18.10.2021Справа № 910/2325/21
Представники сторін у судове засідання не прибули
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
09.03.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» надійшла зустрічна позовна заява та 10.03.2021 передана судді Демидову В.О. відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.
Відповідно до заявлених зустрічних позовних вимог позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-К» вартість пошкодженого вантажу у розмірі 66 708,11 грн, що виникли при виконанні перевезення відповідачем за зустрічним позовом на підставі договору перевезення №2312/1-20МЛВ від 23.12.2020; заявки № 2101/1 від 21.01.2021.
До Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» надійшла заява про усунення недоліків, з доданими до неї документами.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-К" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Марс Логістик" про стягнення 38 214,00 грн задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» (01030, місто Київ, вулиця Івана Франка, будинок 18А, офіс 5, код 43160170) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-К" (77300, Івано-Франківська обл., місто Калуш, вулиця Окружна, будинок 9, код 37262333) заборгованість у сумі 38 214 (тридцять вісім тисяч двісті чотирнадцять) грн 00 коп. грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 2270,00 грн.

В задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-К» про стягнення 66 708,11 грн. - відмовлено.

Однак при вирішенні спору судом не було вирішено питання про судові витрати, а саме заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю "Караван-К" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн., які були подані разом з позовною заявою.

07.10.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2021 розгляд заяви про розподіл судових витрат у справі № 910/2325/21 призначено на 18.10.2021.

В судове засіданні 18.10.2021 представники сторін не прибули, повідомлялись належним чином.

В судовому засіданні 18.10.2021 оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши у судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-К» про ухвалення додаткового рішення в частині витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн у справі № 910/2325/21, суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивачем було визначено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн у підтвердження чого долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 11.02.2021 р, акт про надання правничої допомоги від 12.02.2021, платіжне доручення №59 від 12.02.2021 р. у розмірі 2500,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

У додатках до позовної заяви позивачем було долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 11.02.2021 р, акт про надання правничої допомоги від 12.02.2021 на суму 2500,00 грн, платіжне доручення №59 від 12.02.2021 р.

В обґрунтування розміру заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду договір від 11.02.2021 про надання професійної правничої допомоги (далі Договір), укладеного між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Караван-К» (далі Клієнт) та адвокатом Бойко Романом Богдановичем (далі адвокат).

Відповідно до розділу 1 Договору, сторони визначили предмет договору, відповідно до якого Клієнт зобов`язується надати Адвокату всі необхідні документи та іншу інформацію, прийняти такі послуги і оплатити їх, а Адвокат зобов`язаний здійснити підготовку (вивчення) матеріалів, скласти позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» боргу за договором перевезення вантажів від 23 грудня 2020 р. № 2312/1-20МЛВ. У зв`язку з вищенаведеним Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу щодо судового захисту інтересів Клієнта.

Розділом 3 Договору сторони визначили, що Винагорода по справі включає в себе витрати, понесені Адвокатом при виконанні своїх зобов`язань по цьому Договору та гонорар за надані послуги. Обчислення гонорару здійснюється у формі погодинної оплати (1000 грн. за годину), крім участі в судових засіданнях (якщо адвокат братиме участь у судових засіданнях), вартість якої узгоджується Сторонами окремо в додатковій угоді до цього договору. Загальна вартість послуг (гонорар адвоката) визначається в Акті про надання правничої допомоги, який підписано обома сторонами договору. Клієнт також має право після підписання цього договору оплатити Адвокату аванс у розмірі, який вважає необхідним на власний розсуд. У разі виникнення підстав, що впливають на якість наданих послуг, їх кінцевий результат, враховуючи можливість реального виконання рішення суду, що набрало законної сили, розмір гонорару, який стягнуто судом за результатами розгляду справи, тощо, Сторони можуть змінити суму погодженого гонорару, в тому числі і шляхом його повернення (повного чи часткового) Клієнту. Сторони погоджуються, що при встановленні розміру гонорару враховано складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан Клієнта та інші істотні обставини. Визначений Сторонами гонорар є розумним та враховує витрачений адвокатом час.

Так, Актом про надання правничої допомоги від 12.02.2021 передбачено, що на виконання умов Договору адвокатом вчинено наступні дії:

Проведення консультацій з клієнтом з метою з`ясування обставин справи - 0,5 год вартістю - 500 грн;

Правовий аналіз наданих Клієнтом документів, підготовка правової позиції, складання позовної заяви, консультування щодо порядку оплати судового збору - 2 год, вартістю 2000,00 грн.

Загальна вартість витрат на надання правничої допомоги складає 2500,00 грн.

Так, представником позивача долучено копію платіжного доручення №59 від 12.02.2021, відповідно до якої Товариством з обмеженою відповідальністю «Караван-К» було перераховано Бойку Роману Богдановичу 2500,00 грн. з призначенням платежу - витрати на професійну правничу допомогу згідно договору про надання професійної правничої допомоги від 11.02.2021 р.

Вивчивши надані позивачем докази понесених ним судових витрат на правничу допомогу, з урахуванням матеріалів справи, її категорії та складності, суд доходить висновку про те, що позивачем доведено факт надання послуг правничої допомоги на суму 2500, 00 грн., які є документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданими послугами.

Одночасно, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне.

За приписами ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з частиною 4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019р. Верховного Суду по справі №910/4515/18.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Таким чином оскільки витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджені належними доказами, а виходячи із того, що за положеннями ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України суд може, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, а таке клопотання відсутнє, враховуючи, що судом було позов задоволено повністю витрати позивача на правничу допомогу мають бути йому відшкодовані за рахунок відповідача.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-К» про розподіл судових витрат - задовольнити.

2. Ухвалити додаткове рішення у справі № 910/2325/21 за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-К» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» про стягнення боргу за договором перевезення вантажів у розмірі 38214,00 грн, та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Караван-К» про стягнення 66 708,11 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Марс Логістик» (01030, місто Київ, вулиця Івана Франка, будинок 18А, офіс 5, код 43160170) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Караван-К" (77300, Івано-Франківська обл., місто Калуш, вулиця Окружна, будинок 9, код 37262333) витрати на правову допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Дата складення та підписання додаткового рішення 19.10.2021.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ