ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року Справа № 924/232/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача: Оніщук Є.О. (адвокат)

відповідача: Карасьов О.С. (самопредставництво); Зінкевич Д.В. (адвокат)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року (ухваленого суддею Гладюком Ю.В., повний текст складено 14 червня 2021 року) у справі №924/232/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс"

до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"

про стягнення грошей

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" звернувся до Господарського суду Хмельницької області із позовом про стягнення з ДП "Старокостянтинівський молочний завод" заборгованості за договором поставки молока від 31.01.2017 №3 у сумі 8 849 836 грн, з яких: 5 171 102 грн - основного боргу, 2 218 835 грн - пені, 1 112 807 грн - інфляційних втрат та 347 092 грн - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 09 січня 2020 року у справі №924/232/18 здійснено заміну сторони її правонаступником. Замінено Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" на ТОВ "Органік Сідс".

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року у справі №924/232/18 (головуючий - суддя Вибодовський О.Д., судді: Грамчук І.В., Танасюк О.Є.) частково задоволено позов. Присуджено до стягнення з ДП "Старокостянтинівський молочний завод" на користь ТОВ "Органік Сідс" 5 019 410,12 грн заборгованості за договором поставки молока від 31 січня 2017 року №3 та 75291,15 грн - витрат зі сплати судового збору. У решті позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 липня 2020 року у справі №924/232/18 (головуючий - суддя Грязнов В.В., судді: Мельник О.В., Розізнана І.В.) рішення Господарського суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року скасовано у частині відмови у стягненні 151 691,88 грн основного боргу, 1 999 116,86 грн пені, 236 601,13 грн інфляційних втрат, 347 092 грн 3% річних. Ухвалено у цій частині нове рішення про задоволення позову. Присуджено до стягнення з ДП "Старокостянтинівський молочний завод" на користь ТОВ "Органік Сідс" 151 691,88 грн основного боргу, 1 999 116,86 грн пені, 236 601,13 грн інфляційних втрат, 347 092 грн 3% річних та 41017,53 грн витрат зі сплати судового збору. У решті рішення Господарського суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року у справі №924/232/18 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року у справі №924/232/18 касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 24 липня 2020 року та рішення Господарського суду Хмельницької області від 02 березня 2020 року у справі №924/232/18 скасовано. Справу №924/232/18 направлено на новий розгляд до Господарського суду Хмельницької області.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року у справі №924/232/18 відмовлено у позові ТОВ "Органік Сідс" до Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" про стягнення 8849836 грн.

Вказане рішення мотивоване тим, що суд не прийняв до уваги частину видаткових накладних як належні та допустимі докази у справі, оскільки частина з них складена на підставі договору, який не є предметом розгляду справи (№49 від 12 серпня 2016 року), тобто не охоплюються підставами позову, а частина (без підпису та печаток відповідача) не свідчать про прийняття товару відповідачем (не вказують на настання обов`язку щодо їх оплати). Щодо приймальних квитанцій на закупівлю молочної сировини місцевий суд зазначив, що вони підписані керівником та головним бухгалтером підприємства відповідача та скріплені його печаткою. Містять вони і відомості щодо змісту і певного обсягу господарської операції (прийом товару). Проте, з даних квитанцій не вбачається за можливе встановити який обсяг молока та на які суми відповідач прийняв продукцію саме за договором №3 від 31 січня 2017 року і чи взагалі дані квитанції відображають прийняття товару за цим договором. Наявні у справі акти звірки розрахунків складені лише за період з квітня по вересень 2017 року (в той час як позовні вимоги охоплюють період з лютого по листопад 2017 року), вони не відображають повних відомостей стану розрахунків (з точки зору можливості перевірки заявленої суми боргу за весь період) та не підтверджують заявленої до стягнення суми основного боргу у цілому 5 171 102 грн. (в тому числі в сукупності з іншими документами, про що буде вказано далі). Наявні у справі оборотно-сальдові відомості з січня 2017 року по лютий 2018 року також не можуть вважатися належними доказами здійснення господарської операції між двома сторонами, оскільки вони є внутрішнім одностороннім документом бухгалтерського обліку підприємства та не містить підписів та печаток сторони контрагента, які б свідчили про погодження ним відповідних відомостей. Таким чином, починаючи з 01 жовтня 2017 року ціна договору, яка передбачалась у протоколах №13 і 14 є не погодженою, а поставки, які здійснювались після 01 жовтня 2017 року за такими цінами необґрунтовані і свідчить про недостовірність даних щодо розміру боргу за вказаний період. За таких обставин, дані матеріали, за своєю сукупністю, в силу того, що їх дані різняться і не дають змоги перевірити (підтвердити) заявлений розмір боргу, а також не співпадають з достовірними доказами (видатковими накладними, які підписані обома сторонами), не доводять викладених в позові обставин та не можуть прийматися судом, як підтверджуючі позовні вимоги. Відсутність же доказів наявності основного боргу свідчить про відсутність підстав для нарахування пені, інфляційних і річних.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ТОВ "Органік Сідс" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року у справі №924/232/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що Господарський суд Хмельницької області не здійснив належного дослідження сукупності наявних в матеріалах справи доказів, що стосуються спірної заборгованості за Договором з урахуванням правил та критеріїв оцінки доказів визначених ГПК України, а лише здійснив оцінку доказів окремо, а не в сукупності. З огляду на принцип змагальності сторін, розподіл обов`язку доказування та подання доказів, суду належало дослідити обставини справи та з`ясувати чи мало місце фактичне отримання відповідачем товару та відповідне оформлення первинних документів, а також відображення операції відповідно до умов договору у податкову та бухгалтерському обліку і звітності учасників господарської операції (схожі висновки викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2021 року у справі №924/658/20).

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що дії відповідача, який подавав документи, що підтверджують отримання товару та наявність заборгованості відповідно до договору поставки №3, подавав відзив, в якому не заперечував щодо кількості поставленого товару, а згодом заперечує отримання товару та наявності заборгованості по договору, суперечить його попередній поведінці і є недобросовісними, а тому заперечення щодо відсутності поставок товару та відсутності у відповідача заборгованості по договору, не повинні були братись до уваги судом і їх необхідно було відхилити.

В підтвердження обставин щодо кількості та вартості поставленого товару по договору поставки №3, позивачем подано видаткові накладні, податкові накладні, приймальні квитанції, товарно-транспортні-накладні та акти звірки розрахунків.

Щодо актів звірки взаєморозрахунків за період квітень-вересень 2017 року, які безпідставно відхилені судом першої інстанції, апелянт зазначає, що у кожному з підписаних обома сторонами актів, загальна підсумкова вартість поставленого протягом відповідного місяця товару відповідає підсумковим видатковим накладним складеними за результатами поставки товару протягом відповідного місяця, відомості про вартість товару, здійснені розрахунки та заборгованість на кінець відповідного місяця повністю ідентична оборотно-сальдовим відомостям відповідача.

Крім того, апелянт зауважує, що всі податкові накладні зареєстровані в установленому законом порядку, від відповідача жодних скарг відносно реєстрації податкових накладних не надходило, податкові перевірки за цими скаргами не проводились, реєстрацію податкових накладних не скасовано, в матеріалах справи відсутні уточнюючі декларації подані відповідачем, а строк подання скарг чи уточнюючих декларацій закінчився, відповідач отримав право на податковий кредит, базою для визначення якого була кількість та вартість поставленого товару, яка вказана позивачем, і відповідно до пункту 188.1 статті 188, статті 201 Податкового кодексу України, ціна та загальна вартість поставленого товару прийнята відповідачем та є договірною.

Висновок суду про припинення договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року у зв`язку з не підписанням відповідачем протоколів №13 та №14, помилковий та такий, що не відповідає обставинам справи. Згідно пункту 3.5. договору поставки молока, непогодження Протоколу договірної ціни обома сторонами припиняє дію цього договору. Однак, договір поставки не припинено, оскільки сторонами погоджувались та підписувались протоколи погодження договірної ціни. Зокрема, в матеріалах справи наявний підписаний та скріплений печатками сторін протокол №12 погодження договірної ціни від 23 серпня 2017 року, відповідно до якого починаючи з 01 вересня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока. Однак, у цьому протоколі відсутня домовленість про строк дії цього протоколу та його припинення по закінченню відповідного місяця. Не визначено у договорі також умов, що сторони зобов`язані щомісячно або в будь-який інший період підписувати нові протоколи.

Також, скаржником зроблено альтернативний розрахунок штрафних санкцій відповідно до якого розмір пені становить 2002363,87 грн., розмір 3% річних 221640,55 грн., інфляційні нарахування 895280,24 грн.

Листом №924/232/18/4144/21 від 06 липня 2021 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Хмельницької області.

14 липня 2021 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/232/18.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19 липня 2021 року у справі №924/232/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Органік Сідс" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року у справі №924/232/18 та призначено дату судового засідання на 04 серпня 2021 року.

21 липня 2021 року від представника ТОВ "Органік Сідс" Оніщука Є.О. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Від відповідача Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останнє вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що закон вимагає зазначення конкретного порушення, а не абстрактного, яке наводить позивач. Позивач не зазначає, яким чином суд не використав стандарт доказування "вірогідності доказів" та в якому конкретному випадку, щодо яких доказів, і яким чином це призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Судом було враховано, що за наявності дефектів у документах та заперечення відповідачем поставок у період вересень листопад 2017 року належало дослідити відображення руху активів у обох підприємствах, проте через недопустимість доказів такий рух підтвердити було неможливо. В решті свого відзиву відповідач посилається на висновки, які викладені в оскаржуваному рішенні. Зважаючи на наведене, в апеляційній скарзі позивача відсутнє обґрунтування наявності підстав передбачених статтею 277 ГПК України, тобто підстав для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 серпня 2021 року у справі №924/232/18, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Василишина А.Р. у період з 04 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року включно, внесено зміни до складу колегії суддів та визначено наступний її склад: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Петухов М.Г.

Ухвалою від 04 серпня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ "Органік Сідс" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року у справі №924/232/18 прийнято до свого провадження вищезазначеною колегією суддів.

Ухвалою від 04 серпня 2021 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 29 вересня 2021 року об 11:30 год.

В судовому засіданні 29 вересня 2021 року оголошувалась перерва до 04 жовтня 2021 року.

04 жовтня 2021 року від позивача надійшли додаткові пояснення у яких зазначено, що в позовній заяві при розрахунку ціни позову допущено описку, а саме неправильно зазначено кількість та вартість молока поставленого відповідачу протягом жовтня листопада 2017 року. При цьому, позивачем вірно визначено ціну позову.

В судовому засіданні 04 жовтня 2021 року оголошувалась перерва до 05 жовтня 2021 року.

Безпосередньо в судових засіданнях, які проводились в режимі відеоконференції, представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2017 року між Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (покупець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (постачальник) укладено договір поставки молока №3, за яким постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране (продукція) на умовах визначених цим договором, а покупець зобов`язується приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.

Згідно пункту 2.1 договору загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачається постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1-ТН (МС).

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором визначається сторонами у додатках (протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін (пункт 3.2). Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на продукцію (пункт 3.3).

Загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором (пункт 4.1). Кожна поставка продукції повинна супроводжуватись наступними оригіналами документів: товарно-транспортна накладна; ветеринарне свідоцтво (Ф-2) державної установи ветеринарної медицини не пізніше 3-го числа звітного місяця на всю кількість продукції (пункт 4.3).

Згідно пункту 8.1. договору оплата здійснюється покупцем в безготівковій формі шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 1 (одного) банківського дня з моменту отримання продукції покупцем.

У відповідності з пунктом 9.2. договору за прострочення виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (пункт 14.3).

Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

Додатками до вищевказаного договору є:

- Протокол погодження договірної ціни №1 від 31 січня 2017 року, згідно якого, в тому числі передбачено, що починаючи з 01 лютого 2017 року сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир-3, 4%): вищий ґатунок 8300, 00 грн. на умовах поставки ЕХW (склад постачальника); негатункове 7 470, 00 грн. на умовах поставки ЕХW (склад постачальника).

- Протокол погодження договірної ціни від 16 лютого 2017 року №2, згідно якого, в тому числі передбачено, що починаючи з 20 лютого 2017 року сторони встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир - 3,4%): вищий, 1 ґатунок 7900, 00 грн. на умовах поставки ЕХW (склад постачальника); негатункове 7110, 00 грн. на умовах поставки ЕХW (склад постачальника).

- Протокол погодження договірної ціни від 24 лютого 2017 року №3, згідно якого, в тому числі передбачено, що сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю >25 Т в розмірі 3950, 00 грн. за 1 тону. Цей протокол погодження договірної ціни діє виключно на поставку від 23 лютого 2017 року з с. Терешки.

- Протокол погодження договірної ціни від 28 лютого 2017 року №4, згідно якого, в тому числі передбачено, що сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю >25 Т в розмірі 3950, 00 грн. за 1 тону. Цей протокол погодження договірної ціни діє виключно на поставку від 25 лютого 2017 року з с. Терешки.

- Протокол погодження договірної ціни від 24 лютого 2017 року №5, згідно якого, в тому числі передбачено, що сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю >25 Т в розмірі 3950, 00 грн. з ПДВ за 1 тону. Цей протокол погодження договірної ціни діє виключно на поставку від 23 лютого 2017 року з с. Терешки.

- Протокол погодження договірної ціни від 28 лютого 2017 року №6, згідно якого, в тому числі передбачено, що сторони встановили закупівельну ціну на несортове молоко кислотністю 26 Т в розмірі 3950, 00 грн. з ПДВ за 1 тону. Цей протокол погодження договірної ціни діє виключно на поставку від 28 лютого 2017 року з с. Терешки.

- Протокол погодження договірної ціни від 24 березня 2017 року №7, згідно якого, в тому числі передбачено, що починаючи з 01 квітня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир-3, 4%), якщо: молоко з кислотністю від 16 Т до 20 Т, яке проходить тест на кип`ятіння оформлюється вищим, 1, 2 гатунками та приймається за ціною 7200, 00 грн. з ПДВ; негатункове І молоко з кислотністю 22 Т приймається за ціною 6480, 00 грн. з ПДВ; негатункове ІІ молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю менше 16 Т оформляється з кислотністю 24 Т та приймається по ціні 5040, 00 грн. з ПДВ; негатункове ІІІ молоко з кислотністю > чи = 26 Т приймається по ціні 3600, 00 грн. з ПДВ. Строки оплати: за молоко, поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко, поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

- Протокол погодження договірної ціни від 24 квітня 2017 року №8, згідно якого, в тому числі передбачено, що: починаючи з 01 травня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир- 3,4%): 1, 2 гатунок 7900, 00 грн. з ПДВ; негатункове І молоко з кислотністю більше чи дорівнює 22 Т приймається за ціною 7110, 00 грн. з ПДВ; негатункове ІІ молоко з кислотністю 26 Т приймається за ціною 3950, 00 грн. з ПДВ. Строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

- Протокол погодження договірної ціни від 24 травня 2017 року №9, згідно якого, в тому числі передбачено, що: починаючи з 01 червня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир - 3,4%): екстра ґатунок 7800, 00 грн. з ПДВ; вищий ґатунок 7740, 00 грн. з ПДВ; 1 ґатунок 7620 грн. з ПДВ; 2 гатунок 7200, 00 грн. з ПДВ; негатункове І молоко з кислотністю 22 Т приймається за ціною 6480, 00 грн. з ПДВ; негатункове ІІ молоко, яке не пройшло тест на кип`ятіння, або надійшло з кислотністю менше 16 Т оформляється з кислотністю більше або дорівнює 24 Т та приймається по ціні 5040, 00 грн. з ПДВ. Строк оплати: за молоко, поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко, поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

- Протокол погодження договірної ціни від 25 червня 2017 року №10, згідно якого, в тому числі передбачено, що: починаючи з 01 липня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир - 3,4%): вищий ґатунок 8000, 00 грн. з ПДВ; 1 ґатунок 8000, 00 грн. з ПДВ; 2 гатунок 7800, 00 грн. з ПДВ; негатункове І молоко з кислотністю 22 Т приймається за ціною 7020, 00 грн. з ПДВ; негатункове ІІ молоко з кислотністю 23 25 Т приймається за ціною 5460, 00 грн. з ПДВ; негатункове ІІІ молоко з кислотністю більше або дорівнює 26 Т приймається за ціною 3900, 00 грн. з ПДВ. Строк оплати: за молоко, поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко, поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

- Протокол погодження договірної ціни від 25 липня 2017 року №11, згідно якого, в тому числі передбачено, що: починаючи з 01 серпня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир - 3,4%): екстра ґатунок 8604, 00 грн. з ПДВ; вищий ґатунок 8304,00 грн. з ПДВ; 1 ґатунок 8184, 00 грн. з ПДВ; 2 гатунок 7440, 00 грн. з ПДВ; негатункове І молоко з кислотністю більше або дорівнює 22 Т приймається за ціною 2904, 00 грн. з ПДВ. Строк оплати: за молоко, поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко, поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

- Протокол погодження договірної ціни від 23 серпня 2017 року №12, згідно якого, в тому числі передбачено, що: починаючи з 01 вересня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир - 3,4%): вищий ґатунок 8040, 00 грн. з ПДВ; 1 ґатунок 7902, 00 грн. з ПДВ; 2 гатунок 7800, 00 грн. з ПДВ; негатункове молоко з кислотністю більше або дорівнює 22 Т приймається за ціною 3900, 00 грн. з ПДВ. Строк оплати: за молоко, поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко, поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

Всі вищевказані протоколи погодження договірної ціни підписані обома сторонами та скріплені їх печатками. При цьому, вказані протоколи, починаючи з №1 по №4 містять написи "додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2016 року" з виправленням на 2017 рік. Протоколи, починаючи з №5 по №12 містять написи "додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року".

Крім того, у справі наявні:

- Протокол погодження договірної ціни №13 від 24 вересня 2017 року, з відміткою "додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року", згідно якого: починаючи з 01 жовтня 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир - 3,4%): 1 ґатунок 8920, 00 грн. з ПДВ; 2 гатунок 8520, 00 грн. з ПДВ; негатункове І молоко з кислотністю більше 22 Т приймається за ціною 4260, 00 грн. з ПДВ.

- Протокол погодження договірної ціни №14 від 24 жовтня 2017 року, з відміткою "додаток №1 до договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року", згідно якого: починаючи з 01 листопада 2017 року сторони домовились та встановлюють планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир-3, 4%): 1 ґатунок 8940, 00 грн. з ПДВ; 2 ґатунок 8520,00 грн. з ПДВ; негатункове І молоко з кислотністю більше 22 Т приймається за ціною 4260,00 грн. з ПДВ.

Дані два протоколи підписані та скріплені печаткою лише зі сторони Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив". Зі сторони відповідача дані протоколи жодним чином не засвідчені (немає підпису та печатки).

В матеріалах справи також містяться видаткові накладні:

- щодо поставки молока постачальником СВК "Перший національний виробничий кооператив" для покупця Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" на підставі договору - №49 від 12 серпня 2016 року, а саме: від 31 жовтня 2017 року №713, від 30 вересня 2017 року №446, від 30 листопада 2017 року №797, які не засвідчені зі сторони покупця (лише постачальником);

- щодо поставки молока постачальником СВК "Перший національний виробничий кооператив" для покупця Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" на підставі договору - №49 від 12 серпня 2016 року, а саме: від 30 червня 2017 року №151, від 31 травня 2017 року №98, від 28 лютого 2017 року №20 /т.8, а.с.182/, від 15 березня 2017 року №38, від 31 березня 2017 року №44, від 15 квітня 2017 року №54 /т.8, а.с.191/, від 30 квітня 2017 року №61 /т.8, а.с.192/, від 31 липня 2017 року №201 /т.8, а.с.201/, від 31 серпня 2017 року №211 /т.8, а.с.204/, які містять печатки та підписи обох сторін;

- щодо поставки молока постачальником СВК "Перший національний виробничий кооператив" для покупця Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" на підставі договору - №3 поставки молока від 31 січня 2017 року, а саме: від 31 жовтня 2017 року №714, від 30 вересня 2017 року №425, від 31 жовтня 2017 року №631 /т. 2, а.с. 7/, від 30 листопада 2017 року №798 /т.2, а.с.113/, які засвідчені лише постачальником (печаткою з підписом та печаткою без підпису);

- щодо поставки молока постачальником СВК "Перший національний виробничий кооператив" для покупця Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" на підставі договору - №3 поставки молока від 31 січня 2017 року, а саме: від 30 червня 2017 року №150 на суму 17 427 824, 64 грн., від 31 травня 2017 року №97 на суму 20 050 930,75 грн., від 15 березня 2017 року №29 на суму 6 481 325,90 грн., від 31 березня 2017 року №43 на суму 6 809 051,08 грн., від 28 лютого 2017 року №21 на суму 4 527 354,62 грн., від 15 квітня 2017 року №55 на суму 7 348 972,32 грн., від 30 квітня 2017 року №60 на суму 7 061 919,34 грн /т.2, а.с.106/, від 31 липня 2017 року №202 на суму 20 010 798,38 грн /т.2, а.с.109/, від 31 серпня 2017 року №210 на суму 13 237 618, 91 грн /т.2, а.с. 110/, які засвідчені підписами та печатками обох сторін.

Також до матеріалів справи подано приймальні квитанції на закупівлю молочної сировини (продавець СГВК "Перший національний виробничий кооператив", приймальник ДП "Старокостянтинівський молочний завод", які підписані керівником та головним бухгалтером підприємства відповідача та скріплені його печаткою, зокрема: від 30 листопада 2017 року, від 31 жовтня 2017 року, від 30 вересня 2017 року, від 31 серпня 2017 року, від 31 липня 2017 року, від 30 червня 2017 року, від 31 травня 2017 року, від 30 квітня 2017 року, від 31 березня 2017 року, від 28 лютого 2017 року / т.2, а.с.116, 193, 194, 195, 196/

Також, до справи надано:

- товарно-транспортні накладні щодо перевезення молока, які містять печатки обох сторін та акти щодо розбіжностей по показниках товару /т.1, а.с.59-118/;

- товарно-транспортні накладні /т.3/;

- товарно-транспортні накладні з актами розбіжностей відносно товарів /т.4, т.5, т.6 а.с.1-116/;

- акти звірки розрахунків між сторонами за договором поставки молока №3 від 31 січня 2017 року на: 30 квітня 2017 року, 31 травня 2017 року, 30 червня 2017 року, 31 липня 2017 року, 31 серпня 2017 року, 30 вересня 2017 року, які підписані обома сторонами та скріплені їх печатками;

- податкові накладні (постачальник СВК "Перший національний виробничий кооператив", отримувач ДП "Старокостянтинівський молочний завод"): від 28 лютого 2017 року №31, від 15 березня 2017 року №2/2, від 31 березня 2017 року №3/2, від 15 квітня 2017 року №3/2, від 30 квітня 2017 року №5/2, від 31 травня 2017 року №4/2, від 30 червня 2017 року №12/2, від 31 липня 2017 року №23/2, від 31 серпня 2017 року №19/2, від 30 вересня 2017 року №5/2, від 31 жовтня 2017 року №8/2, від 30 листопада 2017 року №10/2;

- квитанції про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування кількісних та вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних: від 15 березня 2017 року №, від 30 березня 2017 року №, від 14 квітня 2017 року №, від 27 квітня 2017 року № , від 15 травня 2017 року №, від 14 червня 2017 року №, від 15 серпня 2017 року №, від 31 серпня 2017 року №, від 13 жовтня 2017 року №, від 15 листопада 2017 року №, від 14 грудня 2017 року № /т.6, а.с. 112-144/;

- картка рахунків СВК ПВК за січень 2015 року квітень 2019 року, виписка з рахунку СВК "ПНВК з 01 лютого 2017 року по 30 листопада 2017 року /т.9, а.с.12-30/;

- копію договору поставки №ВСП/2009-17 від 19 вересня 2017 року, укладеного між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" та ДП "Старокостянтинівський молочний завод" відносно поставки молока з додатками;

- оборотно-сальдові відомості з січня 2017 року по лютий 2018 року за контрактами між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та СГВК "ПНВК" /т.10, а.с.106-119/;

- податкова документація (податкові декларації платника ДП "Старокостянтинівський молочний завод" за вересень листопад 2017 року з додатками - довідки про суму від`ємного значення звітного періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, розшифровки податкових зобов`язань, довідки (Д6), квитанції).

22 лютого 2018 року Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" направив ДП "Старокостянтинівський молочний завод" претензію від 21 лютого 2018 року №36 на суму 21 944 760,79 грн. в тому числі за договором №3 від 31 січня 2017 року.

26 вересня 2018 року між Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (первісний кредитор) та ТОВ "Органік Сідс" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-2, за яким первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги за договором поставки молока №3 від 31 січня 2017 року на суму 8 849 836 грн., укладеним між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" (боржник) і первісним кредитором (основний договір), а новий кредитор на умовах цього договору приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором. За умовами цього договору від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права та обов`язки первісного кредитора, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення даного договору, включаючи, але не обмежуючись: 5 171 102 грн. основного боргу, 2 218 835 грн. пені, 347 092 грн. 3% річних, 1 112 807 грн. інфляційних витрат та право на стягнення штрафних санкцій, інфляційних, річних та будь-яких інших, пов`язаних з виконанням основного договору платежів, які виникли та виникатимуть за весь час прострочення. Новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, з моменту підписання даного договору.

До договору подано акт приймання-передачі документів та акт приймання-передачі права вимоги.

Також, листом від 26 вересня 2018 року №26/09/2018-2 Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" повідомив відповідача про відступлення права вимоги згідно вищевказаного договору.

Даний договір був предметом оскарження у справі №924/1014/18, за результатами якої суд першої інстанції у позові про визнання даного договору недійсним відмовив, і дане рішення залишено в силі постановою Верховного Суду.

Крім того, у справі наявні висновки експертів:

- висновок експертів за результатами проведення комісійної економічної експертизи від 26 липня 2019 року №1204/1205/19-71/20807-20810/19-71, згідно якого заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" розмір основної заборгованості в сумі 5 171 102 грн. за поставлені ДП "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності молоко, за договором поставки молока №3 від 31 січня 2017 року за період лютий-листопад 2017 року, документально підтверджується частково, в сумі 5 019 410,12 грн. Підтвердити заявлену у позовних вимогах Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" суму пені у розмірі 2 218 835 грн., 3% річних в розмірі 347 092 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1 112 807 грн. не видається за можливе з причин, наведених у дослідницькій частині;

- висновок спеціаліста в галузі права адвоката Рекуна А.І. від 06 січня 2020 року про те, що висновок експертів Борисенко О.Б., Ратуш Н.П. від 26 липня 2019 року не є достовірним та допустимим щодо предмету доведення, складено із порушенням пунктів 2 і 3 розділу ІІ Закону України "Про судову експертизу";

- результати вибіркового аналізу товарно-транспортних накладних по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року за період жовтень-листопад 2017 року від 08 січня 2020 року № 3, складених ТОВ "Юринком" згідно договору від 20 грудня 2019 року, укладеного даним товариством з відповідачем, де вказано представлені СВК "ПНВК" товарно-транспортні накладні за період з 01 жовтня 2017 року по 21 листопада 2017 року містять недоліки, які не дають можливості їх вважати первинними документами як такими, які відповідають вимогам Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №457 від 01 грудня 2015 року, Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку №88 від 24 травня 1995 року (із змінами), та не можуть бути документальним підтвердженням поставки молочної сировини на ДП "Старокостянтинівський молочний завод" в рамках договору поставки №3 від 31 січня 2017 року;

- висновок експерта №SЕ/02/1912-22 за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі №924/232/18 від 30 січня 2019 року, складений Київським бюро судових експертиз та досліджень "Константа", згідно якого - заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" розмір заборгованості в сумі 5 171 102 грн. за поставлені Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності (молоко) за договором поставки молока №3 від 31 січня 2017 року згідно долучених до матеріалів справи №924/232/18 товарно-супровідних документів протягом зазначених у позові періодів документально не підтверджується з підстав, викладених у дослідницькій частині; оскільки не всі товарно супровідні документи, надані Сільськогосподарським національним виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" у матеріали справи № 924/232/18 в якості первинних документів, які підтверджують позовні вимоги до ДП "Старокостянтинівський молокозавод", відповідають вимогам чинного законодавства України, зазначені у дослідницькій частині висновку документи, що не відповідають вимогам пункту 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" із змінами та доповненнями та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року із змінами і доповненнями, не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" заборгованості ДП "Старокостянтинівський молокозавод за поставку товарно-матеріальних цінностей (молока) по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року;

- висновок експерта №SЕ/02/1912-23 за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі №924/232/18 від 10 лютого 2020 року, наданого Київським бюро судових експертиз та досліджень "Константа", відповідно до якого - заявлений у позовних вимогах Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" розмір заборгованості у сумі 5 171 102 грн. за поставлені ДП "Старокостянтинівський молочний завод" товарно-матеріальні цінності (молоко) за договором поставки молока №3 від 31 січня 2017 року згідно долучених до матеріалів справи №924/232/18 товарно-супровідних документів протягом зазначених у позові періодів документально не підтверджується з підстав, викладених у дослідницькій частині; оскільки не всі товарно супровідні документи, надані Сільськогосподарським національним виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" у матеріали справи №924/232/18 в якості первинних документів, які підтверджують позовні вимоги до ДП "Старокостянтинівський молочний завод", відповідають вимогам чинного законодавства України, зазначені у дослідницькій частині висновку документи, що не відповідають вимогам пункту 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" із змінами та доповненнями та пункту 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24 травня 1995 року із змінами і доповненнями, не можуть бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку Сільськогосподарського національного виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" заборгованості ДП "Старокостянтинівський молочний завод" за поставку товарно-матеріальних цінностей (молока) по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року; з урахуванням висновків по другому питанню, заборгованість ДП "Старокостянтинівський молочний завод" перед Сільськогосподарським національним виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" за поставлені протягом лютого-листопада 2017 року матеріальні цінності (молоко) по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року згідно долучених до матеріалів справи №924/232/18 товарно-супровідних документів документально підтверджується в розмірі 253 198, 82 грн.;

- висновок експерта №SЕ/02/2007-09 за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі №924/232/18 від 21 липня 2020 року, наданий Київським бюро судових експертиз та досліджень "Константа", за яким: податкові накладні, виписані Сільськогосподарським національним виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" постачальником продукції по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року згідно вимог ПКУ та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, не можуть розглядатись документами, що підтверджують факт поставки продукції по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року; право покупця продукції по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року ДП "Старокостянтинівський молочний завод" з власної ініціативи (в односторонньому порядку) відкоригувати податковий кредит на підставі невідповідності цін продукції умовам укладеного договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року, якщо постачальник Сільськогосподарський національний виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" не проводить відповідного коригування, не складає і не надає покупцю ДП "Старокостянтинівський молочний завод" розрахунок коригування, нормативно не підтверджується.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, місцевий господарський суд прийшов до висновку про відмову у позові з чим не може погодитись колегія суддів з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

Спір між сторонами у даній справі виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поставки товару, регулювання правовідносин за яким здійснюється на підставі норм §3 глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із частиною першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Договір поставки товару за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У даних правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару кореспондує обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

З огляду на природу та характер правовідносин, зміст заявлених вимог та доводів сторін спірним є питання обсягу (кількості) поставленого відповідачу товару за договором, його ціни, розміру оплати та як результат суми боргу за поставлений товар, стягнення якої є предметом позову у даній справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 31 січня 2017 року між Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" (покупець/відповідач), з однієї сторони, та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив" (постачальник/позивач), з другої сторони, укладено договір поставки молока №3, згідно з пунктом 1.1 якого постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність покупця натуральне коров`яче молоко незбиране на умовах визначених договором, а покупець зобов`язується приймати і своєчасно оплачувати вартість продукції.

Відповідно до пункту 2.1 договору №3 загальна вартість цього договору не обмежується сторонами та складається з суми вартості окремих партій продукції, що постачаються постачальником покупцю відповідно до умов даного договору, що визначається відповідно до даних, які містяться у спеціалізованій товарній накладній складеній за формою 1-ТН (МС).

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.3 договору №3 асортимент, кількість та ціна конкретної партії продукції, що постачається за даним договором, визначається постачальником та покупцем у додатках (Протокол погодження ціни), що є невід`ємною частиною цього договору. Ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни і у будь-якому випадку не підлягає зміні без письмового погодження сторін. Протокол погодження ціни підписується сторонами при кожній зміні ціни на Продукцію.

Загальна кількість продукції, що поставляється за цим договором становить суму усіх поставок (які носять ритмічний характер) здійснених за цим договором (пункт 4.1 договору №3).

Пунктом 4.2 договору №3 передбачено, що умови поставки визначаються сторонами у Протоколі погодження договірної ціни (додаток 1), що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно Протоколу погодження договірної ціни від 23 серпня 2017 року №12, починаючи з 01 вересня 2017 року сторони домовились та встановили планову закупівельну ціну за 1 тону молока (базисний жир - 3,4%): вищий ґатунок 8040, 00 грн. з ПДВ; 1 гатунок 7902, 00 грн. з ПДВ; 2 гатунок 7800, 00 грн. з ПДВ; негатункове молоко з кислотністю більше або дорівнює 22 Т приймається за ціною 3900, 00 грн. з ПДВ. Строк оплати: за молоко, поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко, поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем в якому поставлялось молоко.

Даний протокол погодження договірної ціни підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

З досліджених колегією суддів матеріалів справи вбачається, що на підтвердження поставки-приймання молока за договором №3 від 31 січня 2017 року СВК "Перший національний виробничий кооператив" надано видаткові накладні: від 30 червня 2017 року №150 на суму 17 427 824, 64 грн., від 31 травня 2017 року №97 на суму 20 050 930,75 грн., від 15 березня 2017 року №29 на суму 6 481 325, 90 грн., від 31 березня 2017 року №43 на суму 6 809 051, 08 грн., від 28 лютого 2017 року №21 на суму 4 527 354,62 грн., від 15 квітня 2017 року №55 на суму 7 348 972,32 грн., від 30 квітня 2017 року №60 на суму 7 061 919,34 грн., від 31 липня 2017 року №202 на суму 20 010 798,38 грн., від 31 серпня 2017 року №210 на суму 13 237 618,91 грн. Дані видаткові накладні підписані представниками та звірені відтисками печаток обох сторін та підтверджують факт поставки товару на загальну суму 102 955 795,94 грн. Також позивачем надано 3 видаткові накладні, які не підписані з боку відповідача, а саме від 31 жовтня 2017 року №714 на суму 1 697 984,88 грн, від 30 вересня 2017 року №425 на суму 4 767 465,30 грн., від 30 листопада 2017 року №798 на суму 82 192,44 грн.

Таким чином, згідно наданих позивачем видаткових накладних за 2017 рік поставлено товару на загальну суму 109 503 438,56 грн., з них за період лютого серпня 2017 року поставлено товару на загальну суму 102 955 795,94 грн. (видаткові накладні підписані обома сторонами). Однак, з матеріалів справи вбачається, що відповідач заперечує факт поставки продукції в період вересня листопада 2017 року, та, як наслідок стверджує про відсутність заборгованості за вказаний період.

Положення частин 1, 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Визначальною ознакою господарської операції у розумінні статей 1, 3, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належало дослідити, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04 листопада 2019 року у справі №905/49/15, від 29 листопада 2019 року у справі №914/2267/18.

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару Такий факт повинен оцінюватися в сукупності з іншими доказами у справі, оскільки вибіркова оцінка доказів не відповідає приписам процесуального законодавства.

Враховуючи наведене, а також доводи апелянта про те, що між сторонами у спірний період діяв також договір поставки молока №49, термін дії договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року - до 31 грудня 2017 року, наявність в матеріалах справи підписаних відповідачем товарно-транспортних накладних та спеціалізованих товарних накладних за формою 1-ТН (МС) за спірний період вересень - листопад 2017 року та враховуючи, що вказані бухгалтерські документи містять недоліки, а саме не містять посилань на будь-який договір на виконання якого здійснювалася поставка товару, колегія суддів вважає за необхідне надати оцінку іншим доказам, які подані на підтвердження постачання товару в спірний період саме на виконання договору поставки молока №3.

Позивачем надано суду на підтвердження здійснення поставок молока у вересні 2017 року на виконання умов договору №3 видаткову накладну №425 від 30 вересня 2017 року на суму 4767465,30 грн загалом на 616400 кг, з яких 606027 кг (другий гатунок) по ціні 7,80 грн з ПДВ, 10373 кг (негатункове ІІ) по ціні 3,90 грн. з ПДВ.

При цьому колегією суддів встановлено, що у протоколі погодження договірної ціни №12 від 23 серпня 2017 року сторонами визначено планову закупівельну ціну за 1 тонну молока з 01 вересня 2017 року: вищий ґатунок - 8040,00 грн. з ПДВ, 1 ґатунок - 7902,00 грн., 2 ґатунок - 7800,00 грн., неґатункове - молоко - 3900,00 грн. з ПДВ.

Оскільки вищезазначений протокол погодження ціни №12 від 23 серпня 2017 року є останнім протоколом, яким визначено закупівельну ціну за продукцію, а відповідно до пункту 3.2 договору №3 ціна партії продукції є фіксованою на весь період дії протоколу погодження ціни й письмового погодження сторін на зміну такої ціни не відбулося, колегія суддів вважає, що протоколом №12 встановлені ціни в якості фіксованих цін на продукцію за договором №3 від 31 січня 2017 року за період з 01 вересня 2017 року по дату останньої поставки за договором.

Таким чином, ціна на молоко зазначена у видатковій накладній №425 від 30 вересня 2017 року відповідає ціні погодженій сторонами у протоколі погодження ціни №12 від 23 серпня 2017 року, який є невід`ємним додатком до договору поставки молока №3. Однак вказана видаткова накладна не підписана відповідачем.

Щодо наявних в справі підписаних та сформованих відповідачем приймальних квитанцій на закупівлю молока від 30 вересня 2017 року, 31 жовтня 2017 року та 30 листопада 2017 року, в яких відображено відображена кількість прийнятого молока в обсягах більших у порівняно з тими, що вказані у видаткових накладних за вересень - листопад 2017 року, які не підписанні зі сторони відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції щодо заповнення Прийомної квитанції на закупівлю молочної сировини (форма № 3-ПК (МС)), затвердженої наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 01 грудня 2015 року № 457 прийомна квитанція документ, у якому приймальник на підставі Спеціалізованої товарної накладної на перевезення молочної сировини (форма № 1-ТН (МС)) вказує кількість і вартість молочної сировини та розрахунки з продавцем за минулий місяць.

Тобто, дані про кількість та вартість прийнятого молока, відображаються молокоприймальною організацією в прийомній квитанції як підсумок поставленої продукції за місяць на підставі спеціалізованих товарних накладних форми №1-ТН (МС).

Досліджуючи наявну в матеріалах справи підписану та сформовану відповідачем приймальну квитанцію на закупівлю молока від 30 вересня 2017 року /т.1, а.с.48/, судом апеляційної інстанції встановлено, що в графі продавець зазначено СГВК "Перший національний виробничий кооператив", також у вказаній приймальній квитанції відображено кількість прийнятого молока в період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року загальна кількість продукції 1671059 кг на суму - 13884452,40 грн..

Таким чином, надаючи оцінку сформованій відповідачем приймальній квитанції на закупівлю молока від 30 вересня 2017 року в сукупності з наявними в матеріалах справи спеціалізованими товарними накладними на перевезення молочної сировини (форма № 1-ТН (МС)) та товарно-транспортними накладними за вересень 2017 року, колегією суддів встановлено факт поставок СГВК "Перший національний виробничий кооператив" молока на користь відповідача, які відбувалися в спірний період з 01 вересня 2017 року по 30 вересня 2017 року.

При цьому поставки у вказаний період відбувалися в обсягах більших у порівняно з тими, що вказані у видатковій накладній №425 від 30 вересня 2017 року за договором №3, яка не підписана зі сторони відповідача. А саме згідно видаткової накладної №425 від 30 вересня 2017 року поставлено товар кількістю 616400 кг на суму 4767465,30 грн, тоді як в приймальній квитанції від 30 вересня 2017 зазначено загальну кількість продукції 1671059 кг на суму - 13884452,40 грн. Збільшена сума та об`єм поставки підтверджується тим, що у приймальній квитанції вказується загальна сума отриманої продукції підприємством, а за вказаний період поставки відбувалися за двома договорами №3 від 31 січня 2017 року та №49 від 12 серпня 2016 року. Для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, позивачем було надано до матеріалів справи видаткову накладну №446 від 30 вересня 2017 року на суму 9116987,10 грн. по договору №39 від 12 серпня 2016 року та №425 від 30 вересня 2017 року на суму 4767465,30 грн. Додавши кількості та загальні суми поставки згідно двох даних накладних колегією суддів отримано загальну суму 13884452,40 грн. (4767465,30 + 9116987,10), що відповідає сумі вказаній у приймальній квитанції від 30 вересня 2017 року, яка сформована відповідачем у справі ДП "Старокостянтинівський молочний завод".

Крім того, з наявного в матеріалах справи акту звірки розрахунків станом на 30 вересня 2017 року вбачається, що на виконання умов договору №3 від 31 січня 2016 року позивачем поставлено відповідачу у вересні 2017 року товару на загальну суму 4767465,30 грн., вказаний акт підписаний бухгалтером ДП "Старокостянтинівський молочний завод" та скріплений печаткою відповідача /т.1, а.с.158-161/.

Акт звіряння може бути доказом на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб. Як правило, акти звіряння розрахунків (чи заборгованості) складаються та підписуються бухгалтерами контрагентів і підтверджують остаточні розрахунки сторін на певну дату. Підписання акту звіряння, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Враховуючи наведене, а також враховуючи наявні в матеріалах справи спеціалізовані товарні накладні (форма № 1-ТН (МС)) та ТТН за вересень 2017 року, приймальну квитанцію на закупівлю молока від 30 вересня 2017 року, колегія суддів дійшла висновку, що вказаний акт звірки розрахунків станом на 30 вересня 2017 року, підписаний та скріплений печаткою відповідача, підтверджує факт поставки позивачем молока у вересні 2017 року на виконання договору №3 в сумі 4767465,30 грн., яка також відображена у видатковій накладній від 30 вересня 2017 року №425 (підписаній лише позивачем).

При цьому, щодо доводів відповідача про те, що в преамбулі акту зазначено, що він складений між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" в особі головного бухгалтера Давидової Т.А., проте, підписаний іншою особою бухгалтером відповідача Заблоцькою Т.О., що на думку апелянта позбавляє такий документ доказового значення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини сьомої статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", головний бухгалтер або особа, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства (далі - бухгалтер), зокрема, забезпечує дотримання на підприємстві встановлених єдиних методологічних засад бухгалтерського обліку, складання і подання у встановлені строки фінансової звітності; організує контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій; забезпечує перевірку стану бухгалтерського обліку у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах підприємства.

Отже, відповідно до вимог Закону бухгалтер, який підписав акт звіряння, має такі повноваження в межах здійснення ним бухгалтерського обліку та посадових обов`язків.

Аналогічний правовий висновок викладено постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №910/1389/18, від 10 вересня 2019 року у справі №916/2403/18.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц.

З огляду на вищезазначене, оцінивши докази в їх сукупності (договір поставки молока №3 термін дії якого визначений до 31 грудня 2017 року, протокол погодження договірної ціни №12, ТТН, спеціалізовані товарні накладні, приймальну квитанцію, акт звірки, видаткову накладну), а також враховуючи приписи статті 79 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про те, що СВК "Перший національний виробничий кооператив" здійснював поставки молока на користь ДП "Старокостянтинівський молочний завод" за договором №3 від 31 січня 2017 року у вересні 2017 року на суму 4767465,30 грн. (товар кількістю 616400 кг).

Щодо поставок молока на виконання договору №3 у жовтні та листопаді 2017 року, колегією суддів встановлено, що матеріали справи містять товарно-транспортні накладні та спеціалізовані товарні накладні за формою 1-ТН (МС) за спірний період жовтень - листопад 2017 року підписані та скріплені печатками відповідача, однак вказані документи не містять посилань на договір №3 від 31 січня 2017 року.

Також позивачем було подано суду видаткові накладні за жовтень та листопад 2017 року (від 31 жовтня 2017 року №714 на суму 1697984,88 грн, та від 30 листопада 2017 року №798 на суму 82192,44 грн.), які не містять підпису та печатки відповідача. Окрім того, у вказаних видаткових накладних зазначена ціна молочної продукції, яка не відповідає умовам протоколу погодження договірної ціни №12 від 23 серпня 2017 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що видаткові накладні №714 від 31 жовтня 2017 року на суму 1697984,88 грн. (загалом 199921 кг, з яких 198667 кг по ціні 8,52 з ПДВ, 1254 кг по ціні 4,26 грн з ПДВ) та №798 від 30 листопада 2017 року на суму 82192,44 грн (9647 кг по 8,52 грн з ПДВ) містять посилання на договір №3 від 31 січня 2017 року /т.1, а.с.44, т.2, а.с.113/.

Ціна молока зазначена у вказаних видаткових накладних не відповідає ціні визначеній сторонами договору поставки молока №3 в протоколі погодження ціни №12 від 23 серпня 2017 року.

Матеріали справи також містять підписані та сформовані відповідачем приймальні квитанції на закупівлю молока від 31 жовтня 2017 року та 30 листопада 2017 року /т.1, а.с.45, т.2, а.с.116/, в яких відображена кількість прийнятого молока в обсягах більших у порівняно з тими, що вказані у видаткових накладних за жовтень - листопад 2017 (видаткова накладна від 31 жовтня 2017 року товар кількістю загалом на 199921 кг на суму 1697984,88 грн, тоді як приймальна квитанція від 31 жовтня 2017 року 632998 кг на суму 5627407,50 грн; видаткова накладна від 30 листопада 2017 року товар кількістю 9647 кг на суму 82192,44 грн, тоді як приймальна квитанція від 30 листопада 2017 року 71608 кг на суму 634814,70 грн). Однак, матеріали справи містять також дві видаткові накладні за жовтень та за листопад 2017 року по договору №49 від 12 серпня 2016 року і додавши кількість поставленої продукції та її загальну вартість згідно видаткових накладних наявних в матеріалах справи по договору №3 від 31 січня 2017 року та по договору №49 від 12 серпня 2016 року отримано загальну кількість продукції та її вартість, яка відображена відповідачем ДП "Старокостянтинівський молочний завод" у приймальних квитанціях за жовтень та листопад 2017 року.

Наведене підтверджує факт поставки позивачем на користь відповідача молока саме в період жовтня - листопада 2017 року в об`ємах зазначених у видаткових накладних №714 від 31 жовтня 2017 року та №798 від 30 листопада 2017 року.

Однак, колегія суддів вважає, що для даних накладних потрібно застосувати протокол погодження договірної ціни №12 від 23 серпня 2017 року, а тому судом здійснено розрахунок загальної суми товару отриманого за жовтень 2017 року по договору №3 від 31 січня 2017 року згідно погоджених цін та отримано 1554493,20 грн; за листопад 2017 року 75246,60 грн.

Враховуючи наведене, оцінивши докази в їх сукупності (ТТН, спеціалізовані товарні накладні, видаткові накладні №714 від 31 жовтня 2017 року та №798 від 30 листопада 2017 року, підписані та сформовані відповідачем приймальні квитанції на закупівлю молока від 31 жовтня 2017 року та 30 листопада 2017 року, оборотно-сальдові відомості за жовтень та листопад 2017 року, протокол погодження договірної ціни №12 від 23 серпня 2017 року), колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджено постачання молока позивачем для відповідача у жовтні-листопаді 2017 року на виконання договору №3 від 31 січня 2017 року у об`ємах, які відповідають зазначеним у видаткових накладних №714 та №798, однак за цінами згідно протоколу погодження договірної ціни №12 від 23 серпня 2017 року, а тому від загальної суми поставленої продукції в розмірі 1780177,32 грн. за два дані місяці потрібно відняти 107128,8 грн коштів, які не підтвердженні у зв`язку із зазначенням збільшеної вартості продукції.

Крім того, факт поставки товару у відповідних об`ємах протягом вересня - листопада 2017 року підтверджується наявними в матеріалах справи податковими накладними та квитанціями про їх реєстрацію, що свідчить про нарахування відповідачу податкового кредиту, розмір якого визначався виходячи з вказаних позивачем у податкових накладних реквізитів, а саме кількості та вартості поставленого товару /т.6, а.с.139-144/.

У разі наявності заперечень щодо будь-яких реквізитів, які були вказані в податкових накладних, в тому числі щодо кількості, ціни та загальної вартості товару, відповідач, у відповідності до абзацу 24 пункту 201.10 статті 201 ПКУ, мав право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на позивача. Проте, жодних скарг не надходило, податкових перевірок відносно позивача для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за операціями з поставки товару по договору, не проводилось. Також, реєстрація податкових накладних не скасована та не коригувалась. Таким чином, відповідач отримав та використовує податковий кредит, базою для визначення якого була вартість поставленого товару, яка вказана позивачем.

Таким чином судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем за період з лютого по листопад 2017 року на виконання договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року поставлено відповідачу товару на загальну суму 109 396 309,76 грн.

Також, судом встановлено, що згідно банківських виписок з особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого СВК "Перший національний виробничий кооператив" у відділенні 83/22 (м.Шепетівка) АБ "Південний", за період з 01 лютого 2017 року по 30 листопада 2017 року; з особового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого Кооперативом в АБ "Південний", за період з 01 лютого 2017 року по 30 листопада 2017 року; роздруківка суцільним порядком з особових рахунків, відкритих СВК "перший національний виробничий кооператив" в Шепетівському ТВБВ №10022 ХОУ АТ "Ощадбанк", за період з 01 лютого 2017 року по 30 листопада 2017 року вбачається, що за отриману у період з лютого по листопад 2017 року за Договором №3 від 31 січня 2017 року продукцію ДП "Старокостянтинівський молочний завод" сплатило 94 332 336 грн. 98 коп. Крім того, згідно призначень платежів, за вказаний період кооперативом було проведено оплату за Договором №49 від 12 серпня 2016 року в сумі 10000000 грн: від 24 квітня 2017 року на суму 1200000 грн, від 25 квітня 2017 року на суму 7000000 грн, від 25 квітня 2017 року на суму 800000 грн, від 26 квітня 2017 року на суму 1000000 грн. /т.9, а.с. 12-14, 15-17, 18-29, 30-31/. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що за поставлений товар відповідач оплатив лише частину суми 104 332 336 грн. 98 коп., оскільки 10000000 грн., сплачених в межах Договору №49 від 12 серпня 2016 року віднесена постачальником до оплати вартості товару за Договором №3.

Враховуючи факт оплати Відповідачем отриманого товару за Договором поставки молока № 3 від 31.01.2017 на суму, що перевищує вартість поставленого товару відповідно до видаткових накладних за лютий-серпень 2017 року, очевидною вбачається наявність обставини, що вже після отримання товару за останньою в хронологічному порядку належним чином оформленою накладною №210 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 91 коп., Відповідачем проводилися розрахунки за фактами отримання поставленої за Договором № 3 від 31.01.2017 продукцію від СВК «Перший Національний виробничий кооператив» за період після серпня 2017 року.

Відтак, здійснивши часткову оплату отриманого товару, відповідач своїми конклюдентними діями підтвердив факт отримання товару молочної продукції від СВК «Перший національний виробничий кооператив» згідно Договору №3 від 31.01.2017 року за господарськими операціями, що відбувалися вже після 31.08.2017 року (дати поставки молочної продукції згідно накладної №210 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 91 коп.), оскільки виходячи із приписів 1 ст. 692 ЦК України та умов укладеного між сторонами договору, оплата здійснюється покупцем за фактично отриманий товар.

Колегія суддів також враховує, що матеріали справи не містять жодних відомостей щодо вжиття Відповідачем дій з приводу заперечення обставин зарахування коштів у визначеній сумі 104 273 692, 56 грн. саме за Договором № 3 від 31.01.2017 за поставлену продукцію від СВК «Перший Національний виробничий кооператив».

При цьому колегія апеляційного суду дотримується правової позиції, викладеної в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №916/2403/18 від 10.09.2019, де зазначено, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 11 Цивільного кодексу України).

В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

За таких обставин суд першої інстанції, дійшов передчасного та помилкового висновку щодо відсутності обставин на підтвердження фактів поставки Відповідачу продукції за Договором №3 віл 31.01.2017 року, в обсязі і за ціною, що не охоплені видатковими накладними за період лютого-серпня 2017 року, зокрема в період з 31.08.2017 року та не надав належної оцінки діям Відповідача в частині здійснення оплати отриманого товару молочної продукції від СВК «Перший національний виробничий кооператив» згідно Договору №3 від 31.01.2017 року за господарськими операціями, що відбувалися після 31.08.2017 року (дати поставки молочної продукції згідно накладної №210 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 91 коп.), що спростовує заперечення Відповідача щодо відсутності фактів поставок молочної продукції за Договором №3 від 31.01.2017 року після 31.08.2017 року.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що належним чином оформлені видаткові накладні за період лютий-серпень 2017 року, а саме: №21 від 28.02.2017 на суму 4 527 354 грн. 62 коп., №29 від 15.03.2017 на суму 6481325 грн. 90 коп., №43 від 31.03.2017 на суму 6 809 051 грн. 08 коп., №55 від 15.04.2017 на суму 7348972 грн. 32 коп., №60 від 30.04.2017 на суму 7 061 919 грн. 34 коп., №97 від 31.05. 2017 на суму 20 050 930 грн. 75 коп., №150 від 30.06.2017 на суму 17 427 824 грн. 64 коп., №202 від 31.07.2017 на суму 20 010 798 грн. 38 коп., №210 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 91 коп. на загальну суму 102 955 795 грн. 94 коп. не відображають увесь обсяг фактично поставленої СВК «Перший Національний виробничий кооператив» на користь ДП «Старокостянтинівський молочний завод» та прийнятої Відповідачем у відповідності до умов Договору молочної продукції в період починаючи з вересня 2017 року, а дії Відповідача в частині здійснення оплати отриманого товару молочної продукції від СВК «Перший національний виробничий кооператив» згідно Договору №3 від 31.01.2017 року за господарськими операціями, що відбувалися після 31.08.2017 року (дати поставки молочної продукції згідно накладної №210 від 31.08.2017 на суму 13 237 618 грн. 91 коп.) не узгоджуються та спростовують заперечення Відповідача щодо відсутності фактів поставок молочної продукції за Договором №3 від 31.01.2017 року після 31.08.2017 року.

З огляду на вказане, колегією суддів встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар згідно договору поставки №3 від 31 січня 2017 року за період лютий листопад 2017 року становить 5 063 973,2 грн. (109 396 309,76 грн поставлено товару з урахуванням корегованої ціни за жовтень-листопад 2017 року 104 332 336,98 грн оплачених коштів).

Виконуючи вказівки Верховного Суду, зазначені у постанові від 09 грудня 2020 року, постановленій у даній справі, колегія суддів не враховує висновок експерта № SЕ/02/1912-22 за результатами проведення судової економічної експертизи у господарській справі №924/232/18 від 30 січня 2019 року, здійснений Київським бюро судових експертиз та досліджень "Константа", результати вибіркового аналізу товарно-транспортних накладних по договору поставки молока №3 від 31 січня 2017 року за період жовтень-листопад 2017 року від 08 січня 2020 року №3, надані ТОВ "Юринком" та висновок експерта №SЕ/02/1912-23 від 10 лютого 2020 року, оскільки викладені в них обставини стосуються виключно недоліків товарних накладних, в той час як Верховним Судом було дано вказівку надати оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності з дослідженням факту руху активів у обох підприємствах, що було здійснено апеляційним господарським судом та встановлено факт поставки товару згідно видаткових накладних, які не були підписані відповідачем.

З аналогічних мотивів не приймається до уваги висновок експертів за результатами проведення комісійної економічної експертизи №1204/1205/19-71/20807-20810/19-71 від 26 липня 2019 року.

Крім того, експерти, здійснюючи експертне дослідження, надавали, в тому числі і правову оцінку наданим на дослідження доказам. При цьому, експерти не могли встановлювати наявність чи відсутність заборгованості без надання правової оцінки належності доказів, оскільки лише такою оцінкою підтверджується необхідність врахування того чи іншого документу як такого, що підтверджує або спростовує факт відпуску молока по конкретному договору та за конкретною ціною. Однак, така оцінка виходить за межі компетенції експерта при здійсненні бухгалтерської чи економічної експертизи.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції з врахуванням приписів статей 76-79, 86 ГПК України було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази (договір поставки молока №3, протокол погодження договірної ціни №12, ТТН, спеціалізовані товарні накладні, видаткові накладні, приймальні квитанції, акти звірки розрахунків, оборотно-сальдові відомості, платіжні квитанції) та на підставі надання оцінки вказаним доказам в їх сукупності встановлено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором поставки молока №3 в сумі 5 063 973,20 грн, колегія суддів не приймає до уваги в якості доказів висновки експертиз. При цьому, суд керується статтею 104 ГПК України в силу якої висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили.

При цьому оцінюючи долучені відповідачем до матеріалів справи протоколи погодження договірної ціни №13 від 24 вересня 2017 року та №14 від 24 жовтня 2017 року, які не були підписані зі сторони ДП "Старокостянтинівський молочний завод", та доводи позивача про те, що не погодивши пpoтoкoл про погодження договірної ціни, відповідно до пункту 3.5. договору, договір поставки молока №3 від 31 січня 2017 року припинив свою дію з 01 жовтня 2017 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 05 червня 2018 року у справі №338/180/10 зазначила, що з огляду на приписи статей 638, 640, 642 Цивільного кодексу України, 181 Господарського кодексу України не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції встановлено факт поставки молока позивачем та прийняття його відповідачем в період жовтня-листопада 2017 року за цінами визначеними в протоколі погодження договірної ціни №12 (який є невід`ємною частиною договору поставки молока №3), наведене спростовує доводи апелянта про припинення 01 жовтня 2017 року дії договору поставки молока №3 з підстав зазначених в пункті 3.5 договору та не підписання відповідачем протоколів погодження договірної ціни №13 від 24 вересня 2017 року та №14 від 24 жовтня 2017 року.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє висновки суду першої інстанції відносно необґрунтованості заявленої до стягнення суми боргу з точки зору періоду її нарахування, який включає і жовтень-листопад 2017 року поза межами Договору поставки молока №3, з підстав того, що ТОВ "Органік Сідс" є правонаступником СВК "Перший національний виробничий кооператив" лише за Договором поставки молока №3 від 31.01.2017у зв`язку з наступним.

Так, апеляційним судом встановлено, що 26.09.2018 між СГВП "Перший національний виробничий кооператив" (первісний кредитор) та ТОВ "Органік Сідс" (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №26/09/2018-2 (далі - Договір цесії), за умовами якого (п.1.1-1.3) первісний кредитор оплатно передає (відступає) належне йому право вимоги за Договором поставки молока №3 від 31.01.2017 на суму 8849836 грн, укладеним між ДП "Старокостянтинівський молочний завод" (далі - боржник) і первісним кредитором (далі - основний договір), а новий кредитор на умовах цього Договору приймає право вимоги, що належить первісному кредитору за основним договором. Від первісного кредитора переходять до нового кредитора усі права та обов`язки первісного кредитора, що виникли з основного договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент укладання даного Договору, включаючи, але не обмежуючись: 5171102 грн основного боргу, 2218835 грн пені, 347092 грн 3% річних, 1112807 грн інфляційних втрат та право на стягнення штрафних санкцій, інфляційних, річних та будь-яких інших, пов`язаних з виконанням основного договору платежів, які виникли та виникатимуть за весь час прострочення. Новий кредитор набуває права вимоги у повному обсязі, з моменту підписання даного договору.

В п.п.2.1, 2.2 Договору цесії сторони погодили, що за передане право вимоги до боржника за основним договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму у розмірі - 8849836 грн. Новий кредитор зобов`язується перерахувати у безготівковій формі на поточний рахунок Первісного кредитора грошову суму, визначену у п.2.1 цього Договору, упродовж 5 років з дня підписання Договору.

Розділом 3 договору цесії сторони передбачили права та обов`язки сторін, згідно з яким до обов`язків первісного кредитора, серед іншого, віднесено наступні: відступити новому кредитору право вимоги згідно з умовами цього Договору; не пізніше 7-ми робочих днів після набрання чинності Договором, письмово повідомити Боржника про укладення цього Договору; передати новому кредитору усі документа, які засвідчують права, що передаються за п. 1,1. цього Договору, упродовж 3 робочих днів з моменту підписання Договору; первісний кредитор у зобов`язаннях, що передбачені основним договором, відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги. До обов`язків нового кредитора віднесено сплатити грошову суму, зазначену в п.2.1 Договору.

Згідно з п.5.1 Договору цесії він набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Умови Договору можуть бути змінені за взаємною домовленістю з обов`язковим укладанням додаткової угоди (п.6.1 Договору цесії).

26.09.2019 між первісним та новим кредитором було складено та підписано Акт приймання-передачі документів до Договору, відповідно до якого первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв наступні документи, що засвідчують права, які передаються за п.1.1. Договору, а саме:

Договір поставки молока №3 від 31.01.2017; Протокол погодження договірної ціни №1 від 31.01.2017; Протокол погодження договірної ціни №2 від 16.02.2017; Протокол погодження договірної ціни №3 від 24.02.2017; Протокол погодження договірної ціни №4 від 28.02.2017; Протокол погодження договірної ціни №5 від 24.02.2017; Протокол погодження договірної ціни №6 від 28.02.2017; Протокол погодження договірної ціни №7 від 24.03.2017; Протокол погодження договірної ціни №8 від 24.04.2017; Протокол погодження договірної ціни №9 від 24.05.2017; Протокол погодження договірної ціни №10 від 25.06.2017; Протокол погодження договірної ціни №11 від 25.07.2017; Протокол погодження договірної ціни №12 від 23.08.2017; Протокол погодження договірної ціни №13 від 24.09.2017; Протокол погодження договірної ціни №14 від 24.10.2017; Товарні накладні за формою 1-ТН (МС); Акт звірки розрахунків по Договору №3 від 30.04.2017; Акт звірки розрахунків по Договору №3 від 31.05.2017; Акт звірки розрахунків по Договору №3 від 30.06.2017; Акт звірки розрахунків по Договору №3 від 31.07.2017; Акт звірки розрахунків по Договору №3 від 31.08.2017; Акт звірки розрахунків по Договору №3 від 30.09.2017.

Актом приймання-передачі права вимоги до Договору цесії Первісний кредитор оплатно передав належне йому право вимоги за Основним договором на суму 8849826 грн, а новий кредитор відповідно до цього Акту прийняв право вимоги, що належить Первісному кредитору за основним договором.

Листом №26/09/2018-2 від 26.09.2019 СГВК "Перший національний виробничий кооператив" повідомив ДП "Старокостянтинівський молочний завод" про відступлення права вимоги.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 513, 514, 516 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою ст. 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відтак, виходячи з приписів ст. ст. 11, 509, 513-517, 628 ЦК України, а також враховуючи зміст Договору цесії від 26.09.2018 №26/09/2018-2 між СГВП "Перший національний виробничий кооператив" та ТОВ "Органік Сідс", з якого вбачається факт набуття позивачем прав вимоги саме в розмірі включаючи, але не обмежуючись: 5171102 грн. основного боргу, 2218835 грн. пені, 347092 грн. 3% річних, 1112807 грн. інфляційних втрат, що співвідноситься с заявленими Позивачем в даній справі вимогами, а також враховуючи передачу первісним кредитором Позивачу документів, які засвідчують права, що передаються, зокрема накладних за фактами здійснення господарських операцій з постачання товару за період з лютого по листопад 2017 року відповідно до Акта приймання-передачі документів до Договору від 26.09.2018 та на виконня приписів ст. 517 ЦК України , - апеляційний суд приходить до висновку, що СГВП "Перший національний виробничий кооператив" було передано ТОВ "Органік Сідс" права вимоги за зобов`язаннями ДП «Старокостянтинівський молочний завод» щодо здійснення оплати за поставлену молочну продукцію розмірі 5171102 грн основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат за фактами здійснення господарських операцій з постачання товару за період з лютого по листопад 2017 року, спір щодо стягнення яких є предметом судового розгляду в даній справі.

Щодо заявлених в позові вимог про стягнення з відповідача 2 218 835 грн. пені, 347092 грн. 3% річних, 1 112 807 грн. інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 526 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 549, 611, 625 Цивільного кодексу України передбачено, що наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, крім сплати заборгованості, також і нараховані впродовж періоду прострочення на неї 3% річних, інфляційних та нарахування пені.

У пункті 3 протоколу погодження ціни №12 сторони погодили строки оплати: за молоко поставлене з 01 по 15 число місяця, покупець проводить розрахунок з 15 по 25 число поточного місяця в якому поставлялось молоко; за молоко поставлене з 16 по останнє число місяця (28-31 число), покупець проводить розрахунок з 01 по 10 число місяця наступного за місяцем, в якому поставлялось молоко.

Пунктом 9.2 договору №3 сторони погодили, що за прострочення виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого зобов`язання.

Здійснюючи перевірку правильності розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат, колегією суддів з врахуванням зменшення суми основної заборгованості, встановлено, що розрахунки позивача не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Здійснивши перерахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем у позовній заяві період з 10 лютого 2017 року по 29 березня 2018 року, судом встановлено, що сума пені становить 2 203 388,21 грн, сума 3% річних 238454,49 грн, інфляційні втрати 859331,11 грн. (розрахунок суду долучений до матеріалів справи).

Колегією суддів не приймається до уваги поданий ТОВ "Органік Сідс" до суду апеляційної інстанції альтернативний розрахунок штрафних санкцій, оскільки в даному розрахунку позивачем змінено періоди нарахування та зменшено розмір штрафних санкцій (фактично відбулося зменшення розміру позовних вимог), що є недопустимим при апеляційному перегляді судового рішення.

При розрахунку інфляційних втрат, суми боргу на кінець місяця, які були встановлені судом відповідають тим, що зазначені ТОВ "Органік Сідс" в альтернативному розрахунку. Судом враховано, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд не в повній мірі дослідив обставини справи, не повністю виконав вказівки Верховного суду, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню. Судові витрати у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" на рішення господарського суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року у справі №924/232/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 09 червня 2021 року у справі №924/232/18 скасувати. Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Органік Сідс" 5063973,2 грн. основного боргу, 2203388,21 грн. пені, 238454,49 грн. 3% річних, 859331,11 грн. інфляційних втрат, 125472,984 грн. судового збору за подання позовної заяви, 1762 грн. за подання апеляційної скарги на ухвалу та 188209,45 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення. В решті позову відмовити.

Доручити Господарському суду Хмельницької області видачу наказу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/232/18 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "12" жовтня 2021 р.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Петухов М.Г.