ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/128/14

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Васьковського О.В.,

за участі секретаря судового засідання Сотник А.С.

учасники справи:

позивач - Приватний вищий навчальний заклад "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Лариси В`ячеславівни - особисто, посвідчення № 993 від 29.05.2013,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТ" - не з`явився,

відповідач - Київська обласна філія ПАТ "Укртелеком" - не з`явився,

відповідач - Фізична особа-підприємець Радченко Юрій Васильович - не з`явився,

відповідач - Державне підприємство "Інфоресурс" - не з`явився,

відповідач - Асоціація навчальних закладів України приватної форми власності - не з`явився,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Київстар" - не з`явився,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Бравопорт" - не з`явився,

відповідач - Державна освітня установа "Навчально-методичний центр з питань якості освіти" - не з`явився,

відповідач - Броварське Управління державної казначейської служби України Київської області - не з`явився,

відповідач - Приватне акціонерне товариство "Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій" - не з`явився,

відповідач - Приватне підприємство "Візит" - не з`явився,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельно-будівельний дім "Олді" - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Лариси В`ячеславівни

на рішення Господарського суду Київської області

від 07.10.2020

у складі судді: Лопатіна А.В.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 03.03.2021

у складі колегії суддів: Отрюха Б.В. (головуючий), Полякова Б.М., Грека Б.М.,

у справі за позовом

Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Лариси В`ячеславівни

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТ",

2. Київської обласної філії ПАТ "Укртелеком",

3. Фізичної особи-підприємця Радченка Юрія Васильовича,

4. Державного підприємства "Інфоресурс",

5. Асоціації навчальних закладів України приватної форми власності,

6. Приватного акціонерного товариства "Київстар",

7. Товариства з обмеженою відповідальністю "Бравопорт",

8. Державної освітньої установи "Навчально-методичний центр з питань якості освіти",

9. Броварського Управління державної казначейської служби України Київської області,

10. Приватного акціонерного товариства "Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій",

11. Приватного підприємства "Візит"

12. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно-будівельний дім "Олді",

про стягнення 133 827,29 грн.

в межах провадження у справі № 911/128/14 про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ.

1. Ухвалою 21.01.2014 Господарський суд Київської області прийняв заяву № 10 від 15.01.2014 Товариства з обмеженою відповідальністю "Містобудівельний загін № 112" (далі - ТОВ "Містобудівельний загін №112") про порушення провадження у справі про банкрутство Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" до розгляду;

призначив справу до розгляду у підготовчому засіданні, вирішив інші процесуальні питання.

2. Постановою господарського суду Київської області від 28.07.2014 у справі №911/128/14 припинено процедуру розпорядження майном боржника, визнано банкрутом приватний вищий навчальний заклад "Економіко-Технологічний Університет";

відкрито ліквідаційну процедуру приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бережного А.Г.

3. Ухвалою господарського суду Київської області від 21.11.2018 призначено ліквідатором Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" () арбітражного керуючого Кияновську Ларису В`ячеславівну (далі ліквідатор, арбітражний керуючий Кияновська Л.В.).

Короткий зміст вимог заявника

4. 21.10.2019 ліквідатором Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" - арбітражним керуючим Кияновською Л.В. через канцелярію суду подано позовну заяву про стягнення з ТОВ "ОТ", Київської обласної філії ПАТ "Укртелеком", ФОП Радченка Ю.В., ДП "Інфоресурс", Асоціації навчальних закладів України приватної форми власності, ПрАТ "Київстар", ТОВ "Бравопорт", Державної освітньої установи "Навчально-методичний центр з питань якості освіти", Броварського Управління державної казначейської служби України Київської області, ПрАТ "Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій", ПрАТ "Візит", ТОВ "Торговельно-будівельний дім "Олді" коштів у розмірі 133 827,29 грн. (том 1, а. с. 5 - 16).

4.1. Позовні вимоги вмотивовано тим, що позивачем встановлено наявність незаконного погашення посадовими особами боржника кредиторських вимог відповідачів у період мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 03.02.2014 у справі про банкрутство боржника та після визнання боржника банкрутом, що було встановлено за наданою ПАТ КБ "Надра" інформацією про рух грошових коштів ПВНЗ "Економіко-Технологічний Університет" (банківська виписка за період з 01.07.2014 по 26.10.2015 №8000).

Розгляд справи місцевим судом та прийняте ним рішення

5. Рішенням від 07.10.2020 Господарський суд Київської області в задоволенні позову Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі арбітражного керуючого Кияновської Л.В. до ТОВ "ОТ", Київської обласної філії ПАТ "Укртелеком", ФОП Радченка Ю.В., ДП "Інфоресурс", Асоціації навчальних закладів України приватної форми власності, ПрАТ "Київстар", ТОВ "Бравопорт", Державної освітньої установи "Навчально-методичний центр з питань якості освіти", Броварського Управління державної казначейської служби України Київської області, ПрАТ "Науково-дослідний інститут прикладних інформаційних технологій", ПП "Візит", ТОВ "Торгівельно-будівельний дім "Олді" про стягнення 41 676,39 грн. відмовив (том 2, а. с. 216 - 224).

5.1. Місцевим судом встановлено, що в період з 02.07.2014 по 28.01.2015 позивачем здійснено розрахунки з відповідачами на загальну суму 41 676,39 грн. за надані останніми послуги в період після порушення провадження у справі про банкрутство ПВНЗ "Економіко-Технологічний Університет" та після визнання останнього банкрутом (банківська виписка за період з 01.07.2014 по 26.10.2015). При цьому, місцевий суд зазначив, що здійснення перерахування коштів в сумі 41 676,39 грн. на користь відповідачів, не є виконанням грошових зобов`язань, що виникли до порушення провадження у справі і на які поширюється дія мораторію, введена ухвалою суду від 03.02.2014. За таких обставин місцевий суд дійшов висновку, що посилання позивача на положення статті 19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є безпідставними.

5.2. Також місцевий суд, врахувавши характер наданих відповідачами послуг (телекомунікаційні послуги; поставка паперу; заправка картриджів для принтера; виготовлення дипломів; послуги зв`язку; послуги Асоціації навчальних закладів України), дійшов висновку, що платежі на суму 5 090,29 грн. є поточними платежами, нездійснення яких би перешкодило діяльності боржника в процедурі розпорядження його майном.

5.3. Суд, враховуючи положення статті 38 Закону про банкрутство, зазначив, що діяльність боржника завершилась лише після закінчення навчання за відповідною освітньою програмою. Відтак, суд дійшов висновку, що кошти в розмірі 36 586,10 грн. перераховано позивачем на користь відповідачів за надані останніми послуги, спожиті позивачем під час здійснення своєї діяльності, яка не могла бути припинена до завершення навчання за відповідною освітньою програмою.

5.4. Крім того, місцевий суд звернув на безпідставність посилання позивача на положення статті 1212 ЦК України, оскільки, як свідчать наявні в матеріалах справи документи, в тому числі зміст позовної заяви, в цьому випадку кошти було перераховано позивачем на користь відповідачів на виконання наданих останніми послуг за домовленістю сторін, а наявність договірних зобов`язань виключає застосування вказаних положень ЦК України.

5.5. З огляду на те, що судом встановлено відсутність порушення права позивача, яке б підлягало захисту, що виключає можливість застосування строку позовної давності та відмову в задоволенні позову з цих підстав, суд відмовив, відповідно, в застосуванні строку позовної давності, про який заявлено відповідачами.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

6. Постановою 03.03.2021 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ліквідатора приватного вищого навчального закладу "Економіко-технологічний Університет" арбітражного керуючого Кияновської Л.В. залишив без задоволення; рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020 у справі № 911/128/14 залишив без змін (том 3, а. с. 107 - 111).

6.1. Апеляційний суд, перевіривши встановлені місцевим судом обставини а з врахуванням положень статей 1, 19, 38 Закону про банкрутство, погодився з висновком суду першої інстанції про те, що перерахування коштів на суму 41 676,39 грн. та 5 090,29 грн. на користь відповідачів, не є порушенням під час дії мораторію, а здійснення таких платежів не заборонено Законом. Також апеляційний суд зазначив про обґрунтованість висновку місцевого суду про те, що кошти на суму 36 586,10 грн. перераховано позивачем на користь відповідачів за надані останніми послуги, спожиті позивачем під час здійснення своєї діяльності, яка не могла бути припинена до завершення навчання за відповідною освітньою програмою, тобто, закінченню технологічного циклу освітньої підготовки. Суд зауважив, що відмовляючи позивачу у задоволенні вказаних вимог, судом першої інстанції було обґрунтовано враховано, що наведені витрати були безпосередньо пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури, та, при цьому, враховано специфіку діяльності боржника, з метою забезпечення збалансованості інтересів навчального закладу та осіб-здобувачів вищої освіти.

6.2. Суд також зазначив, що оскільки у даному випадку відсутнє порушення права позивача, яке б підлягало захисту, що виключає можливість застосування строку позовної давності та відмову в задоволенні позову з цих підстав, тому місцевий суд вмотивовано відмовив відповідачам у застосуванні наслідків спливу строку позовної давності.

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

7. Приватний вищий навчальний заклад "Економіко-Технологічний Університет" в особі арбітражного керуючого Кияновської Л.В. 25.06.2021, повторно звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі № 911/128/14.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 911/128/14 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.07.2021.

9. Ухвалою 26.07.2021 Верховний Суд задовольнив клопотання Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Л.В. про поновлення строку на касаційне оскарження;

поновив Приватному вищому навчальному закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Л.В. строк на касаційне оскарження;

відкрив касаційне провадження у справі № 911/128/14 Господарського суду Київської області за касаційною скаргою Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Лариси В`ячеславівни рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021;

розгляд касаційної скарги призначив на 21.09.2021 о 12:00.

10. Від Державної освітньої установи "Навчально-методичний центр з питань якості освіти", Броварського Управління державної казначейської служби України Київської області, ПАТ "Київстар" надійшли відзиви на касаційну скаргу Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Л.В., в яких зазначені відповідачі просили у задоволенні касаційної скарги відмовити, оскаржувані рішення залишити без змін.

11. Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання (21.09.2021) від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом касаційної скарги (в т. ч. про перерву чи відкладення розгляду справи), що унеможливило б розгляд справи у судовому засіданні 21.09.2021.

З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 №540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу №911/128/14 у визначену дату та час.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(ліквідатора Приватного ВНЗ "Економіко-Технологічний Університет")

12. Скаржник доводив, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України. Відтак, судом апеляційної інстанції неправильно застосовано статтю 241 ЦК України та статтю 31 Закону України "Про вищу освіту".

12.1. Скаржник, з посиланням на правові позиції, висвітлені у постанові Верховного Суду України від 05.06.2019 у справі № 925/1879/15 та постанові Вищого господарського суду України від 02.03.2016 у справі № 922/3563/14, зазначив, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення статті 38 Закону про банкрутство, оскільки з усіма відповідачами договірні відносини (які були укладено директором "Економіко-технологічний Університет"), припиняються автоматично, а після визнання боржника банкрутом, директор не мав права на укладення договорів з відповідачами.

12.2. Скаржник аргументував, що судами також неправильно застосовано положення статті 41 Закону про банкрутство, оскільки системний аналіз Закону про банкрутство свідчить, що пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури витрати можуть бути здійснені виключно ліквідатором, а не керівником банкрута. Водночас, факт незаконного розпорядження коштами директором встановлений ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2019 У цій справі №911/128/14 за аналогічним позовом ліквідатора про стягнення безпідставно перерахованих коштів.

12.3. Скаржник, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 19.07.2018 у справі № 911/2987/13, зауважив, що оплачені послуги відповідачів не можна ототожнювати з витратами в розумінні положень статей 38, 45 Закону про банкрутство, тобто з витратами, які безпосередньо пов`язані із здійсненням ліквідаційної процедури, як то витрати на оплату судового збору; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство, введення процедури санації, визнання боржника банкрутом; витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов`язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута тощо.

12.4. Скаржник аргументував, що оплата послуг відповідачів ТОВ "ОТ", ПАТ "Укртелеком", ФОП Радченко Ю.В., ДП "Інфоресурс" на суму 5 090,29 грн. є передчасною, та суперечить частині восьмій статті 23 Закону про банкрутство. При цьому, скаржник зауважив, що суди дійшли передчасного висновку про те, що навчальний процес продовжувався, оскільки такого висновку суди дійшли лише з існування факту перерахування грошових коштів на користь відповідачів без перевірки таких фактів, що є порушенням статей 73, 74 ГПК України.

12.5. Скаржник зазначив, що перебіг позовної давності закінчується 30.11.2020. При цьому, позов подано ліквідатором 17.10.2019, а також заявлено клопотання про відновлення (поновлення) строку для подання цього позову ліквідатором ПВНЗ "Економіко-Технологічний Університет" Кияновською Л.В., пропущеного з поважних та незалежних від неї причин.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

13. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

15. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 12 - 12.5. описової частини цієї постанови.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

16. Пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України визначено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки визначаються законами України.

16.1. Частиною першою статті 5 Закону України "Про освіту" визначено, що освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави.

16.2. Положеннями частини другої статті 31 Закону України "Про вищу освіту" передбачено, що реорганізація чи ліквідація закладу вищої освіти не повинна порушувати права та інтереси осіб, які навчаються у цьому закладі вищої освіти. Обов`язок щодо вирішення всіх питань продовження безперервного здобуття вищої освіти такими особами покладається на засновника (засновників) закладу вищої освіти.

Отже, законодавцем передбачено, що ліквідація вищого навчального закладу передбачає певні особливості застосування щодо боржника ліквідаційних заходів, оскільки положеннями Закону України "Про вищу освіту" передбачено прямий обов`язок засновника (засновників) здійснювати дії та забезпечувати подальшу діяльність під час процедур реорганізації чи ліквідації навчального закладу таким чином, щоб ліквідація не порушувала конституційне право кожної особи на освіту.

17. Відповідно до положень частини першої статті 19 Закону про банкрутство (в редакції, чинній на момент прийняття місцевим судом рішення про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів), мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

18. Частиною п`ятою зазначеної статті також було передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення. Дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом.

19. Стягнення грошових коштів за вимогами кредиторів за зобов`язаннями, на які не поширюється дія мораторію, провадиться з рахунку боржника в установі банку. Контроль за такими стягненнями здійснює арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор). Звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника.

20. Аналогічне нормативне регулювання щодо боржників - юридичних осіб містять норми статті 41 Кодексу України з процедур банкрутства.

21. Відповідно до абзацу 8 частини першої статті 1 Закону про банкрутство, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство. Аналогічне визначення поняття "поточні кредитори" містить стаття 1 Кодексу України з процедур банкрутства.

Отже, надаючи оцінку діям керівників (засновників) вищого навчального закладу щодо забезпечення діяльності такого закладу, суди повинні враховувати, що здійснення ліквідаційної процедури, в тому числі розрахунки з поточними кредиторами за послуги, які забезпечують діяльність боржника, не повинне порушувати права осіб, які здобувають освіту.

Щодо суті касаційної скарги

22. Як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом встановлено, що закінченням технологічного циклу освітньої підготовки є завершення навчання за відповідною освітньою програмою.

22.1. При цьому, надаючи оцінку доводам позивача, судами попередніх інстанцій було встановлено, що сплачені вищим навчальним закладом кошти є поточними платежами за надані послуги та матеріали, спожиті позивачем під час здійснення діяльності щодо надання освітніх послуг, нездійснення яких би перешкодило діяльності боржника, яка не могла бути припинена до завершення навчання за відповідною освітньою програмою. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що звертаючись з позовною заявою у цій справі, ліквідатором надано лише виписку по поточному рахунку боржника. Інших доказів на підтвердження власних доводів і заперечень ліквідатором не надано.

22.2. Верховний Суд, з огляду на положенням пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, частини першої статті 5 Закону України "Про освіту", частини другої статті 31 Закону України "Про вищу освіту", статті 38 Закону про банкрутство, вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про те, що господарська діяльність банкрута завершується, з огляду на вид діяльності - боржника: "вища освіта", в даному випадку, незважаючи на визнання боржника (позивач) банкрутом, лише після закінчення навчання за відповідною освітньою програмою.

23. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до положень статей 13, 74 ГПК України, саме на сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Водночас, положеннями частини четвертої статті 74 ГПК України прямо передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відтак, доводи скаржника щодо порушення судами попередніх інстанцій положень статті 38 Закону про банкрутство, статей 73-74 ГПК України є необґрунтованими, оскільки ліквідатором під час розгляду справи місцевим та апеляційним судами не надано докази, які б спростовували висновки зазначених судів.

24. Доводи скаржника щодо встановлення ухвалою Господарського суду Київської області від 25.09.2019 У цій справі №911/128/14 за аналогічним позовом ліквідатора про стягнення безпідставно перерахованих коштів факту незаконного розпорядження коштами директором Верховний Суд зазначає таке.

24.1. Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали, 26.04.2019 ліквідатором Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" Кияновською Л.В. було подано позовну заяву про стягнення з Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна", ТОВ "Глуско-Карт Україна", ФОП Фролова Д.О., ТОВ "Автосоюз", ТОВ "Кобзар", ПП "Центр інформаційних технологій", ПП "Аспект-Л", ФОП Лук`янюк А.М., ФОП Карандєєвої О.Б., ФОП Чемес О.П., ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" коштів у розмірі 107 340,90 грн.

24.2. Зі змісту резолютивної частини зазначеної ухвали вбачається, що позовну заяву Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Л.В. від 20.04.2019 №02-01/22/122 (вх. № 1158/19, 26.04.2019) про стягнення коштів задовольнив частково, а під час розгляду справи судом було встановлено наявність підстав для застосування строків позовної давності. Тобто, зазначене рішення місцевого суду було прийняте з урахуванням іншого суб`єктного складу, обставин сплати та розміру сплачених коштів та підстав такої сплати. При цьому, зі змісту зазначеного судового рішення не вбачається висновків суду про наявність незаконного розпорядження коштів саме посадовими особами вищого навчального закладу.

Відтак, доводи скаржника про встановлення факту незаконного розпорядження коштами директором за обставин, встановлених у цій справі, є необґрунтованими.

25. Колегія суддів вважає також необґрунтованим посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові від 05.06.2019 у справі № 925/1879/15, оскільки у цій справі розглядалось питання щодо права фізичної особи-підприємця звертатися до суду та підписувати позовну заяву під час відкритої щодо нього справи про банкрутство відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема, ліквідаційної процедури у справі про банкрутство.

25.1. Разом з тим, у цій справі розглядається питання про можливість погашення посадовими особами боржника здійснювати розрахунки під час здійснення навчальним закладом діяльності щодо надання послуг освіти у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 03.02.2014 у справі про банкрутство боржника та після визнання боржника банкрутом.

Отже, у справі № 911/128/14 та у справі № 925/1879/15 обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, не є подібними; суди у зазначених справах встановили різні фактичні обставини та прийняли відповідні рішення, що не свідчить про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права.

26. Також Верховний Суд відхиляє посилання позивача на правову позицію, викладену у постанові від 19.07.2018 у справі № 911/2987/13, оскільки у зазначеній справі розглядалось питання щодо розгляду розміру кредиторських вимог ГУ ДФС у Київській області та їх подальшого включення до реєстру вимог кредиторів боржника - ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт".

26.1. Разом з тим, як вже зазначалось, у цій справі розглядається питання про можливість погашення посадовими особами боржника здійснювати розрахунки під час здійснення навчальним закладом діяльності щодо надання освітніх послуг у період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, введеного ухвалою суду від 03.02.2014 у справі про банкрутство боржника та після визнання боржника банкрутом.

Отже, у справі № 911/128/14 та у справі № 911/2987/13 обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, не є подібними; суди у зазначених справах встановили різні фактичні обставини та прийняли відповідні рішення, що не свідчить про неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права.

27. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (п. 1 ст. 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

27.1. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

28. Верховний Суд також звертається до висновків Європейського суду з прав людини, викладених у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006).

28.1. Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи через призму зазначеної практики ЄСПЛ та положення статті 43 ГПК України обсяг дослідження доводів скаржника, їх відображення у судових рішеннях та питання вичерпності висновків суду, що їх зробили суди у цій справі, Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право, зокрема, залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

30. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 ГПК України).

31. Враховуючи зазначене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Л.В. та необхідність залишення оскаржуваних скаржником рішень у справі № 911/128/14 без змін, як таких, що прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати

32. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного вищого навчального закладу "Економіко-Технологічний Університет" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Кияновської Лариси В`ячеславівни залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2021 у справі №911/128/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді В.В. Білоус

О.В. Васьковський