РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.10.2021Справа № 910/12902/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 54 466,41 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» (надалі - ТОВ «ОККО-Бізнес партнер») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - АТ «Укрзалізниця») про стягнення 28 979,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором перевезення вантажу, а саме прострочення строків доставки вантажу, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 28 979,40 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня його отримання.

27.08.2021 через канцелярію суду від ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 54 466,41 грн.

06.09.2021 до Господарського суду міста Києва від АТ «Укрзалізниця» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на те, що претензії позивача задоволені відповідачем в частині прострочення доставки по території України, а заявлені позовні вимоги стосуються частини, де прострочення відбулось на території інших держав, і такі вимоги мають бути задоволені підприємствами, що здійснювали перевезення на відповідній території.

21.09.2021 через канцелярію суду від АТ «Укрзалізниця» надійшли заперечення проти заяви позивача про збільшення позовних вимог, в яких позивач стверджує про те, що заява позивача про збільшення позовних вимог містить в собі одночасно зміну предмета та підстав позову, а також нову вимогу, яка виникла у позивача після відкриття провадження у справі.

30.09.2021 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» надійшла відповідь на заперечення щодо збільшення позовних вимог, в якій позивач підтримав подану заяву та просив суд прийняти до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, а також додаткові пояснення у справі, в яких позивач підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з урахуванням збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд звертає увагу відповідача на те, що збільшення чи зменшення розміру позовних вимог необхідно розуміти як зміну кількісних показників, в яких виражена позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Тобто збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог. Разом із тим збільшенням розміру позовних вимог є збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано із пред`явленням додаткових чи нових позовних вимог, про які не йшлося у позовній заяві. Така дія, як заявлення додаткових вимог може кваліфікуватися лише як зміна предмета позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права чи охоронюваного законом інтересу. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до суду, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується відповідна позовна вимога.

В даному випадку, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 28 979,40 грн., у зв`язку із порушенням строків доставки вантажу за залізничними накладними №30130741 від 24.12.2020, №30229228 від 16.01.2021, №30229166 від 16.01.2021 та №23082960 від 13.02.2021, а заявою про збільшення розміру позовних вимог позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 54 466,41 грн. у зв`язку із порушенням строків доставки вантажу за залізничними накладними №30130741 від 24.12.2020, №30229228 від 16.01.2021, №30229166 від 16.01.2021, 30276024 та 30275932, №23082960 від 13.02.2021, тобто змінено кількісні показники вже заявленої вимоги.

Розглянувши заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що така заява за своєю правовою природою є саме збільшенням розміру позовних вимог, а оскільки відповідна заява подана позивачем з дотриманням вимог ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв її до розгляду і подальший розгляд справи буде здійснюватись в межах суми штрафу у розмірі 54 446,41 грн.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

30.10.2019 між АТ «Укрзалізниця» (перевізник) та ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» (вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) укладено договір про надання послуг №5045/ЛЗ-2019 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого предметом договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 1.2 Договору перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (КОТІФ) відповідно.

У відповідності до п. 1.3 Договору надання послуг може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Протягом грудня 2020 року - лютого 2021 року на адресу позивача був відвантажений вантаж за залізничними накладними №30130741 від 24.12.2020, №30229228 від 16.01.2021, №30229166 від 16.01.2021, №30276024 та №30275932 від 26.01.2021, №23082960 від 13.02.2021.

Однак, за твердженнями позивача, відповідач порушив строки доставки вантажу за вказаними накладними, у зв`язку з чим ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» звернулось із вимогою про сплату штрафу у розмірі 54 466,41 грн.

Відповідно до частин 5, 6 статті 306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За змістом частини 2 статті 307 Господарського кодексу України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до частини 5 вищезазначеної статті умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Суд звертає увагу на те, що спірні перевезення здійснювалися у міжнародному сполученні, а відтак такі правовідносини регулюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Пунктом 4 Статуту залізниць України встановлено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Угода про міжнародні вантажні сполучення (далі - УМВС) встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому залізничо - паромному сполученні (параграф 1 ст. 3 УМВС ).

Параграфом 1 ст. 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Відповідно до параграфу 2 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу визначається, виходячи з наступних норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

- для інших відправок - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Також параграфом 3 вказаної статті передбачено, що доставка вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Згідно параграфу 5 ст. 24 УМВС перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 год. дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають за повну.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу у розпорядження одержувача (параграф 7 ст. 24 УМВС).

Відповідно до ст. 2 УМВС та додатку 1 до УМВС «Правила перевезення вантажів», розділу 1 пункту 2.1. «відправка» - це вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Як вбачається із спірних залізничних накладних №30130741 від 24.12.2020, №30229228 від 16.01.2021, №30229166 від 16.01.2021, №30276024 та №30275932 від 26.01.2021, №23082960 від 13.02.2021 терміни доставки вантажу за ними було порушено.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами, за визначенням ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань із своєчасної доставки вантажу по спірним залізничним накладним, факт чого АТ «Укрзалізниця» не заперечується та не спростовано. Відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Параграфами 1, 2 статті 45 УМВС визначено, що якщо перевізником не був дотриманий строк доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 «строк доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення строку доставки у вигляді неустойки.

Згідно параграфу 2 ст. 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Параграфом 1 ст. 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Матеріалами справи (копія претензії) підтверджується, що позивач на виконання вимог УМВС з метою досудового врегулювання спору з відповідачем належним чином звернувся до нього з претензією про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу по спірній накладній.

Параграфом 5 ст. 46 УМВС передбачено, що до претензії долучаються документи передбачені Правилами перевезення вантажу.

Позивачем було пред`явлено відповідачу претензії №62 від 02.03.2021, №64 від 02.03.2021, №63 від 02.03.2021, №78 від24.03.2021, №88 від 24.03.2021 та №89 від 24.03.2021 про сплату штрафу за порушенням термінів доставки вантажу на загальну суму 123 021,66 грн., з якої відповідачем, за твердженням сторін у справі, було сплачено 68 555,25 грн.

Як вбачається із наданих позивачем претензій (перелік додатків наведений в них), до претензій позивачем було додано документи передбачені в Додатку №1 УМВС «Правила перевозок грузив», а саме: оригінали накладних та листи повідомлення про прибуття вантажу.

При цьому, судом встановлено, що до претензій були долучені документи, передбачені Правилами перевезення вантажу, як цього вимагає параграф 5 ст. 46 УМВС.

Параграфом 6 ст. 46 УМВС передбачено, якщо претензія оформлена з порушенням дописів параграфів 3, 5 цієї статті, вона повертається в строк не пізніше 15 днів з дня її надходження з значенням причин її повернення, і інших підстав для повернення претензії УМВС не передбачає.

Отже, при пред`явленні претензій було дотримано вимоги параграфу 3 та параграфу 5 ст. 46 УМВС, а тому підстав для повернення претензій позивача без розгляду у відповідача не було.

У відповідь на зазначені претензії відповідач звернувся до позивача з листами №ЦМЮ-15/577У-171/21 від 13.07.2021, №ЦМЮ-15/574У-172/21 від 13.07.2021, №ЦМЮ-15/573У-173/21 від 13.07.2021, №ЦМЮ-15/595У-218/21 від 16.07.2021, №ЦМЮ-15/623У-227/21 від 12.08.2021 та №ЦМЮ-15/622У-226/21 від 12.08.2021, в яких повідомив про частково задоволення претензій ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» з огляду на те, що спірні перевезення здійснювались у міжнародному сполученні і перевищення термінів доставки вантажу було допущено, в тому числі, перевізниками інших держав, а за умовами параграфу 2 ст. 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки.

Суд не приймає заперечення відповідача до уваги з огляду на те, що даному випадку спірні перевезення здійснювались на підставі Договору, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов`язання із здійснення перевезення вантажів, зокрема, у міжнародному сполученні, а відповідно до ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Здійснюючи свою господарську діяльність АТ «Укрзалізниця», мала б передбачити пов`язані із такою діяльністю ризики, які можуть спричинити несвоєчасне виконання нею своїх обов`язків перед контрагентами та, як наслідок, понесення відповідних витрат, зокрема, сплату неустойки.

Таким чином, оскільки факт прострочення відповідачем строків доставки вантажу за спірними накладними належним чином доведений і документально підтверджений, а розрахунок штрафу є арифметично вірним, суд дійшов висновку, що обґрунтованою та правомірною є позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 54 466,41 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «ОККО-Бізнес партнер» суми штрафу у розмірі 54 466,41 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-Бізнес партнер» (82660, Львівська обл., Сколівський р-н, смт Славське, вул. Івана Франка, будинок 14А; ідентифікаційний код 37693620) штраф у розмірі 54 466 (п`ятдесят чотири тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий