ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021 справа № 914/2337/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Кидисюка Р.А. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Дрогобицької окружної прокуратури, м. Дрогобич, Львівська обл. в інтересах держави в особі Східницької селищної ради, смт. Східниця, м. Борислав, Львівська обл.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім-Хліб Прикарпаття», м. Борислав Львівська обл.

про стягнення 88696,69 грн пені за договором пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради

За участю представників сторін: не викликались

Судові процедури

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Східницької селищної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім-Хліб Прикарпаття» про стягнення 88696,69 грн пені за договором пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 справу №914/2337/21 передано на розгляд судді Кидисюку Р.А.

Ухвалою суду від 09.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без судового засідання та без виклику сторін.

Позиція прокуратури та позивача

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за Договором №3/19 про пайову участь Замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця від 21.06.2019 в частині сплати коштів пайової участі, у зв`язку з чим у відповідності до п.5.2. Договору відповідачу нараховано пеню у розмірі 88696,69 грн.

Звернення прокурором з позовною заявою до суду обумовлено тим, що дії відповідача є істотним порушенням чинного законодавства і суперечать інтересам держави, оскільки призводять до ненадходження коштів до бюджету, що в свою чергу унеможливлює повноцінне фінансування створення і розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради. Вказаним визначається наявність інтересу держави у виконанні відповідачем обов`язку сплати пайової участі згідно умов укладеного Договору та Графіку сплати.

У відповіді на відзив (вх.№21822/21 від 20.09.2021) позивач зазначив, що останній платіж пайової участі Замовником було сплачено 16.04.2020р., після чого селищною радою Замовнику неодноразово скеровувалися листи щодо сплати пені, зокрема листи №230 від 29.04.2020р., №464 від 06.08.2020р. В результаті письмових звернень та усних нагадувань 07.08.2020 Замовником в рахунок пені було заплачено 9000 грн. Жодних звернень до селищної ради про те, що це надміру сплачені кошти пайової участі та про їх повернення від Замовника не надходило. 14.04.2021р. селищною радою скеровано ще одного рекомендованого листа за №465 Замовнику (квитанція ФН ), у відповідь від Замовника знову ж таки не надходило жодних звернень про повернення зайво сплачених коштів пайової участі. У зв`язку наведеним позивач вважає, що відбулось переривання строку позовної давності, отже, такі строки порушено не було.

У відповіді на відзив (вх.№21851/21 від 21.09.2021) прокурор також зазначив, що відповідачем 07.08.2020 частковими платежами здійснено оплату пені 9000 грн, а тому мало місце переривання перебігу строку позовної давності. Щодо твердження представника відповідача про відсутність в квитанціях про сплату в призначенні платежу посилання про сплату саме пені, то прокурор зауважив, що будь-яких звернень від відповідача на адресу органу місцевого самоврядування щодо повернення зайво сплаченого пайового внеску в сумі 9000 грн (в розмірі 4500 грн та 4500 грн від 07.08.2020), як вважає представник відповідача, не поступало. На думку прокурора, при поданні позовної заяви не порушено строки позовної давності, який закінчувався, у зв`язку з його перериванням 07.08.2020, а позовну заяву датовано 29.07.2021. У зв`язку з наведеним, посилання представника відповідача на пропуск строку позовної давності при пред`явленні позову до суду позивачем, є необґрунтованим.

Заперечення відповідача

Відповідач проти задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві (вх.№21124/21 від 13.09.2021). Зокрема, зазначив, що позивачем в супереч вимогам ч.6 ст.232 ГК України нараховано пеню понад шестимісячний строк, а також позивачем пропущено встановлений п.1 ч.2 ст.258 ЦК України річний строк позовної давності для вимог про стягнення пені.

Крім того, наголосив, що твердження прокуратури та позивача щодо сплати відповідачем коштів у розмірі 9000 грн. «в рахунок пені» є безпідставним, адже в дублікатах квитанцій АТ КБ ПРИВАТБАНК №0.0..1 від 07.08.2020р. та №0.0..1 від 07.08.2020р. зазначено призначення платежу «...надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту...». Про сплату пені немає жодного слова. Відтак, строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені не переривався та сплив 01.01.2021р., 31.01.2021р. та 28.02.2021р. для кожного платежу відповідно.

Обставини справи

В ході опрацювання стану законності щодо сплати замовниками будівництва пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради Дрогобицькою окружною прокуратурою встановлено порушення вимог чинного законодавства України в діяльності замовника будівництва ТзОВ «Торговий Дім - Хліб Прикарпаття» (Замовник).

21.06.2019 між Східницькою селищною радою (Селищна рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім-Хліб Прикарпаття» (Замовник) укладено Договір №3/19 про пайову участь Замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця (Договір), відповідно до п.1.1. якого предметом даного Договору є залучення коштів Замовника будівництва Реконструкція кафе під торговий центр по вул.Золота Баня,7 в смт.Східниця Львівської області, для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища.

Відповідно до п.2.1. Договору Замовник зобов`язується переказати на рахунок цільового фонду селищної ради з поміткою «На розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця» кошти в сумі 529 737,70 грн, що становить 10 % від загальної вартості об`єкта будівництва.

Пунктом 2.2 визначено, що Замовник переказує кошти, зазначені у п.2.1 Договору в повному обсязі єдиним платежем до 31.08.2019 або частинами з розстрочкою платежу згідно з графіком, що є невід`ємною частиною Договору.

У відповідності до п.3.1.2 Договору Замовник зобов`язується своєчасно здійснити сплату коштів пайової участі у розмірі та порядку, визначену розділом 2.

Згідно з п.5.2. Договору у разі несвоєчасної сплати коштів пайової участі Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування.

Відповідно до п.1 Уточнюючого розрахунку величини пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця по об`єкту будівництва, вартість якого визначена на підставі нормативів для одиниці створеної потужності до Договору (Додаток №1 до Договору №3/19 від 21.06.2019), підписаного сторонами та який є невід`ємною його частиною, згідно із затвердженою кошторисною документацією загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить 5297377 грн.

Згідно Додатку 2 до Договору від 21.06.2019 №3/19, між сторонами укладено Графік оплати коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населених пунктів, відповідно до якого оплату згідно п.2.2 договору буде здійснено окремо частинами в такому розмірі та у строки:

33,33% від загального розміру пайової участі, в сумі 176 579,23 грн до 30.06.2019;

33,33% від загального розміру пайової участі, в сумі 176 579,23 грн до 30.07.2019;

33,33% від загального розміру пайової участі, в сумі 176 579,23 грн до 30.08.2019.

Додаток набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом дії основного Договору.

Я вбачається з листа Східницької селищної ради №806 від 11.06.2021, кошти пайової участі за вказаним Договором Замовником сплачено з порушенням термінів, вказаних у графіку оплати, у зв`язку з чим Східницькою селищною радою нараховано пеню в розмірі 97696,69 грн. В листі зазначено, що 07.08.2020 Замовником сплачено в рахунок пені 9000 грн. Станом на 12.07.2021 сума заборгованості (пені) становить 88 697,69 грн.

Надіслані на адресу відповідача листи №230 від 29.04.2020, №464 від 06.08.2020, №739 від 09.12.2020, №465 від 14.04.2021 з вимогами сплатити пеню за Договором залишені без відповіді та задоволення.

Позиція суду

Позовна заява пред`явлена в інтересах держави в особі Східницької селищної ради, оскільки ненадходження чи несвоєчасне надходження коштів до бюджету, а також пені за невиконання умов укладеного Договору, територіальної громади Східницької селищної ради порушує економічні інтереси держави з огляду на структуру бюджетної системи України та в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на стан виконання бюджету, що ставить під загрозу економічну безпеку держави, робить неможливим належне виконання державою своїх соціально- економічних функцій.

Звернення прокуратурою з позовною заявою до суду обумовлено тим, що Східницька селищна рада, уповноважена державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, не вживала достатніх заходів до стягнення вказаних недоотриманих коштів та за захистом до суду не зверталася, обмежившись скеруванням листів на адресу відповідача.

Так, Дрогобицькою окружною прокуратурою 05.07.2021 скеровувався запит в Східницьку селищну раду про надання інформації, зокрема, про вжиті ними заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку за вказаним фактом.

Факт тривалого невжиття заходів представницького характеру підтверджується листами позивача №806 від №989 від 12.07.2021, скерованих на адресу прокуратури.

Верховним Судом у постанові від 20.05.2019 у справі №826/15338/18 визнано достатнім обґрунтування прокурора на право на звернення до суду з метою захисту інтересів держави в особі органу влади з тієї підстави, що позивач упродовж тривалого часу не вжив достатніх заходів інтересу держави.

Листом №04/27-1981вих 21 від 05.07.2021 позивача повідомлено про намір вжиття заходів представницького характеру з боку прокуратури. З урахування вищенаведеного вбачається, органом місцевого самоврядування самостійно заходів не вжито та наміру не виявлено.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України від 20.09.2019 за № 132-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні»(яким серед іншого виключено ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») визначено, що Договори про сплату пайової участі, укладені до 1 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання (закон в цій частині набрав чинності з 1 січня 2020 року).

У відповідності до ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами.

В силу приписів ст. 144 Конституції України рішення органів місцевого самоврядування, прийняті в межах повноважень, визначених законом, є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) далі Закону, встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту з урахуванням інших передбачених законом відрахувань не може перевищувати: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд, участь у розвитку інфраструктури населеного пункту який реалізується шляхом укладення відповідного договору в порядку

Відповідно до ч.2,3 ст.40 даного Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Господарські зобов`язання між сторонами виникли на підставі Договору №3/19 про пайову участь Замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця від 21.06.2019.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Однією з підстав виникнення зобов`язань, згідно ст.11 ЦК України, зокрема є договори та інші правочини.

Пунктом 2.2 визначено, що Замовник переказує кошти, зазначені у п.2.1 Договору в повному обсязі єдиним платежем до 31.08.2019 або частинами з розстрочкою платежу згідно з графіком, що є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п.2.2. Договору №3/19 від 21.06.2019р. Замовник переказує кошти, зазначені у п.2.1. Договору в повному обсязі єдиним платежем до 31.08.2019р. або частинами з розстрочкою платежу згідно з графіком, що невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до Додатку 2 Договору між сторонами укладено графік оплати коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населених пунктів, відповідно до якого оплату згідно п.2.2. Договору буде здійснено окремо частинами у такому розмірі та у строки:

33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579.23 грн до 30.06.2019р.;

33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579.23 грн до 30.07.2019р.;

33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579.24 грн до 30.08.2019р.

Згідно з п.5.2. Договору у разі несвоєчасної сплати коштів пайової участі Замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день протермінування.

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за Договором, позивачем нараховано останньому 88 696,69 грн пені на суму боргу.

Слід зазначити, що як вірно зазначив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, при розрахунку суми пені позивачем не враховано положення ч.6 ст.232 ГК України, у відповідності до якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Договором №3/19 від 21.06.2019р. іншого строку нарахування штрафних санкцій не передбачено, відповідно нарахування пені припиняється:

- 01.01.2020р. щодо платежу в 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579,23 грн, який мав бути сплачений до 30.06.2019;

- 31.01.2020р. щодо платежу в 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579,23 грн, який мав бути сплачений до 30.07.2019;

- 29.02.2020р. щодо платежу в 33.33% від загального розміру пайової участі в сумі 176 579,24 грн, який мав бути сплачений до 30.08.2019.

Разом з тим, суд дійшов висновку про застосування наслідків спливу позовної давності до спірних правовідносин з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, відповідно до пп. 4.2. п.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків.

Позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Відповідно до пп.4.3. п.4 Постанови №10, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором).

Таким чином, до заявлених позовних вимог (стягнення пені) застосовується спеціальна позовна давність, яка відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України становить один рік.

Статтею 264 ЦК України визначено випадки переривання строку позовної давності. Зокрема, частина перша вказаної статті передбачає, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Частиною ж третьої цієї статті передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З наведеного випливає, що пеня:

- за першим платежем могла бути нарахована лише за період з 01.07.2019р. по 01.01.2020р. та строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 01.01.2021р.;

- за другим платежем могла бути нарахована лише за період з 31.07.2019р. по 31.01.2020р. та строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 31.01.2021р.;

- за третім платежем могла бути нарахована лише за період з 31.08.2019р. по 29.02.2020р. строк позовної давності для стягнення такої пені сплив 28.02.2021р.

При цьому суд відхиляє твердження прокурора та позивача про те, що відповідачем 07.08.2020 частковими платежами здійснено оплату пені 9000,00 грн, а тому мало місце переривання перебігу строку позовної давності, адже в дублікатах квитанцій АТ КБ ПРИВАТБАНК №0.0..1 від 07.08.2020р. та №0.0..1 від 07.08.2020р. зазначено призначення платежу «...надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту...».

У квитанціях не міститься посилання на оплату пені за Договором №3/19 про пайову участь Замовника у створені і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця від 21.06.2019, а відсутність будь-яких звернень від відповідача на адресу органу місцевого самоврядування щодо повернення зайво сплаченого пайового внеску в сумі 9000,00 грн (в розмірі 4500,00 грн та 4500,00 грн від 07.08.2020) не може розцінюватись судом як достатній доказ для підтвердження факту здійснення оплати пені за Договором та не підтверджує факту, що ці платежі здійснені саме на оплату пені. При цьому відповідач заперечує факт оплати пені.

Відтак, строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені не переривався та сплив 01.01.2021р., 31.01.2021р. та 28.02.2021р. для кожного платежу відповідно.

Отже, спеціальний строк позовної давності в один рік щодо вимог про сплату пені сплив, в той час як позивач звернувся до суду з позовом 29.07.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судові витрати

За звернення до суду з позовною заявою майнового характеру позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3761,68 грн, що підтверджується долученим до матеріалів справи платіжними дорученням №593 від 22.07.2021.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 12, 20, 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в Західному апеляційному господарському суді в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 13.10.2021.

Суддя Р.А. Кидисюк