ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.10.2021м. СумиСправа № 920/705/21
Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут»

до відповідача: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області

про стягнення 231 971 грн. 55 коп.,

та

за зустрічним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут»

про визнання недійсними додаткових угод до договору

за участю представників сторін:

від позивача, відповідача за зустрічним позовом: Коробейник А.В.

від відповідача, позивача за зустрічним позовом: Підопригора А.М.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача 231971 грн. 55 коп. заборгованості по договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів №41АВ407-313-20 від 06.02.2020, з них: 211286 грн. 61 коп. основного боргу, 7 909 грн. 00 коп. інфляційних витрат, 2261 грн. 74 коп. 3% річних, 10 514 грн. 20 коп. пені.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ним відповідачу було поставлено газ по Договору, відповідачем газ було прийнято, однак за нього не сплачено в повному обсязі, що є порушенням умов Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача боргу, інфляційних збитків, 3% річних та пені.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 01.07.2021 відкрито провадження у справі № 920/705/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав зустрічну позовну заяву №02-1570/21 від 16.07.2021 в якій просить суд визнати недійсними додаткову угоду № 2 від 21.04.2020, додаткову угоду №3 від 02.10.2020, додаткову угоду №4 від 11.11.2020, додаткову угоду № 7 від 20.11.2020, додаткову угоду № 9 від 16.12.2020, додаткову угоду №12 від 29.01.2021 до договору №41 АВ407-313-20 від 06.02.2020 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, укладеного між територіальним управлінням державної судової адміністрації України в Сумській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут».

Ухвалою суду від 03.08.2021 зустрічну позовну заяву було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом; вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом; розгляд справи № 920/705/21 постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.09.2021.

20.08.2021 позивачем за первісним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому він просить суд відмовити в задоволенні вимог позивача за зустрічним позовом в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Між сторонами 06.02.2020 був укладений договір № 41АВ407-313-20 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (далі за текстом «Договір»). Вищезазначений факт підтверджується копією Договору (а.с.15-20).

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач (постачальник) зобов`язується поставити відповідачу (споживачу) у 2020 році природний газ, а відповідач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Зі змісту п. 1.2. Договору вбачається, що річний плановий обсяг постачання газу до 220,000 тис. куб.м.

Згідно з умовами п. 3.1. Договору розрахунки за поставлений відповідачу газ здійснюються за цінами, що вільно встановлюються між позивачем і відповідачем.

Пунктом 3.2. Договору передбачено, що ціна газу становить 4680 грн 00 коп.

Відповідно до п. 3.3. Договору ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору. Ціна за одиницю товару може змінюватися не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Зміна ціни за одиницю товару може бути як у бік збільшення, так і зменшення. Додаткові угоди сторони мають право укладати декілька разів до первинного договору. Зміну ціни одиниці товару в межах 10 % розраховують від ціни, зазначеної в первісному договорі, а в наступних додаткових угодах від ціни товару з урахуванням внесених змін. Кожне внесення змін до договору повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Застосування даної підстави повинно підтверджуватись документами, які посвідчуватимуть підвищення ринкової ціни в тих розмірах, на які буде підвищена ціна товару. Зокрема, зміна цін може бути підтверджена довідкою про середній рівень цін на ринку, яку можуть надати Торгово-промислова палата України (у т. ч. її регіональні підрозділи) або ДП «Держзовнішінформ». Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, не є вичерпним.

Згідно з умовами п. 3.4. Договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2. та 3.3 цього Договору, застосовується Сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим Договором.

Відповідно до п. 3.6. Договору загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором і складає 1029600,00 грн. разом з ПДВ.

У п. 11.1 Договору сторони визначили, що Договір набирає чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності) сторін і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання. Дія Договору може продовжуватись на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в Договорі, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. При цьому, сторони мають переоформити п. 1.3. щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Умови Договору також можуть змінюватися у разі:

1) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товару);

2) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

3) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договору про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни.

Кожне внесення змін до Договору повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим. Застосування даної підстави повинно підтверджуватись документами, які їх підтверджують. Перелік органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію, не є вичерпним. Сторона договору, яка звертається з пропозицією щодо внесення змін до договору, повинна обґрунтувати та документально підтвердити доцільність (необхідність) внесення відповідних змін.

Пунктом 11.5. Договору передбачено, що усі зміни та доповнення до Договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками (за наявності) (пункт 10.2).

До цього Договору сторони уклали тринадцять додаткових угод:

- 26.03.2020 додаткову угоду №1 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 219 тис. куб. м, збільшено ціну газу до 4694,9012 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.03.2020 і діє протягом дії Договору;

- 21.04.2020 додаткову угоду №2 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 199,365 тис. куб. м, збільшено ціну газу до 5164,3913 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.04.2020 і діє протягом дії Договору;

- 02.10.2020 додаткову угоду №3 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 181,241 тис. куб. м, збільшено ціну газу до 5680,83 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.09.2020 і діє протягом дії Договору;

- 06.11.2020 додаткову угоду №4 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 164,765 тис. куб. м, збільшено ціну газу до 6248,91 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.10.2020 і діє протягом дії Договору

- 09.11.2020 додаткову угоду №5 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 149,786 тис. куб. м, збільшено ціну газу до 6873,80 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 21.10.2020 і діє протягом дії Договору;

- 11.11.2020 додаткову угоду №6 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 136,169 тис.куб.м, збільшено ціну газу до 7561,18 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 30.10.2020 і діє протягом дії Договору;

- 20.11.2020 додаткову угоду №7 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 123,790 тис. куб. м, збільшено ціну газу до 8317,2900 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 01.11.2020 і діє протягом дії Договору

- 30.11.2020 додаткову угоду №8 (зменшено суму Договору на 237500,00 грн разом з ПДВ; викладено п. 3.6. Договору в новій редакції: «Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором і складає 792100 грн. разом з ПДВ). Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання та є невід`ємною частиною основного Договору;

- 16.12.2020 додаткову угоду №9 (зменшено обсяг постачання газу у 2020 році до 123,790 тис. куб. м, збільшено ціну газу до 8849,8912 грн.). Дана додаткова угода набирає чинності з моменту підписання та розповсюджує свою дію на відносини, що склалися з 13.11.2020 і діє протягом дії Договору;

- 17.12.2020 додаткову угоду №10 (зменшено суму Договору на 150000,00 грн разом з ПДВ; викладено п. 3.6. Договору в новій редакції: «Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором і складає 642100 грн. разом з ПДВ»; зменшено річний плановий обсяг постачання газу до 92,17998 тис. куб. м). Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання та є невід`ємною частиною основного Договору;

- 17.12.2020 додаткову угоду №11 (доповнено Договір пунктом 11.1.1.: «Договір вважається пролонгованим до 31.10.2021 року, на час, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному у попередньому році». Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання та є невід`ємною частиною основного Договору;

- 29.01.2021 додаткову угоду №12 (збільшено суму Договору на 128420,00 грн разом з ПДВ, на суму, що не перевищує 20% Договору, з метою здійснення видатків на початку 2021 року на час проведення процедури закупівлі; викладено п. 3.6. Договору в новій редакції: «Загальна сума Договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачеві за даним Договором і складає 770520 грн. разом з ПДВ»; збільшено плановий обсяг постачання газу до 101,279 тис. куб. м.; збільшено ціну газу до 9734 грн. з ПДВ). Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання та є невід`ємною частиною основного Договору; сторони поширюють дію цієї Додаткової угоди на правовідносини, що склалися з 01.01.2021 року;

- 29.01.2021 додаткову угоду №13 (пункт 11.1.1. Договору викладено в новій редакції: «Договір вважається пролонгованим до 15.02.2021 року, на час, достатній для проведення процедури закупівлі на початку 2021 року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному у попередньому році». Дана додаткова угода набирає чинності з дати її підписання та є невід`ємною частиною основного Договору.

Суд вважає за доцільне, перш за все, надати правову оцінку вимогам позивача за зустрічним позовом, оскільки вирішення питання щодо дійсності додаткових угод до Договору впливає безпосередньо на можливість стягнення заборгованості, заявленої за первісним позовом.

Так, позивач за зустрічним позовом обґрунтовує свої вимоги тим, що Додатковими угодами № 2 від 21.04.2020; №3 від 02.10.2020; №4 від 06.11.2020; №5 від 09.11.2020; №6 від 11.11.2020; № 7 від 20.11.2020; №9 від 16.12.2020; №12 від 29.01.2021 до договору №41АВ407-313-20 від 06.02.2020 на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів підвищувалась ціна природного газу необґрунтовано та без належного документального підтвердження з порушенням вимог ч.4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», що є підставою для визнання їх недійсними.

Відповідач за зустрічним позовом, у свою чергу, в обґрунтування своїх заперечень посилається на те, що у листах з пропозиціями про збільшення ціни на газ ТОВ «Сумигаз Збут» посилалося на листи ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків»: від 06.04.2020 №232/33, від 09.10.2020 №122/157, від 06.11.2020 №122/199; цінові довідки «Сумської торгово-промислової палати»: від 11.09.2020 №ЦД-82, від 12.10.2020 №ЦД-105, від 26.10.2020 №ЦД-122; довідки «Харківської торгово-промислової палати»: від 13.11.2020 №1428/20, від 05.01.2021 №1766/20, якими належним чином підтверджено збільшення ринкової ціни на газ.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі за текстом «Закон») договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

У ч. 1 ст. 36 Закону визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених Законом «Про публічні закупівлі».

За приписами ч. 4 ст. 36 Закону умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі тощо.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 22 Закону тендерна документація має містити проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Статтею 526 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, зокрема відповідно до умов договору.

Частиною 1 ст. 525 ЦК встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законодавство про публічні закупівлі встановлює спеціальний порядок зміни істотних умов договору, укладеного на відкритих торгах.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Закон України «Про публічні закупівлі» не містить виключень з цього правила.

Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:

- відбувається за згодою сторін;

- порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації);

- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);

- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10%;

- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.

Відповідно до роз`яснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю», що міститься у листі від 07.04.2015 № 3302-05/11398-07, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Враховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас, внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Суд звертає увагу, що право тлумачити норму права є виключним правом суду. Роз`яснення державних органів (листи, рекомендації) не є нормою права і не мають юридичного значення, про що вказано і в самому листі Мінекономіки.

Кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.

Таким чином, зміна умов договору відбувається за згодою обох сторін. У п. 11.4, 11.5 Договору передбачено, що усі зміни до Договору оформлюються письмово та підписуються повноважними особами сторін.

Будь-який покупець товару, за звичайних умов, не може бути зацікавленим у збільшенні його ціни, а відповідно й у зміні відповідних умов договору. Тобто, навіть за наявності росту цін на ринку відповідного товару, який відбувся після укладення договору, покупець має право відмовитися від підписання невигідної для нього додаткової угоди, адже ціна продажу товару вже визначена в договорі купівлі-продажу чи поставки.

Метою регулювання, передбаченого ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Так, ст. 652 ЦК України передбачає, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону «Про державні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів.

Відповідно до ст. 5 Закону, закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях; метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до принципу прозорості торгів та стандартів добросовісності ділової практики сторони у п. 3.3. Договору заклали певну формулу та порядок перерахування ціни газу, так зване «цінове застереження». Тому суд вважає, що відповідач під час укладення договору розумів, що ціна може бути перерахована, у тому числі шляхом «каскадного» укладення додаткових угод.

Таким чином, з урахуванням того, що обидві сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку газу, вони скористалися правом та визначили у договорі порядок зміни ціни, які коливання ціни надають право на її перерахування, та якими саме документами має підтверджуватись коливання цін на ринку товару.

Так, як було вище встановлено судом, у п. 3.3. Договору сторони погодили, що ціна, зазначена в п. 3.2. Договору, може змінюватись протягом дії Договору як у бік збільшення, так і зменшення; зміна в межах 10% розрахована від ціни, зазначеної у первісному договорі, а в наступних додаткових угодах 10% від ціни товару з урахуванням внесених змін (формула перерахунку); визначено перелік органів, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни товару на ринку, який не є вичерпним.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сторонами було дотримано вимоги, визначені у п. 3.3. Договору, під час укладення додаткових угод до Договору, а саме:

- у Додатковій угоді №2 від 21.04.2020 було збільшено ціну газу до 5164,3913 грн., тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене листом ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» від 06.04.2020 №232/33, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

- у Додатковій угоді №3 від 02.10.2020 було збільшено ціну газу до 5680,83 грн., тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене ціновою довідкою «Сумської торгово-промислової палати» від 11.09.2020 №ЦД-82, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

- у Додатковій угоді №4 від 06.11.2020 було збільшено ціну газу до 6248,91 грн., тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене листом ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» від 09.10.2020 №122/157, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

- у Додатковій угоді №5 від 09.11.2020 було збільшено ціну газу до 6873,80 грн., тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене ціновою довідкою «Сумської торгово-промислової палати» від 12.10.2020 №ЦД-105, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

- у Додатковій угоді №6 від 11.11.2020 було збільшено ціну газу до 7561,18 грн., тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене ціновою довідкою «Сумської торгово-промислової палати» від 26.10.2020 №ЦД-122, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

- у Додатковій угоді №7 від 20.11.2020 було збільшено ціну газу до 8317,2900 грн., тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене листом ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх ринків» від 06.11.2020 №122/199, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

- у Додатковій угоді №9 від 16.12.2020 було збільшено ціну газу до 8849,8912 грн., тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене ціновою довідкою «Харківської торгово-промислової палати» від 13.11.2020 №1428/20, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

- у Додатковій угоді №12 від 29.01.2021 було збільшено ціну газу до 9734 грн. з ПДВ, тобто менше ніж на 10%; таке збільшення ціни підтверджене ціновою довідкою «Харківської торгово-промислової палати» від 05.01.2021 №1766/20, як це передбачено умовами п.3.3. Договору.

У статті 204 ЦК України закріплено принцип презумпції правомірності правочину, а саме: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що питання про визнання недійсним п. 3.3. Договору відповідачем не ставиться.

За змістом ст.ст. 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК, ст. 20 ГК визнання правочину недійсним є способом захисту цивільних прав та інтересів. Частина 2 ст. 20 ГК серед способів захисту визначає визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Предметом зустрічного позову є визнання недійсними додаткових угод № 2-7, 9, 12 до Договору на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України як таких, що укладені з порушенням ч.4 ст.36 Закону «Про публічні закупівлі».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз. 1 ч.2 ст. 215 ЦК України).

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) та від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

У якості правової підстави зустрічного позову позивачем за зустрічним позовом у цій справі зазначено порушення вимог ч. 4 ст. 36 Закону «Про публічні закупівлі».

У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону «Про публічні закупівлі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 цього Закону.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що визнання додаткових угод до договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18)), тому суд повинен відмовляти у задоволенні позовної вимоги, яка не відповідає ефективному способу захисту права чи інтересу (див. mutatis mutandis висновки у пунктах 72-76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц).

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Зазначена правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2019 у справі №910/6642/18.

Враховуючи те, що вище судом було зроблено висновок про те, що визнання додаткових угод до договору недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивача за зустрічним позовом про визнання Додаткових угод №2 від 21.04.2020; №3 від 02.10.2020; №4 від 06.11.2020; №5 від 09.11.2020; №6 від 11.11.2020; № 7 від 20.11.2020; №9 від 16.12.2020; №12 від 29.01.2021 до договору №41АВ407-313-20 від 06.02.2020 на постачання природного газу недійсними та відмовляє в задоволенні зустрічного позову в повному обсязі.

Щодо вимог позивача за первісним позовом про стягнення 231971 грн. 55 коп. заборгованості по Договору.

Враховуючи те, що сторонами суду не надано доказів, що Договір визнавався недійсним у судовому порядку, а тому Договір підлягав обов`язковому виконанню сторонами.

Позивач за первісним позовом обґрунтовує свої вимоги тим, що на виконання умов Договору він здійснив поставку природного газу відповідачу у січні 2021 року на суму 257952 грн 64 коп. та у лютому 2021 року на суму 53879 грн 24 коп., проте відповідач за первісним позовом спожитий газ оплатив частково, у зв`язку з чим заборгованість відповідача складає 211286 грн 61 коп. Крім того, у зв`язку з порушенням з боку відповідача грошового зобов`язання позивачем нараховано 7 909 грн. 00 коп. інфляційних витрат, 2261 грн. 74 коп. 3% річних, 10 514 грн. 20 коп. пені, які він також просить суд стягнути з відповідача.

Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні пояснив, що позивач не надав первісних документів на підтвердження заборгованості, яку він просить суд стягнути, оскільки акти приймання-передачі за спірні періоди не були підписані зі сторони відповідача за первісним позовом

Згідно з п.п. 4.1., 4.2.1. Договору розрахунковий період за Договором становить один календарний місяць. Оплата газу за Договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача, зокрема, наступним чином: обсяг газу сплачується до 25 числа місяця постачання газу згідно рахунку-фактури. Остаточний розрахунок за фактично переданий постачальником газ здійснюється споживачем до 10 числа, наступного за звітним місяцем згідно рахунку-фактури.

Відповідно до пункту 2.9.2 Договору на підставі отриманих від споживача та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника.

Супровідним листом від 16.03.2021 позивач надіслав на адресу відповідача для підписання по два примірники актів приймання-передачі природного газу №СМЗ81000939 від 31.01.2021 та №СМЗ81002038 від 28.02.2021 (а.с. 39-40)

Згідно з умовами п. 2.9.3. Договору споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.9.4. у випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу відповідачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється позивачем в односторонньому порядку, на підставі даних Оператора ГРМ. Споживач в такому разі не позбавлений права звернутись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних позивача.

Зі змісту п. 2.9.5. Договору вбачається, що у випадку не повернення відповідачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним відповідачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Так, судом встановлено, що відповідач підписані примірники актів приймання-передачі природного газу №СМЗ81000939 від 31.01.2021 та №СМЗ81002038 від 28.02.2021 позивачу не повернув, мотивованої та обґрунтованої відмови від підписання акта приймання-передачі в письмовій формі не надав.

На виконання вимог п. 2.9.5. Договору позивач звернувся до АТ «Сумигаз» (оператор ГРМ) з метою встановлення обсягу спожитого відповідачем газу у період січень-лютий 2021 року. У відповіді листі від 03.06.2021 АТ «Сумигаз» (оператор ГРМ) повідомив позивача про те, що відповідачу за період січень-лютий 2021 року було проведено розподіл природного газу у наступних обсягах: січень 26,50017 тис.куб.м, лютий (з 01.02 по 07.02) 5,53513 тис.куб.м.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що акти приймання-передачі природного газу №СМЗ81000939 від 31.01.2021 та №СМЗ81002038 від 28.02.2021 вважаються підписаними споживачем, а обсяг поставленого (спожитого) відповідачем газу встановлений позивачем в односторонньому порядку на підставі даних Оператора ГРМ відповідно до умов п. 2.9.5. Договору, у зв`язку з чим суд відхиляє заперечення відповідача за первісним позовом в цій частині.

Судом встановлено, що відповідачем було частково сплачено заборгованість за спожитий у січні 2021 року природний газ (сплачено 100545 грн 27 коп. 16.02.2021)

Крім того, в матеріалах справи міститься лист відповідача від 16.04.2021 (а.с. 46), в якому він просить суд перенести кінцевий термін сплати заборгованості до 28.05.2021, оскільки станом на 16.04.2021 кошторисні призначення відсутні для сплати заборгованості у сумі 211286 грн 61 коп.

Таким чином, вказані дії відповідача свідчать про визнання суми боргу.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Факт укладення Договору, факт поставок є таким, що встановлений судом.

Позивачем до позовної заяви надано розрахунок позовних вимог (а.с.12-14).

Позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату боргу, однак відповідач заборгованість не сплатив, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом (а.с.41-42).

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому вказані вище обставини є такими, що встановлені судом на підставі належних та допустимих доказів, які надані позивачем за первісним позовом.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача та враховуючи доведеність факту заборгованості відповідача перед позивачем по Договору на суму 211286 грн 61 коп. за січень та лютий 2021 року, заявлена позовна вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача зазначеної суми є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення пені.

Згідно зі ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Пунктом 6.2.1 Договору встановлено, що у разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок пені (а.с.12-14).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені самостійно встановлено сторонами у Договорі, то вимога позивача про стягнення з відповідача 10514 грн 20 коп. пені (загальний період з 11.02.2021 по 25.06.2021) є правомірною та підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем наданий до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних збитків (а.с.12-14).

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2261 грн 74 коп. 3% річних (загальний період 11.02.2021 року 25.06.2021 року), 7909 грн 00 коп. інфляційних збитків (період березень - травень 2021 року) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області про стягнення 231971 грн 55 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області (вул. Перемоги, буд. 4, м. Суми, 40002, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (вул. О. Береста, буд. 21, м. Суми, 40000, ) 211286 грн. 61 коп. основного боргу, 7 909 грн. 00 коп. інфляційних витрат, 2261 грн. 74 коп. 3% річних, 10 514 грн. 20 коп. пені, 3479 грн 58 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У зустрічному позові Територіального управління Державної судової адміністрації України в Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» про визнання недійсними додаткових угод до договору №41 АВ407-313-20 від 06.02.2020 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів відмовити повністю.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову у розмірі 18160 грн 00 коп. покласти на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Сумській області.

5. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 20.10.2021.

Суддя О.Ю. Резніченко