 01.09.2018 в частині повернення поворотної фінансової допомоги в повному обсязі.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 06.05.2021 року у справі №921/37/21 (суддя Н.О. Андрусик) позов задоволено (а.с. 122-128).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між сторонами виникли правовідносини з договору надання поворотної фінансової допомоги на суму 46 800,00 грн., позивачем на його виконання вчинено дії шляхом перерахування відповідачу коштів на підставі платіжного доручення №39 від 19.09.2018. Матеріалами справи підтверджується часткове повернення відповідачем фінансової допомоги в розмірі 13 010,00 грн. позивачу. Відтак, суд дійшов висновку, що доводи позивача про неповернення грошових коштів на суму 33 790,00 грн. є доведеними документально та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ТзОВ Т-ПС подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає його прийнятим за недоведеності обставин, що мають значення для справи. Скаржник стверджує, що позивач договору № 2 від 01.09.2018 року суду не надавав, у відповідача він відсутній, на підпис не передавався. Про вказану господарську операцію ТзОВ Т-ПС нічого не відомо, поворотну фінансову допомогу за вказаним договором у зазначеній сумі Товариство не отримувало та не повертало. Вказує, що жодних доказів про те, що саме ТзОВ Т-ПС здійснювало повернення вказаної поворотної фінансової допомоги зі свого рахунку не надано, доказів про те, що позивач відобразив вказані кошти в бухгалтерському та податковому обліку не подано. Просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.05.2021 року у справі № 921/37/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Апеляційне провадження у справі

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.08.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі № 921/37/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Т-ПС на рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.05.2021 року та витребувано з Господарського суду Тернопільської області матеріали справи. На підставі ухвали від 03.09.2021 справу №921/37/21 призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи згідно з частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Тотус Спрінгс» на підставі платіжного доручення №39 (код доручення №0А5174F847BE63) перераховано на банківський рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Т-ПС» грошові коти в сумі 46 800,00 грн. В графі призначення платежу зазначено: «поворотно фінансова допомога згідно договору № 2 від 01.09.2018» (а.с. 4).

Позивач у позовній заяві зазначає, що поворотна фінансова допомога надавалася на підставі укладеного 01.09.2018 з ТзОВ «Т-ПС» договору №2 про надання поворотної фінансової допомоги. Однак, договору №2 від 01.09.2018 позивачем до позовних матеріалів не долучено з посиланням на його відсутність у Товариства.

На ухвалу господарського суду Тернопільської області від 06.04.2021 про витребування доказів (а.с. 86-87), ТзОВ «Т-ПС» надало письмові пояснення без номера від 15.04.2021 (вх.№3294 від 16.04.2021), з яких слідує, що договір №2 від 01.09.2018 у Товариства відсутній, на підпис не передавався. Також Товариством зазначено про відсутність у нього відомостей щодо здійснення господарських операцій по вказаному правочину (а.с 90).

Разом з тим, ТзОВ «Т-ПС» 20 грудня 2018 року перераховано ТзОВ «Тотус Спрінгс» згідно платіжних доручень: №2606 - суму 1 210,00 грн. та №2600 - суму 11 800,00 грн. В графі призначення платежу названих платіжних доручень зазначено: «повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору № 2 від 01.09.2018 без ПДВ» (а.с. 5, 6).

Також, ТзОВ «Тотус Спрінгс» господарські операції з надання відповідачу та часткове повернення останнім фінансової допомоги відображено у картці рахунку №6851 за період з 01.09.2018 по 21.04.2021 за контрагентом ТзОВ «Т-ПС» (а.с. 116).

У зв`язку із неповерненням решти суми фінансової допомоги, позивач 21.10.2020 (згідно опису вкладення у цінний лист, накладної на поштове відправлення №887 та фіскального чеку першого відділення поштового зв`язку м.Тернополя) направив на адресу відповідача вимогу без номера від 19.10.2020, в якій просив повернути залишок коштів в розмірі 33 790,00 грн. в термін до 28.10.2020 (а.с. 11-14).

Дану вимогу відповідачем залишено без відповіді та задоволення, що послугувало підставою звернення з даним позовом на захист порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

В силу приписів частини 1 статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 ГК України).

Як встановлено судом апеляційної інстанції матеріали даної справи не містять підписаного сторонами договору поворотної фінансової допомоги № 2 від 01.09.2018.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договору надання поворотної фінансової допомоги на суму 46 800,00грн. Позивачем на його виконання вчинено дії шляхом перерахування відповідачу коштів на підставі платіжного доручення №39 від 19.09.2018. В графі призначення платежу зазначено: «поворотно фінансова допомога згідно договору № 2 від 01.09.2018».

Отже, позивач та відповідач реалізували своє право на вільний вступ у договірні відносини, вибір контрагента, визначення умов договору та встановлення його змісту.

Разом з тим, матеріалами даної господарської справи підтверджено, що 20.12.2018 ТзОВ «Т-ПС» згідно з платіжних доручень: №2606 - на суму 1 210,00 грн. та №2600 - на суму 11 800,00 грн. частково повернуто ТзОВ «Тотус Спрінгс» фінансову допомогу в розмірі 13 010,00 грн. Підставою перерахування грошових коштів ТзОВ «Т-ПС» у платіжних документах визначено як «повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору №2 від 01.09.2018 без ПДВ».

Водночас, судом встановлено, що сторонами не було погоджено строку повернення поворотної фінансової допомоги.

Таким чином, враховуючи те, що з вимогою про повернення суми неповернутої фінансової допомоги позивач звернувся до відповідача 21.10.2020, відтак суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що строк виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення отриманих грошових коштів є таким, що настав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Колегія суддів критично оцінює заперечення скаржника щодо не укладення між сторонами договору №2 від 01.09.2018 про надання поворотної фінансової допомоги та відсутності відомостей про здійснення господарських операцій з надання фінансової допомоги, враховуючи наступне.

Підтвердження факту укладення договору саме поворотної фінансової допомоги відображено у наявному в матеріалах справи платіжному дорученні про перерахування коштів, де в графі призначення платежу зазначено: «поворотна фінансова допомога згідно договору №2 від 01.09.2018». Аналогічно, відповідач повертаючи частину наданої йому фінансової допомоги у платіжних дорученнях №№2606, 2600 від 20.12.2020 призначенням платежу вказав як «повернення поворотної фінансової допомоги згідно договору №2 від 01.09.2018 без ПДВ».

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначено Законом «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно із п.п.1.30, 1.35 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача; розрахунковий документ - документ на переказ коштів, що використовується для ініціювання переказу з рахунка платника на рахунок отримувача.

Відповідно до п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з п.3.7 вказаної Інструкції реквізит: «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення: «Призначення платежу». Банк перевіряє заповнення цього реквізиту на відповідність вимогам, викладеним у цій главі, лише за зовнішніми ознаками.

Отже, право визначати призначення платежу в платіжних документах згідно вказаних норм належить виключно платнику.

Платіжні документи сторін відповідають вимогам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та, з урахуванням вище наведених правових норм, положень Цивільного кодексу України, свідчать про укладення договору.

Тобто сторони своїми діями схвалили та прийняли до виконання господарські зобов`язання за договором поворотної фінансової допомоги.

Відсутність між сторонами договору, оформленого як окремий документ у письмовій формі, не свідчить про недійсність чи нікчемність угоди між сторонами. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зважаючи, що відповідно до ст.1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей, надане позивачем платіжне доручення №39 від 19.09.2018 про перерахування коштів відповідачу є підтвердженням укладення договору, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок.

З огляду на вищенаведені норми права та фактичні обставини справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 33 790,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Тернопільської області від 06.05.2021 року у справі № 921/37/21.

Відповідно до ч.1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Т-ПС, б/н від 14 червня 2021 року залишити без задоволення, рішення Господарського суду Тернопільської області від 06.05.2021 у справі № 921/37/21 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.