СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

12 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 922/1742/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М. ,

при секретарі судового засідання Стойки В.В.,

за участю представників сторін:

від позивача, Олександр ТЕРЛЕЦЬКИЙ, адвокат,

від відповідача, не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м.Київ, за вх. №2550 Х/1, на рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.20 (головуючий суддя Рильова В.В., суддя Новікова Н.А., суддя Присяжнюк О.О., повний текст рішення складено 23.11.2020) у справі № 922/1742/18

за позовом Фізичної особи ОСОБА_2 , село Гаразджа, Луцький район, Волинська область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету", м.Харків,

про стягнення вартості частини майна

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету", в якому просив стягнути з відповідача суму вартості частини майна та прибутку товариства внаслідок виключення учасника в розмірі 405 641,40 грн, 3% річних в розмірі 14 303,00 грн та інфляційні втрати в розмірі 57 306,23 грн.

26.09.2018 позивачем подано заяву про збільшення (уточнення) позовних вимог (вх.№28317), в якій останній просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету" на користь ОСОБА_2 суму ринкової вартості частини майна: нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 2 580 407,90 грн. Вказану заяву прийнято судом ухвалою від 02.10.2018.

27.04.2020 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог (вх.№9971), в якій останній просив стягнути з відповідача вартість частини майна в розмірі 31 067 077,17 грн, 3% річних в розмірі 3 913 942,43 грн, а також інфляційні втрати в розмірі 13 541 583,73 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.10.2020 прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог (вх.№9971) та ухвалено здійснювати подальший розгляд справи з її урахуванням.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету" на користь фізичної особи ОСОБА_2 суму вартості частини майна та прибутку товариства внаслідок виключення учасника в розмірі 31 067 077,17 грн, 3% річних в розмірі 2 991 592,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 699 140,31 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 38 706,12 грн та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 65 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету" на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 587 661,04 грн.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_1 , яка не приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 у справі № 922/1742/18 скасувати повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 у справі №922/1742/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 у справі №922/1742/18 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 21.07.21 у справі № 922/1742/18 касаційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 у справі № 922/1742/18 скасовано, справу № 922/1742/18 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено колегію суддів: головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 р. відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2021р.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 р. розгляд справи № 922/1742/18 призначено на "12" жовтня 2021 р.

На адресу Східного апеляційного господарського суду від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, який долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні, яке було призначене на 12.10.2021 р. приймав участь в режимі відеоконференції представник позивача, який підтримав свої вимоги, викладені у апеляційні скарзі.

Представники заявника апеляційної скарги та відповідача по справі у судове засідання не з`явилися. Про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Явка представників сторін у судове засідання не визнавалася обов`язковою.

На адресу Східного апеляційного господарського суду від представника заявника апеляційної скарги та представника відповідача надійшло клопотання про відкладання розгляду справи у зв`язку з тим, що він знаходиться на самоізоляції.

Представник позивача проти задоволення клопотання заперечував.

Судова колегія відмовила у задоволенні клопотання про відкладання розгляду справи у зв`язку зі спливом строку розгляду апеляційної скарги. Крім того, згідно приписів господарського процесуального кодексу України, представник сторони не був позбавлений можливості звернутися до суду з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів. Про те, з таким клопотанням представник заявника апеляційної скарги та представник відповідача до суду не звертався.

Заслухавши доповідь головуючого по справі (суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, судова колегія зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2018 року фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету", в якому просив стягнути з відповідача суму вартості частини майна та прибутку товариства внаслідок виключення учасника в розмірі 405 641,40 грн, 3% річних в розмірі 14 303,00 грн та інфляційні втрати в розмірі 57 306,23 грн.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, позивачем неодноразово подавалися заяви про збільшення позовних вимог, які було прийнято судом першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 позовні вимоги фізичної особи ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету" на користь фізичної особи ОСОБА_2 суму вартості частини майна та прибутку товариства внаслідок виключення учасника в розмірі 31 067 077,17 грн, 3% річних в розмірі 2 991 592,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 7 699 140,31 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 38 706,12 грн та витрати за проведення судової експертизи в розмірі 65 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету" на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 587 661,04 грн.

Не погодившись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, ОСОБА_1 , яка не приймала участь у розгляді справи судом першої інстанції, звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 у справі №922/1742/18 скасувати повністю та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 у справі №922/1742/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 у справі №922/1742/18 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 21.07.21 у справі № 922/1742/18 касаційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 у справі № 922/1742/18 скасовано, справу № 922/1742/18 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Скасовуючи постанову Східного апеляційного господарського суду у справі №922/1742/18 та направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що при новому розгляді необхідно дослідити та встановити чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка подала апеляційну скаргу, конкретно визначити обсяг таких прав, інтересів та (або) обов`язків, а також встановити правовий зв`язок між останніми та оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та, виходячи із встановленого, вирішити питання про закриття апеляційного провадження або розгляд апеляційної скарги по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 не була учасником справи під час її розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 1 статті 254 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

З огляду на наведене, особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку ст. 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме

В свою чергу, судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.05.2020 у справі №904/897/19, постановах Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №910/3438/17, від 01.12.2020 у справі №910/5511/19 та від 11.01.2021 у справі №925/1600/16).

Якщо скаржник лише робить припущення, що оскаржуване рішення може вплинути на його права, інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що оскаржуваним рішенням вирішено його права, інтереси та/або обов`язки, то такі посилання не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду апеляційної скарги (п. 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3).

Судова колегія бере до уваги, що спір у даній справі є корпоративним, а позивачем заявлено вимоги про стягнення частини майна Товариства.

Відповідно до частини 1 статті 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Конституційний Суд України у рішенні від 01.12.2004 №18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) вказав, що легітимний інтерес акціонерного товариства не є простою сукупністю законних інтересів його акціонерів. Акціонер може захищати свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства. Порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі й третіми особами, прав та охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом. Даний висновок Конституційного суду України може стосуватися й учасників інших, крім акціонерного, господарських товариств, враховуючи їх спільну правову природу, як юридичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які створюються іншою особою (особами) (засновниками).

Матеріально-правовою вимогою в справі № 922/1742/18, було стягнення з господарського товариства грошових коштів як вартості майна та частини прибутку, належних учаснику товариства при його виключенні з нього.

Частиною 1 статті 115 Цивільного кодексу України встановлено, що господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Згідно з приписами частин 1, 2, 3 статті 96 Цивільного кодексу України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Статтями 54, 64 Закону "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент виключення ОСОБА_2 з Товариства) та Статутом Товариства встановлено обов`язок виплатити виключеному учаснику вартість частини майна товариства та частку прибутку, пропорційне його частці у статутному капіталі. Даний обов`язок покладається безпосередньо на Товариство.

З огляду на наведене, з моменту виключення ОСОБА_2 зі складу учасників у Товариства виникло зобов`язання зі сплати грошових коштів. Відповідальність за виконання такого зобов`язання Товариство несе самостійно як незалежний учасник цивільних відносин.

В той же час, законодавець передбачив можливість подачі до суду позову учасника господарського товариства в інтересах такого товариства, але обмежив коло питань, які можуть бути предметом судового розгляду за таким позовом.

Так, частиною 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що власник (учасник, акціонер) юридичної особи, якому належить 10 і більше відсотків статутного капіталу товариства (крім привілейованих акцій), або частка у власності юридичної особи якого становить 10 і більше відсотків, може подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

З матеріалів справи вбачається, що спір у справі № 922/1742/18, не стосується відшкодування збитків, заподіяних Товариству його посадовою особою.

Європейській суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своєму рішенні у справі "Агротексім та інші проти Греції" (Agrotexim and Others v. Greece) від 24.10.1995, пункт 66, Серії А №330-A, зазначив, що проникнення за "корпоративну завісу" або нехтування правосуб`єктністю компанії може буде виправданим лише за виключних обставин, зокрема, якщо точно встановлено, що компанія не може звернутися до конвенційних установ через органи, утворені згідно з її статутом, або, у випадку ліквідації, через її ліквідаторів.

Тобто, Товариство, маючи цивільну правоздатність і дієздатність та не будучи позбавленим можливості діяти через свої органи управління, мало право самостійно звернутися до апеляційного суду зі скаргою на рішення суду першої інстанції в даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством була подана апеляційна скарга, але з порушенням процесуального законодавства - без сплати судового збору. Суд надав можливість та час для усунення вказаного недоліку скарги, однак, Товариство не скористалося такою можливістю. Тільки після часткового задоволення Верховним Судом касаційної скарги ОСОБА_2 ( позивача по цій справі) та скасування постанови Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2021 р. у справі № 922/1742/18 та повернення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, відповідач ( Товариство з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету» повторно звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою та з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 у справі №922/1742/18 було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Луцький біотехнічний інститу Міжнародного Науково-технічного Університету» у поновленні строку на апеляційне оскарження з підстав не доведеності, що зазначений строк було пропущено з об`єктивних причин. Зокрема, судовою колегією було взято до уваги, що ОСОБА_1 , яка самостійно звернулася з апеляційної скаргою та сплатила судовий збір у повному обсязі, обіймала посаду керівника ТОВ «Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-технічного Університету». Діючим законодавством передбачено, можливість сплати судового збору не тільки особою, яка звертається з апеляційною скаргою. Про те, такою можливістю, у встановлений процесуальний строк, відповідач не скористався. На ці обставини, також звертав увагу і позивач у своїх запереченнях щодо задоволення клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження. З огляду на наведене, судова колегія прийшла до висновку, що строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України на звернення з апеляційною скаргою було пропущено відповідачем без поважних причин.

Таким чином, Товариство реалізувало надане йому процесуальне право на оскарження судового рішення, а звернення учасника Товариства з апеляційною скаргою у даній справі в інтересах Товариства неможливе.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції повинен з`ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, оскільки таке порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Наявність частки ОСОБА_1 у статутному капіталі Товариства не є достатньою підставою для висновку про те, що рішення суду, прийняте щодо такого Товариства, впливає на права, інтереси та (або) обов`язки учасника цього Товариства, та свідчить про порушення корпоративних прав останнього.

Як зазначалося вище, зобов`язання перед Позивачем по виплаті частки у статутному капіталі у зв`язку з його виходом, виникли виключно у Товариства, яке в силу приписів частин 1, 2, 3 статті 96 Цивільного кодексу України, самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

При цьому, Учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов`язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов`язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Статтями 54, 64 Закону "Про господарські товариства" (в редакції, чинній на момент виключення ОСОБА_2 з Товариства) та Статутом Товариства встановлено обов`язок виплатити виключеному учаснику вартість частини майна товариства та частку прибутку, пропорційно його частці у статутному капіталі. Даний обов`язок покладається безпосередньо на Товариство.

Відповідно до приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В даному випадку, заявником апеляційної скарги не доведено, що рішенням по справі № 922/1742/18 було вирішення питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у зв`язку з чим апеляційне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, в даному випадку ОСОБА_1 не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Керуючись п.3 ч.1 ст. 264 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , м.Київ, за вх. №2550 Х/1, на рішення Господарського суду Харківської області від 12.11.2020 у справі № 922/1742/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту її підписання суддями.

Повний текст складено 18.10.2021.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя М.М. Слободін