ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 910/6785/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Баркас», м. Біла Церква Київської області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Шурстеп», м. Київ,

про стягнення 61 698,00 грн.,

без виклику представників сторін;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Баркас», м. Біла Церква Київської області (далі по тексту ТОВ «Баркас»), звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Шурстеп», м. Київ (далі ТОВ «Шурстеп»), в якому просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди №5/10 від 01.10.2017 у загальній сумі 61 698,00 грн., з яких: 30849,00 грн. суми основного боргу (орендна плата та відшкодування комунальних послуг за період оренди з 01.01.2020 по 30.09.2020) та 30 849,00 грн. штрафу 100% від суми заборгованості відповідно до пункту 11.4 договору, а також суму сплаченого судового збору 2 270,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) було укладено договір оренди №5/10 від 01.10.2017, за умовами якого відповідач отримав у строкове платне користування 334,3 кв.м. нежитлового приміщення у нежитловій будівлі за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні 2, виробничий корпус. Позивач твердить, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/501/20 з ТОВ «Шурстеп» на користь ТОВ «Баркас» було стягнуто заборгованість станом на 01.01.2020. У подальшому з 01.01.2020 по 30.09.2020 відповідач також не виконував у повному обсязі зобов`язання із сплати орендної плати та відшкодування вартості комунальних послуг, у зв`язку з чим утворилась стягувана заборгованість, за наявності якої позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача передбачений договором штраф у розмірі 100% від суми заборгованості.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.04.2021 позов ТОВ «Баркас» у справі №910/6785/21 було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви не пізніше 5 днів з дня вручення зазначеної ухвали.

11.05.2021 від відповідача до господарського суду міста Києва надійшла заява від 07.05.2021 №45 про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.05.2021 відкрито провадження у справі №910/6785/21 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.07.2021 справу № 910/6785/21 за позовом ТОВ Баркас до ТОВ Шурстеп про стягнення 61 698,00 грн. передано на розгляд до господарського суду Київської області за правилами виключної підсудності за місцезнаходженням орендованого об`єкту нерухомого майна.

Відповідно до частин 6, 7 ст. 31 ГПК України спори між судами щодо підсудності не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Ухвалою від 13.08.2021 справа прийнята до провадження суддею господарського суду Київської області Конюх О.В. у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Як вбачається із залученого до матеріалів справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, позивач копію ухвали від 13.08.2021 отримав 20.08.2019.

Поштові відправлення, якими суди направляли відповідачу ТОВ «Шурстеп» копії ухвал на належну адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а саме: м. Київ, вул. Теремківська 17, кв. 113) не були вручені адресату.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, суд зазначає, що факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справах № 910/15442/17 від 16.05.2018, 910/23064/17 від 10.09.2018, 906/587/17 від 24.07.2018.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 04.10.2019 у справі №911/2606/16 зазначив, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

З огляду на викладене, суд вважає, що у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) і сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

01.10.2017 року між ТОВ «Баркас» (орендодавець) та ТОВ «Шурстеп» (орендар) було укладено договір оренди № 5/10 (далі - Договір), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування 344,3 кв.м. нежитлового приміщення, яке розташоване у нежитловій будівлі за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 2, виробничий корпус (п.1.1).

Об`єкт оренди може використовуватись орендарем виключно для розміщення складського приміщення орендаря (без права здійснення будь-якої виробничої діяльності, організації торгової точки (оптової, роздрібної), закладу громадського харчування, а також без права здійснення інших дій, що суперечить вищеназваному цільовому використанню) (пункт 1.4).

Передача об`єкта оренди оформлюється актом прийому-передачі об`єкта оренди, який складається в двох екземплярах і підписується сторонами (їх повноважними представниками), і підтверджує факт передачі об`єкта оренди (п.2.1).

Орендар передає орендодавцю об`єкт оренди в день закінчення строку дії цього договору чи дострокового його припинення. Передача об`єкта оренди оформлюється актом прийому-передачі об`єкта оренди, який складається в двох екземплярах і підписується сторонами (їх повноважними представниками) (пункт 2.2).

Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкту оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки в розмірі подвійної плати за користування об`єктом оренди за весь час прострочення (п.2.4).

Орендар зобов`язаний вносити на рахунок орендодавця орендну плату та інші необхідні платежі в порядку, строки та розмірах, що обумовлені цим договором (пункт 3.1.11).

Орендодавець має право отримувати від орендаря щомісячно орендну плату та інші платежі у відповідності до вимог цього договору (пункт 3.4.3).

Розмір орендної плати за перший місяць оренди становить 10330, 00 грн. з ПДВ (пункт 4.1). Сторони узгодили наступний порядок визначення розміру щомісячної орендної плати (з урахуванням її індексації), починаючи з другого місяця оренди: орендна плата = орендна ставка х індекс К1. При цьому, орендна ставка за весь об`єкт за 1 місяць становить суму, що зазначена в п.1 цього договору. Під індексом К1 сторони розуміють співвідношення офіційно встановленого Національним банком України курсу гривні до долару США на день складання рахунку ( а у випадку відсутності рахунку - на день оплати) за кожен окремий місяць до офіційно встановленого Національним банком України курсу гривні до долару США на момент підписання даного договору. Така індексація відбувається без додаткового узгодження або оформлення сторонами. Якщо значення індексу К1 менше одиниці, то орендар сплачує орендну плату в розмірі, визначеному орендодавцем за попередній місяць оренди. Індекс К1 застосовується у випадках, коли він перевищує одиницю. Орендодавець має право при визначенні розміру орендної плати не застосовувати індекс К1. В цьому випадку орендар сплачує орендну плату в розмірі, визначеному орендодавцем за попередній місяць оренди (п.4.2).

Орендар на підставі рахунків орендодавця відшкодовує витрати на оплату комунальних послуг та експлуатаційних послуг (пункт 4.4).

Орендар зобов`язаний здійснити оплату в розмірі місячної орендної плати за перший місяць оренди не пізніше ніж протягом п`яти днів після підписання цього договору. Оплата орендної плати за перший місяць оренди здійснюється по ставці згідно п. 4.1 цього договору (пункт 5.1).

Орендар перераховує щомісячно, починаючи з другого місяця оренди, до 10-го числа кожного місяця орендну плату за поточний місяць на банківський рахунок орендодавця з початку кожного місяця або вносить орендну плату готівкою. Підставою для внесення орендної плати є договір (пункт 5.3).

Вартість комунальних послуг перераховується орендарем не пізніше 10-го числа наступного за розрахунковим місяця на підставі рахунків орендодавця (пункт 5.4).

Сторони погодили вважати розрахунковим періодом календарний місяць. Розмір орендної плати за неповний календарний місяць оренди розраховується орендодавцем, виходячи з фактичної кількості днів оренди в такому календарному місяці. За погодженням сторін орендна плата може вноситися в будь-якій іншій формі, що не суперечить нормам чинного законодавства (пункти 5.5, 5.6).

Орендна плата нараховується орендодавцем та сплачується орендарем, починаючи з дати прийняття об`єкту оренди орендарем за актом приймання - передачі, і нараховується орендодавцем та сплачуться орендарем по дату фактичного повернення об`єкту оренди від орендаря орендодавцю (пункт 5.8).

У разі прострочення внесення платежів за цим договором, орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 11.2.1).

У випадку прострочення внесення платежів (орендної плати, відшкодування вартості комунальних платежів, поповнення гарантійного платежу) за цим договором більше 10 (десяти) календарних днів, орендар сплачує орендодавцю пеню, передбачену п. 11.2.1. цього договору за весь період прострочення та штраф в розмірі 100% від суми заборгованості (пункт 11.4).

У випадках, передбачених пп. 11.3-11.7 цього договору, в першу чергу зараховується сума штрафів, а потім орендна оплата. Штрафні санкції (пеня, штраф), визначені цим договором, нараховуються орендодавцем та оплачуються орендарем без будь-яких обмежень у строках до повного виконання грошових зобов`язань орендарем. Строк позовної давності сторін щодо стягнення штрафних санкцій з орендаря становить три роки (пункт 11.9).

Кожна із сторін має право на дострокове припинення (розірвання) цього договору, про що ініціююча сторона зобов`язана повідомити іншу сторону про дострокове припинення (розірвання) цього договору ( пункт 12.1).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 жовтня 2018 року включно. Строк оренди починається з моменту передачі об`єкту оренди по акту приймання - передачі орендарю і закінчується в день закінчення строку дії цього договору (пункт 13.1).

Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання тих зобов`язань, що залишились невиконаними і не звільняє від відповідальності за ті порушення, які мали місце під час дії цього договору ( п.13.4 договору).

Укладений правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди), за яким правовідносини сторін у справі регулюються Главою 58 Цивільного кодексу України, параграфом 5 Глави 29 Господарського кодексу України.

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 ГК України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За актом здачі-приймання нежилого приміщення від 01.10.2017 ТОВ «Баркас» передав, а ТОВ «Шурстеп» прийняв нежиле приміщення загальною площею 344,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 2, виробничий корпус.

Додатковою угодою №1 від 01.11.2018 сторони внесли зміни до договору наступного змісту: « 13.1. Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 жовтня 2019 року включно».

Додатковою угодою №3 від 01.05.2020 сторони дійшли згоди, що 01.05.2020 орендар повертає частину нежитлового приміщення площею 270,7 кв.м. за адресою м. Біла Церква, вул.. Героїв Небесної Сотні 2, виробничий корпус. Загальна площа орендованих приміщень з 01.05.2020 становить 73,6 кв.м.

Сторони домовились 01.05.2020 встановити орендну плату в розмірі 2208,00 грн. з ПДВ за кожен місяць. Всі інші умови договору залишаються незмінними.

За Актом здачі-приймання нежилого приміщення від 01.05.2020 орендар ТОВ «Шурстеп» передав, а орендодавець ТОВ «Баркас» прийняв приміщення загальною площею 270,7 кв.м.

Крім того, за актом здачі-приймання (повернення) нежилого приміщення від 30.09.2020 орендар ТОВ «Шурстеп» повернув, а орендодавець ТОВ «Баркас» прийняв з оренди нежитлове приміщення загальною площею 73,6 кв.м. за адресою Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні 2, виробничий корпус. Відтак, відносини оренди за договором оренди №5/10 від 01.10.2017 є припиненими з 01.10.2021.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З огляду на викладене, у відповідача наявний обов`язок оплати орендної плати у визначених договором порядку та розмірі за час користування об`єктом оренди по 30.09.2020 включно.

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.03.2020 у справі №910/501/20 з відповідача ТОВ «Шурстеп» на користь позивача ТОВ «Баркас» стягнуто заборгованість з орендної плати 8 131,00 грн. та штраф у сумі 22 131,00 грн. за період з з 01.01.2019 по 31.12.2019.

У даній справі 910/6785/21 Позивач заявив до стягнення заборгованість з орендної плати та відшкодування вартості комунальних послуг за період січень - вересень 2020 року загалом у сумі 30 849,00 грн.

Суд погоджується з твердженням позивача про те, що за умовами укладеного Договору оренди сплата орендної плати не поставлена у залежність від виставлення рахунків, а є обов`язком орендаря сплатити орендну плату не пізніше 10 числа поточного місяця, підставою для чого є договір оренди (пункти 4.1, 5.3, 5.8).

З огляду на викладене, сума зобов`язань з орендної плати за спірний період становить 52 360,00 грн. (по 10330,00 грн. за січень-квітень 2020 та по 2208,00 грн. за травень-вересень 2020).

Позивач також нарахував відповідачу вартість спожитих комунальних послуг в загальній сумі 3 889,00 грн. Разом із тим, відповідно до умов договору сплата орендарем комунальних послуг здійснюється не пізніше 10 числа наступного місяця на підставі рахунків орендодавця (пункти 4.4, 5.4).

Позивач не подав суду ані сформованих за спірний період оренди рахунків-фактур на відшкодування комунальних послуг, ані доказів їх фактичного споживання та оплати орендодавцем.

Суд враховує, що до матеріалів справи подано копію вимоги позивача до відповідача від 07.04.2021 №1/04 про сплату боргу, у додатках до якої наведено перелік рахунків-фактур на відшкодування вартості спожитих комунальних послуг. Також перелік рахунків наведений в описі вкладення у поштове відправлення №278 на адресу відповідача від 08.04.2021.

Разом із тим, до матеріалів справи подано копію тексту вказаної вимоги від 07.04.2021 №1/04 без доданих до неї документів, відтак, самі рахунки-фактури суду не подані, у зв`язку з чим суд не може дослідити їх зміст.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами 1, 3, 4 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до частини 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Відтак, з огляду на диспозитивність господарського процесу обов`язок доведення своїх позицій та наповнення доказової бази закон покладає на учасників справи, а не на суд.

Саме лише наведення переліку рахунків не надає можливості суду дослідити зміст вказаних рахунків-фактур, відтак не є достатнім доказом для достовірного встановлення судом факту та розміру заборгованості із відшкодування комунальних послуг, у зв`язку з чим вимоги позивача у частині стягнення заборгованості по відшкодуванню комунальних послуг належно не доведені та не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Нормою частини 2 статті 218 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З огляду на викладене, обов`язок довести належне виконання своїх зобов`язань з оплати орендної плати закон покладає на боржника. Доказів оплати орендної плати та комунальних платежів за спірний період січень вересень 2020 ані позивач, ані відповідач суду не подали.

Разом із тим, позивач визнає за відповідачем здійснення оплати у спірний період на загальну суму 25 400,00 грн. (27.02.2020 4 000,00 грн., 27.04.2020 9400,00 грн., 30.04.2020 9 000,00 грн., 24.06.2020 3000,00 грн.), про що вказує у тексті позовної заяви.

Згідно із частиною 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Крім того, відповідно до ст. 14 ГПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу належить до задоволення частково в сумі 52 360,00 грн. - 25 400,00 грн. = 26960,00 грн.

Щодо вимог про стягнення штрафу у сумі 100% від суми заборгованості, суд встановив таке.

Відповідно до частини 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

У розумінні частин 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до приписів частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Згідно частини 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин умовою застосування до боржника неустойки у вигляді штрафу є: по-перше, наявність порушення боржником зобов`язання, а по-друге, така неустойка (штраф) за порушення зобов`язання має бути передбачена Договором.

Відповідно до пункту 11.4 Договору оренди, укладеного на основі вільного волевиявлення, у випадку прострочення внесення платежів (орендної плати, відшкодування вартості комунальних платежів, поповнення Гарантійного платежу) більше ніж на 10 календарних днів, орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 100% від суми заборгованості.

Враховуючи, що встановлена судом заборгованість з орендної плати у сумі 26960,00 грн. прострочена більше, ніж на 10 календарних днів, вимога про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу належить до задоволення частково в сумі 26 960,00 грн.

Також суд звертає увагу на те, що у даному випадку відсутній факт подвійного притягнення відповідача до відповідальності у вигляді штрафу, оскільки штраф, стягнутий рішенням господарського суду міста Києва у справі №910/501/20, був застосований за прострочення платежів за інший період оренди.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов ТОВ «Баркас» частково, ухвалює рішення про стягнення з ТОВ «Шурстеп» 26 960,00 грн. основного боргу та 26960,00 грн. штрафу.

Оскільки спір у справі виник у результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному встановленому законом розмірі повністю.

Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 129, 236, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Баркас» задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Шурстеп» (03187, м. Київ, вул. Теремківська, буд. 17, квартира 113, ідентифікаційний код 40279059) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Баркас» (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 2, ідентифікаційний код 32393992)

26960,00 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят гривень нуль копійок) основного боргу,

26960,00 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят гривень нуль копійок) штрафу,

2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Суддя О.В. Конюх