ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4268/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Антоніка С.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2021, ухвалене суддею Бондарєвим Е.М., м. Дніпро, повний текст якого підписаний 29.06.2021, у справі №904/4268/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", м. Кривий Ріг

про стягнення 214 200,00 грн. плати за користування вагонами

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №НЮс-01/132 від 09.04.2021 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" 214 200,00 грн. плата за користування вагонами.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №ПР/М-17-2/1-651/НЮдч "Про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станцій Кривий Ріг-головний, Кривий Ріг, Новоблочна регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" від 13.11.2017, а саме за залізничними накладними №№ 39609482, 43114735, 43092360, 33984741, 43110873, 33988882, 43103142, 50458066, 47609227, 47617725, 47593595, 47590229, 47609284, 47568340, 47590195, 47590187 ним були прийняті до перевезення вагони з вантажем "брухт чорних металів" №№ 65282485, 65335804, 65384315, 65731531, 65951238, 66793134, 67703736, 67916437, 60046265, 63223069, 63676910, 63692503, 63849483, 67169045, 67662577, 67675835. Після їх прибуття на станцію призначення Кривий Ріг Придніпровської залізниці вагони були подані на під`їзну колію відповідача, які у подальшому за ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 у справі № 210/3931/19 в межах кримінального провадження №0001076 були арештовані із визначенням для їх зберігання території відповідача. За весь час затримки вагонів позивач нарахував відповідачу плату за користування вагонами у сумі 214 200,00 грн., в т.ч. 35 700,00 грн. ПДВ.

Так, за користування вагонами №№ 65282485, 65335804, 65384315, 65731531, 65951238, 66793134, 67703736, 67916437 нараховано плату за наступними відомостями:

- по відомості №23109545 за період з 14.10.2020 16:15 год. до 19.10.2020 16:15 год. на суму 32 000,00 грн.;

- по відомості № 02119559 за період з 19.10.2020 16:15 год. до 24.10.2020 16:15 год. на суму 28 266,40 грн.;

- по відомості № 02119561 за період з 24.10.2020 16:15 год. до 29.10.2020 16:15 год. на суму 28 000,00 грн.

За користування вагонами №№ 60046265, 63223069, 63676910, 63692503, 63849483, 67169045, 67662577, 67675835 нараховано плату за наступними відомостями:

- по відомості № 23109544 за період з 12.10.2020 5:10 год. до 17.10.2020 5:10 год. на суму 32 000,00 грн.;

- по відомості № 23109546 за період з 17.10.2020 5:10 год. до 22.10.2020 5:10 год. на суму 30 233,60 грн.;

- по відомості № 02119560 за період з 22.10.2020 5:10 год. до 27.10.2020 5:10 год. на суму 28 000, 00 грн.

Всього за 6 відомостями плати за користування вагонами нараховано 178 500, 00 грн. без ПДВ, однак представник відповідача всі зазначені відомості підписав із зауваженнями, у яких зазначив про свою відмову від сплати нарахованих сум, оскільки ці вагони прибули з ознаками підроблених номерних знаків та у відповідності з ухвалою суду № 210/3931/19 від 12.07.2019 перебувають під арештом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2021 у справі №904/4268/21 в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення 214 200,00 грн. плати за користування вагонами відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору віднесені на позивача.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, нез"ясування обставин справи, просить рішення суду скасувати повністю, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Одночасно у змісті апеляційної скарги викладено клопотання про поновлення строку на оскарження рішення суду, яке мотивовано отриманням повного тексту рішення суду 01.07.2021.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що судом не взято до уваги, що обов`язок вантажовласників вносити плату за користування вагонами не є мірою відповідальності. Зобов`язання з внесення плати за користування вагонами і контейнерами виникає у відповідача безпосередньо у зв`язку з наявністю факту знаходження спірних вагонів на під`їзній колії.

Також, судом першої інстанції не було враховано того факту, що відповідач не надав жодного документального доказу в обґрунтування наявних в нього заперечень в момент подавання спірних вагонів на його під`їзну колію. Навпаки, підписані вантажовласником без заперечень пам`ятки ф. ГУ-45 № 697 та 706 свідчать про відсутність з боку останнього будь-яких претензій до Залізниці.

Знаходження вагонів під арештом не передбачено в якості обставини, що звільняє вантажовласника від відповідальності, і умовами укладеного між позивачем та відповідачем Договору про експлуатацію.

Крім того, судом першої інстанції було проігноровано ту обставину, що викладене у відомостях ф. ГУ-46 відповідачем заперечення не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами.

Також позивач не погоджується із стягненням з нього 5000 грн витрат на правничу допомогу, вважає цей розмір неспівмірним і таким, що підлягає зменшенню. Зокрема, вказує, що дана справа не може бути визнана справою значної складності, оскільки господарським судом вже розглянуто низку подібних справ між цими ж сторонами, в яких у задоволенні позовних вимог відмовлено, а рішення набрали законної сили. Обставини у цих справах є однаковими, позовні вимоги обґрунтовані тими ж підставами, відмінними є лише часові періоди заявлених вимог. У зв"язку з цим вважає, що не може бути значним час, витрачений адвокатом на вивчення і підготовку відзиву по цим справам.

Відповідач, Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг", у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, як таке, що було винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що посилання Позивача в апеляційній скарзі на ст.119 Статуту залізниці, "Правила користування вагонами і контейнерами", є необґрунтованим, оскільки існують позадоговірні відносини, щодо збереження арештованого в рамках кримінального провадження майна, які підпадають під дію норм КПК України, при цьому відповідач не користувався вагонами. Зазначає, що з моменту арешту вагонів вони вибули з користування відповідача, що відповідно до висновків, наведених у постанові КГС ВС від 04.06.2019 у справі №911/2804/16, є підставою для відмови у позові.

Звертає увагу, що 19.12.2019 представник відповідача, в порядку ст.220 КПК України, звернувся до слідчого з клопотанням від 16.12.2019 з пропозицією надіслати на адресу АТ "Укрзалізниця" офіційного листа з вимогою припинити нарахування сплати, а також звернутися з клопотанням про зміну місця зберігання вагонів, на що постановою старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема отримав відповідь, що зміна місця зберігання зазначених вагонів (на піввагонів) може зашкодити виконанню завдань кримінального провадження.

Наголошує, що позивач при розгляді Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу клопотання слідчого мав можливість запропонувати інше місце зберігання вагонів, таким чином, обрання місця зберігання вагонів залежало також від дій самого позивача.

Наголошує, що правова позиція щодо спірного питання наведена у низці судових справ, рішення в яких набрали законної сили.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021, справу №904/4268/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Кузнецова І.Л.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2021 (суддя доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу позивача залишено без руху через несплату судового збору у встановленому законом порядку і розмірі. Апелянту наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

17.08.2021 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 02.08.2021, надійшло клопотання про усунення недоліків скарги до якого додано платіжне доручення №3900229 від 23.07.2021 про сплату 4819,50,00 грн. Таким чином, недоліки скарги усунені у визначений судом строк.

17.08.2021 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №904/4268/21 у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_1 за рішенням Вищої ради правосуддя від 05.08.2021 згідно з поданою нею заявою про відставку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.08.2021, справу №904/4268/21 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Дармін М.О., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.08.2021 визнано причини пропуску строку на подання апеляційної скарги поважними та відновлено строк на подання апеляційної скарги; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2021 у справі № 904/4268/21; зупинено дію оскаржуваного рішення на час розгляду апеляційної скарги; з урахуванням суми спору згідно з ч.10 ст.270 ГПК України вирішено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) сторін; сторонам наданий час на подачу відзиву, заяв, клопотань.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

13.11.2017 між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" ( далі - залізниця) та Публічним акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг" (далі - власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", яка примикає до станції Кривий Ріг - Головний, Кривий Ріг, Новоблочна регіональної філії Придніпровської залізниці №ПР/М-17-2/1-651/НЮдч/3377. Термін дії даного договору з 17.11.2017 по 06.11.2022 включно.

Відповідно до п. 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, що примикає:

- до станції Кривий Ріг-Головний: у парній горловині через стрілку №54. Межею під`їзної колії є вхідний сигнал "ЧС" станції Кривий Ріг-Головний;

- до станції Кривий Ріг: в непарній горловині через стрілку №49. Межею під`їзної колії є ізостик, який розташований на відстані 38м від вістря стрілки №49 в напрямку стрілки №51.

- до станції Новоблочна: стрілкою №11 до головної колії № ІІІ станції. Межами є: зі сторони станції Новобункерна Власника - вхідний свіфтлофор "Нн", що знаходиться на 11 км ПК6 перегону Новобункерна - Новоблочна; зі сторони станції Східно-Прийомовідправна Власника - вхідний сигнал "НВ", що знаходиться на 10 км перегону Східно-Прийомовідправна-Новоблочна.

Під`їзна колія обслуговується локомотивами Власника колії.

Згідно з п. 2 договору розгорнута довжина під`їзної колії складає 875 800 погонних метрів.

У межах смуги відведення під`їзною колією і спорудами власника колії зайнято ділянку площею 0 кв.м (п. 3 договору).

Пунктом 4 договору передбачено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України.

Технічний стан колійного господарства ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та технічний стан пристроїв має забезпечувати мінімально допустиму швидкість руху составів з локомотивами Залізниці у голові 45 км/год по перегонам і прямих напрямках стрілочних переводів та 25 км/год по бокових станційних коліях і бокових напрямках стрілочних переводів. При невиконанні вимог щодо утримання технічного стану колійного господарства ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" залізниця залишає за собою право на припинення надання послуг з подачі вагонів на під`їзну колію локомотивом залізниці.

Відповідно до п. 5 договору здавання вагонів на під`їзну колію здійснюється за інтервалами:

- на станцію Східна - Прийомовідправна - 2,0 години;

- на станцію Промислова - 1,0 година;

- на станцію Новобункерна - 4,0 години.

Згідно з п. 6 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці:

- вагони з вугільним концентратом , вапняком, коксом в організованих однорідних маршрутах, інші вантажі на адресу власника колії у розбірних составах зі станції Кривий Ріг-Головний на одну із колій станції Східна - Прийомовідправна власника колії через станцію Новоблочна (пост 10 км) або за узгодженням по прямому маршруту;

- вагони металобрухтом, порожні цистерни для перевезення бензолу і смоли кам`яновугільної окремими передачами зі станції Кривий Ріг на одну із колій станції Промислова Власника колії;

- вагони з аглорудою окремими составами зі станції Кривий Ріг-Головний на одну з колій станції Східно-Прийомовідправна власника колії або на одну із колій станції Новобункерна через станцію Новоблочна та парк Вхідний;

- порожні вагони окремими составами зі станції Кривий Ріг-головний на одну з колій станції Східно-Прийомовідправна Власника колії по прямому маршруту або станцію Новобункерна. Подальший рух вагонів виконується локомотивом Власника колії.

Здавання вагонів у комерційному та технічному відношенні залізницею власнику колії здійснюється на приймально-відправних коліях №№ 1-10, 14 станції Східна - Прийомовідправна; на коліях №№ 1-11 станції Промислова та на коліях №№ 1-14 станції Новобункерна Власника колії.

Подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.

Про готовність вагонів до забирання прийомоздавальник власника колії в письмовому вигляді повідомляє прийомоздавальника вантажу та багажу залізниці з врученням повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 (п. 8 договору).

Пунктом 12 договору унормовано, що середній час перебування вагонів на під`їзній колії 68,0 години. Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці.

У разі виявлення у сформованому та пред`явленому до перевезення составі комерційної несправності або технічного пошкодження вагона з вини ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" плата за користування вагонами продовжується на усі пред`явлені до здачі вагони на час усунення несправностей без відчеплення, або на час проведення маневрової роботи по відчепленню вагона з несправностями.

Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється:

- від станції Кривий Ріг-Головний до станції Східно-Прийомовідправна (в прямому напрямку) - 6,0 км в обидва кінці, у тому числі 0,750 км на балансі залізниці (п. 13.1 договору);

- від станції Кривий Ріг-Головний до станції Східно-Прийомовідправна (через станцію Новоблочна) - 21,98 км в обидва кінці, у тому числі 15,98 км на балансі залізниці (п. 13.2 договору);

- від станції Східна-Сортувальна до станції Кривий Ріг - Головний (через станцію Новоблочна) - 22,98 км в обидва кінці, у тому числі 15,98 км на балансі залізниці (п. 13.3 договору);

- від станції Східна-Сортувальна до станції Кривий Ріг - Головний (в прямому напрямку) - 7,0 км в обидва кінці, у тому числі 0,750 км на балансі залізниці (п. 13.4 договору);

- від станції Кривий Ріг-Головний до станції Новобункерна (через станцію Новоблочна) - 26,66 км в обидва кінці, з яких в тому числі 17,156 км знаходиться на балансі залізниці (п. 13.5 договору).

По станції Кривий Ріг-Головний розрахунок збору за подачу й забирання вагонів визначається за середньозважену відстань відповідно до пункту 1.2 розділу ІІІ Тарифного керівництва №1.

- від станції Кривий Ріг-Головний до станції Промислова власника колії - 2,0 км в обидва кінці, з яких 0,071 км на балансі залізниці (п. 13.6 договору).

У відповідності з пунктом 14 договору власник колії сплачує залізниці плату:

- за подачу, збирання вагонів - згідно з Тарифним керівництвом № 1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги);

- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками наведеними в Тарифному керівництві №1 (Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги);

- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативно-правовими актами.

Збори і плати вносяться на підставі ст. 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".

Пунктом 15 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до статті 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.

Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі статтею 35 Статуту залізниць України.

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 17 листопада 2017 року до 16 листопада 2022 року включно (п. 19 договору).

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

У липні 2019 року за накладними №№ 39609482, 43114735, 43092360, 33984741, 43110873, 33988882, 43103142, 50458066, 47609227, 47617725, 47593595, 47590229, 47609284, 47568340, 47590195, 47590187 (а.с.77-92) залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПАТ "АрселорМіталл Кривий Ріг" вагони з вантажем чорних металів.

07.07.2019 о 16год. 15хв. на під`їзну колію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" було подано вагони №№ 65282485, 65335804, 65384315, 65731531, 65951238, 66793134, 67703736, 67916437 на підставі пам`ятки про подавання вагонів ф.ГУ-45 № 697, яка підписана вантажовласником без заперечень (а.с. 74).

10.07.2019 о 05год. 10хв. на під`їзду колію ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" було подано вагони №№ 60046265, 63223069, 63676910, 63692503, 63849483, 67169045, 67662577, 67675835 на підставі пам`ятки про подання вагонів ф.ГУ-45 № 706, яка підписана вантажовласником без заперечень (а.с. 75).

З урахуванням умов п.12 договору, за весь час знаходження спірних вагонів в безпосередньому розпорядженні вантажовласником станцією Кривий Ріг-Головний було нараховано плату у сумі 178 500 грн. (без ПДВ):

1) за користування вагонами №№ 65282485, 65335804, 65384315, 65731531, 65951238, 66793134, 67703736, 67916437 нараховано плату за наступними відомостями:

- по відомості №23109545 за період з 14.10.2020 16:15 год. до 19.10.2020 16:15 год. на суму 32 000,00 грн.;

- по відомості № 02119559 за період з 19.10.2020 16:15 год. до 24.10.2020 16:15 год. на суму 28 266,40 грн.;

- по відомості № 02119561 за період з 24.10.2020 16:15 год. до 29.10.2020 16:15 год. на суму 28 000,00 грн.;

2) користування вагонами №№ 60046265, 63223069, 63676910, 63692503, 63849483, 67169045, 67662577, 67675835 нараховано плату за наступними відомостями:

- по відомості № 23109544 за період з 12.10.2020 5:10 год. до 17.10.2020 5:10 год. на суму 32 000,00 грн.;

- по відомості № 23109546 за період з 17.10.2020 5:10 год. до 22.10.2020 5:10 год. на суму 30 233,60 грн.;

- по відомості № 02119560 за період з 22.10.2020 5:10 год. до 27.10.2020 5:10 год. на суму 28 000, 00 грн.

Таким чином, плата за користування вагонами з урахуванням податку на додану вартість (20%) складає 214 200,00 грн., яку і просить стягнути позивач.

Відповідач плату за користування вагонами у розмірі 214 200,00 грн. не сплатив, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, господарський суд виходив з того, що внаслідок накладення арешту на спірні вагони, вони не знаходяться в користуванні/розпорядженні відповідача. Це мало наслідком неможливість повернення відповідачем позивачу спірних вагонів у встановлений термін незалежно від поведінки відповідача. А отже, відсутня вина ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг в перебуванні таких вагонів на території ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг.

Щодо судових витрат, зокрема на правничу допомогу, то з урахуванням поданих доказів фактичного понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, з огляду на заявлену до стягнення суму в 10 000 грн, а також приймаючи до уваги, що надання правової допомоги - це професійний обов`язок адвоката, який знає закон та судову практику, а спори про стягнення плати за користування вагонами не є складними, за категорією спорів у цій справі склалася усталена судова практика, жодної правової позиції Верховного Суду, яка б аналізувалася та застосовувалася адвокатом, позовна заява не містить, суд дійшов висновку про неспівмірність та нерозумність визначеної адвокатом до стягнення суми витрат, внаслідок чого обмежив ці витрати, з урахуванням критеріїв, визначених статтею 126 Господарського процесуального кодексу України, до 5 000,00грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до положень ч.5 ст.307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями ч.2 ст.908 та ст.920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами; сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно з ст. 46 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998р. N457 одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та увільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.

Плата за користування вагонами не є мірою відповідальності, яка може застосовуватись лише за наявності вини у сторони у зобов`язанні.

Виходячи з положень п.14 Договору про експлуатацію, власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами - згідно Правил користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними в Тарифному керівництві №1.

Правилами користування вагонами та контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 та зареєстрованими |в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за № 165/3458 (далі - Правила користування), встановлено порядок і умови обліку і нарахування плати за користування вагонами, а саме:

- п. 3: "Облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами ф.ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами ф.ГУ-46к..., які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, актів про затримку ф.ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23...";

- п.4: "Відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами";

- п.5: "Плата за користування нараховується за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі неповернення залізниці вантажовласником вагона протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи повернення вагона";

-п 6: "Час користування обчислюється окремо для кожного вагона за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій".

Згідно ст. 121 Статуту та п.16 вищезазначених Правил вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами в наступних випадках:

- якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;

- у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;

- у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).

В той же час, відповідно до п.12 Правил користування вагонами та контейнерами загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №904/9476/17 під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб`єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під`їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці.

Отже, умовами нарахування Відповідачеві плати за користування вагонами є:

- перебування вагонів у безпосередньому розпорядженні вантажовласника (Відповідача);

- наявність вини Відповідача у затримці вагонів.

Згідно з ч.1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобов`язання доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Постановою Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про визнання речовими доказами від 10.07.2019 постановлено вилучити напіввагони з ознаками зміни лакофарбовою покриття номерів №67916437, №65384315, №65335804, №65951238, №65282485, №67703736, №65731531, №66793134 зі сміттям та напіввагонів з ознаками зміни лакофарбового покриття номерів №63692503, №67675835, №67662577, №63676910, №63849483, №60046265, №63223069, №67169045, в яких міститься вантаж у вигляді металобрухту визнано речовими доказами. Речові докази напіввагони з ознаками зміни лакофарбовою покриття номерів №67916437, №65384315, №65335804, №65951238, №65282485, №67703736, №65731531, №66793134 зі сміттям та напіввагонів з ознаками зміни лакофарбового покриття номерів №63692503, №67675835, №67662577, №63676910, №63849483, №60046265, №63223069, №67169045, в яких міститься вантаж у вигляді металобрухту постановлено зберігати на території ПАТ "АрседорМітгал Кривий Ріг" за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, 1, до вирішення питання про накладення арешту на дане майно суддею Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 по справі №210/3931/19 задоволено клопотання слідчого судді СВ Металургійного ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції Голубниченко В.В. про накладення арешту на майно, накладено арешт на напіввагон №63223069, в якому міститься майно, що належить ТОВ "БАЛКЕР" та напіввагон №65731531 без вантажу, напіввагонів №№66793134, №67916437, №67703736, №65951238, №65335804, №65384315, № 65282485 з ознаками підробки номерних знаків, без вантажу ТОВ "МЕТАЛИКА", напіввагонів з ознаками підробки номерних знаків з вантажем, який належить ТОВ "МЕТАЛИКА": №60046265, №63692503, №67169045, №67675835, №63676910, №67662577, № 63849483. Місцем зберігання арештованого майна визначено місце збереження напіввагонів №№63223069, в якому міститься майно, що належить ТОВ "БАЛКЕР" та №65731531 без вантажу, напіввагонів №:№66793134, №67916437, №67703736, №65951238, №65335804, №65384315, № 65282485 з ознаками підробки номерних знаків, без вантажу ТОВ "МЕТАЛИКА", напіввагонів з ознаками підробки номерних знаків з вантажем, який належить ТОВ "МЕТАЛИКА": №60046265, №63692503, №67169045, №67675835, №63676910, № 67662577 , №63849483 - на території ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі,1. Позивач не заперечував щодо задоволення клопотання про накладення арешту на спірні вагони.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що спірні вагони відповідно до постанови старшого слідчого Металургійного відділення поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровські області від 10.07.2019 та ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.07.2019 по справі №210/3931/19 визнано речовими доказами та арештовано. Місцем зберігання таких вагонів визначено територію ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі,1.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичний особі, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливості конфіскації майна.

Відповідач звернувся до слідчого з клопотанням від 16.12.2019 №УД/1-147/19 про надсилання на адресу AT Укрзалізниця офіційного листа з вимогою припинити нарахування сплати та звернення до суду з клопотанням про зміну місця зберігання вагонів.

Постановою СУ ГУНП в Дніпропетровські області від 19.12.2019 зазначене клопотання було задоволено частково. Постановлено направити на адресу Криворізької дирекції залізничних перевезень структурного підрозділу Придніпровської залізниці регіональної філії AT Українська залізниця лист з повідомленням про накладення арешту на 16 вагонів (напіввагонів) ухвалою слідчого судді.

В листі за №2/3645-ДТ від 19.12.2019, адресованому начальникові СП Криворізька дирекція залізничних перевезень РФ Придніпровська залізниця AT Українська залізниця зазначено, що постановою слідчого вагони визнані речовими доказами у кримінальному проваджені, вказано, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення та відчуження. В листі звернено увагу про тимчасове позбавлення права розпорядження та/або користуванням вагонами.

Отже, Позивач безпідставно нарахував Відповідачу заборгованість, оскільки затримка (неповернення) вагонів відбулася з обставин та причин, які не залежали від волі Відповідача, а тому його вини у неповерненні вагонів немає, та він ними не користувався, тому плата за користування вагонами за відповідний період нарахована неправомірно.

Доводи заявника апеляційної скарги про те, що викладене у відомостях ф. ГУ-46 Відповідачем заперечення не підпадає під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбачених п.16 Правил користування вагонами та контейнерами, є безпідставними, оскільки внаслідок накладення арешту на спірні вагони, вони не знаходяться в користуванні/розпорядженні відповідача. Це мало наслідком неможливість повернення Відповідачем позивачу спірних вагонів у встановлений термін незалежно від поведінки відповідача. А отже, відсутня вина ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг в перебуванні таких вагонів на території ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг.

Посилання Позивача в апеляційній скарзі на ст.119 Статуту залізниці, "Правила користування вагонами і контейнерами", є необґрунтованим, оскільки існують позадоговірні відносини, щодо збереження арештованого в рамках кримінального провадження майна, які підпадають під дію норм КПК України, при цьому, як було зазначено вище, відповідач не користується вагонами.

Відповідно до ст.123 КПК України витрати, пов`язані із зберіганням речей, здійснюються за рахунок Державного бюджету в порядку, встановленому КМ України.

Щодо посилання заявника апеляційної скарги на підписання Відповідачем без заперечень пам`ятки № 697 від 07.07.2019 та № 706 від 10.07.2019 то, по-перше, дані пам`ятки жодним чином не спростовують факт вибуття вагонів з користування Відповідача, а тільки підтверджують їх знаходження на території підприємства.

По-друге, пам`ятка № 697 від 07.07.2019 (на 8 вагонів) була підписана Відповідачем без зауважень, оскільки факт підробки номерів вагонів виявлений Відповідачем лише 09.07.2019.; пам`ятка № 706 від 10.07.2019 стосується 8 вагонів, які були виявлені поліцією на станції "Кривий Ріг-Сортувальний" та передані Відповідачу на зберігання відповідно до постанови слідчого "Про визнання речовими доказами" від 10.07.2019.

За таких обставин, господарський суд правомірно відмовив в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення плати за користування вагонами у розмірі 214 200 грн.00 коп.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України та Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом з тим, частиною четвертою статті 60 Господарського процесуального кодексу України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного між відповідачем (далі - клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Фінекс" (далі - Адвокат) договору про правове обслуговування підприємства № 01/11/17-1-3317 від 06.11.2017 адвокат здійснює представництво інтересів клієнта у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

Термін дії цього договору в редакції Додаткової угоди № 17 від 28.09.2020 з 01.11.2017 по 01.11.2021 (п.8.1. договору).

Згідно п.4.1. цього договору, послуги, передбачені цим договором, оплачуються на підставі відповідної додаткової угоди, якою сторони встановлюють вартість таких послуг та порядок їх оплати. Вартість таких послуг встановлюється на підставі прайсових цін Адвоката та при необхідності може бути скоригована у відповідній додатковій угоді.

За пунктом 4.6. Договору (в редакції Додаткової угоди № 17 від 28.09.2020) Клієнт здійснює авансові платежі до моменту прийняття послуг.

Щомісячна вартість послуг адвоката в судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях складає 250 000,00грн (Додаткова угода №2 від 16.01.2018).

Згідно платіжного доручення №600012513 від 15.04.2021 клієнт сплатив адвокату винагороду у розмірі 900 000,00грн.

У травні 2021 року здійснювалось представництво в суді першої інстанції з розгляду справ №№ 904/4268/21, 904/2127/21, 904/4013/21 та в суді другої інстанції з розгляду справ №№ 904/6329/20, 904/6116/20, 904/6306/20 , загальна вартість послуг складає 56 000,00 грн. (Звіт Адвоката).

Адвокатським об`єднанням складено опис виконаних на користь відповідача робіт в рамках договору № 01/11/17-1-3317 від 06.11.2017 та надання правої допомоги у справі № 904/4268/21:

вивчення та правовий аналіз матеріалів справи 4 год 6000,00грн,

підготовка та подання відзиву на позов 4 год 4000,00грн, а всього 10 000,00грн.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів відповідача у справі є довіреність № 14-399юр від 26.10.2020, видана адвокату Марченко О.О. Статус адвоката підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1878 від 14.07.2008 (а.с. 145).

За змістом статті 123 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частиною шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За обставинами справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу подані відповідачем до суду в межах передбаченого законом строку.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19 зазначено, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі N 915/237/18, від 24.10.2019 у справі N 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі N 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі N 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі N 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що за своєю категорією, враховуючи позицію позивача у справі, ця справа не є складною для адвоката, який за своїм правовим статусом має достатню правову кваліфікацію, тому вивчення та правовий аналіз матеріалів справи визначений адвокатом у кількості 4 години вартістю 6 000,00грн, у той час як додані до позовної заяви матеріали це: договір від 13 листопада 2017 року № ПР/М-17-2/1-651/НЮдч/3377, відомості плати за користування вагонами, копії пам`яток про подавання/забирання вагонів, копії накладних; і вартість послуги з підготовки та подання відзиву на позов у сумі 4000,00грн (4 години), є очевидно завищеними.

При цьому судом враховано, що дана справа не може бути визнана складною, оскільки є аналогічною вже розглянутим Господарським судом Дніпропетровської області та Центральним апеляційним господарським судом справам №904/501/20, №904/502/20, №904/795/20, 904/1066/20, №904/1645/20, №904/1647/209, №9041812/20, №904/1895/20, №904/2890/20.

Відтак, суд, приймаючи до уваги, що надання правової допомоги - це професійний обов`язок адвоката, який знає закон та судову практику, а спори про стягнення плати за користування вагонами не є складними, за категорією спорів у цій справі склалася усталена судова практика, жодної правової позиції Верховного Суду, яка б аналізувалася та застосовувалася адвокатом, позовна заява не містить, дійшов висновку про неспівмірність та нерозумність визначеної адвокатом до стягнення суми витрат і визнав прийнятною сумою за добросовісне надання послуги адвоката з вивчення та правового аналізу матеріалів справи та підготовки відзиву на позовну заяву в розмірі 5000,00грн, яку і присудив до стягнення.

З огляду на обмеження судом першої інстанції за власною ініціативою, з урахуванням критеріїв, визначених ст.126, 129 ГПК України, витрат на правничу допомогу до розумного розміру, та враховуючи, що апелянтом не доведено жодними доказами неспівмірності такого розміру, судом апеляційної інстанції доводи скарги в цій частині не приймаються.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Оскільки загальна ціна позову становить 214200,00 грн., тобто не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України дана справа відноситься до категорії малозначних справ, у зв`язку з чим відповідно до ст. 287 ГПК України судові рішення у даній справі не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2021 у справі № 904/4268/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.06.2021 у справі №904/4268/21 залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду лише у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України, протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18.10.2021.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя С.Г. Антонік