Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/778/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В. , секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МДК Груп"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Галицький механічний завод"

про стягнення заборгованості в сумі 137844 грн 40 к.

Представники сторін не з`явилися

встановив: до Господарського суду Івано-Франківської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МДК Груп" із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Галицький механічний завод" про стягнення заборгованості у сумі 137844 грн 40 коп.

Вирішення судом процесуальних питань.

11.08.2021 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; призначити розгляд справи по суті у судове засідання на 01.09.2021, яке суд враховуючи неявку відповідача постановив відкласти на 29.09.2021 та 11.10.2021.

11.10.2021 представник позивача в судове засідання не з"явився.

31.08.2021 від представника позивача надійшло клопотання вх.№13468/21 про стягнення з відповідача, окрім заявлених позовних вимог, 4000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу; 24.09.2021 позивач подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача вх.№14929/21, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач у судові засідання жодного разу не з`явився, конституційним правом на захист своїх прав не скористався, причин неприбуття не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвали суду направлялися відповідачу відповідно до ст.120 ГПК України, рекомендованою кореспонденцією за адресами, зазначеними у позовній заяві та у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Пунктом 1 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, а також беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

В судовому засіданні 11.10.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договорів поставки №2018 від 05.06.2018 та №2018/92 в частині оплати поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 133649 грн 47 коп. За прострочення грошового зобов"язання відповідно до ст.625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати за весь час прострочення. Позовні вимоги обґрунтовані ст. 526, 530, 692, 610, 611,712 ЦК України.

Позиція відповідача.

Відповідач відзив на позов не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

05.08.2018 та 18.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "МДК Груп" (далі постачальник ) та ПрАТ "Галицький механічний завод (далі покупець) уклали договори поставки №2018/41 та № 2018/92 (далі договори) відповідно до п.1.1 яких постачальник зобов"язується відпустити (відвантажити), а покупець прийняти і оплатити металопродукцію в кількості, асортименті і по ціні, згідно з накладною.

Відпуск металопродукції здійснюється за відпускними цінами, що діють на момент відвантаження, згідно товарних накладних постачальника шляхом її відбору та отримання транспортом постачальника з покриттям транспортних та завантажувальних витрат за рахунок покупця, або самовивозом (п.2.1.).

Сторони зобов"язані щомісяця проводити звірку взаємних розрахунків і за їх результатами складати акт звірки. Акт звірки повинен бути підписаний і повернутий впродовж 7(сім) днів після закінчення місяця, наступного за звітним. У разі ухилення від підписання акта звірки однією із сторін у вказаний термін, акт звірки вважається погодженим та підтвердженим (п.3.6.).

Покупець оплачує продукцію постачальника по цінах, які діють на момент відвантаження (п.5.1.).

Оплата за відвантажену продукцію здійснюється шляхом повної передоплати на розрахунковий рахунок постачальника (п.5.2.).

Відповідно до п. 7.4 договорів, ці договори набирають чинності з моменту їх підписання і діють до 31.12.2018. Закінчення строку, визначеного в п.7.4 цих договорів, не звільняє сторони від виконання невиконаних умов цих договорів і від відповідальності за порушення умов цих договорів.

На виконання умов договорів позивач поставив відповідачу товар на суму 133649 грн 47 коп., що підтверджується видатковими накладними №3227 від 28 листопада 2018 року, №3456 від 20 грудня 2018 та №3457 від 20 грудня 2020 року, а також актами звірки взаєморозрахунків за травень 2021 року, підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками, копії яких приєднані до матеріалів справи.

В порушення взятих на себе зобов"язань відповідач отриманий товар не оплатив, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 133649 грн 47 коп.

З метою досудового врегулювання спору позивач 07.04.2021 на адресу відповідача направив претензію №230, з вимогою оплатити заборгованість за поставлений товар, докази направлення приєднані до матеріалів справи. Однак вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, у зв"язку з чим позивач керуючись ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 1241 грн 29 коп. - 3% річних та 2953 грн 64 коп. - інфляційних втрат і звернувся за захистом порушеного права до суду.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ГК України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України (ч. 2 ст. 67 ГК України).

Згідно з ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України)

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до наведеного, договір укладений між позивачем і відповідачем, є договором поставки.

На підставі господарського договору між суб`єктами господарювання виникають господарські зобов`язання, в силу яких один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ст.173, 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526, 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов"язання. Відповідач доказів належного виконання своїх зобов"язань не надав, доводи позивача не спростував.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).

Висновок суду.

Факт порушення відповідачем свого зобов`язання щодо оплати отриманого товару в строк встановлений договором підтверджується матеріалами справи, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 133649 грн 47 коп. - заборгованості обґрунтована та належить до задоволення.

Суд за допомогою ІПС "Законодавство" перевірив правильність нарахування позивачем 3% річних за період з 12.04.2021- 02.08.2021 та інфляційні втрати за період квітень 2021 року - червень 2021 року та задовольняє їх згідно розрахунку позивача, який є обґрунтованим та арифметично правильним.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 133649 грн 47 коп. - основної заборгованості, 2953 грн 64 коп.- інфляційних втрат та 1241 грн 29 коп. - 3% річних.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №218 від 04 серпня 2021 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, враховуючи задоволення позовних вимог судовий збір в сумі 2270 грн 00 коп., покладає на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

21.08.2020 позивач та Адвокатське об"єднання "МТА Партнери" уклали договір про надання юридичних послуг та правничої допомоги №007МТА/ІФ-20.

Згідно з п.1.1. договору, Об"єднання зобов"язується надати клієнту юридичні послуги на умовах передбачених цим договором та замовленнями, які є невід"ємними додаткамидо цього договору, а зобов"язується здійснювати оплату отриманих юридичних послуг в розмірі та строки, що обумовлені цим договором та замовленнями.

В Додатку №1 від 02.08.2021 до договору сторони погодили перелік послуг з правничої допомоги, а саме проведення консультацій з клієнтом з метою з"ясування обставин справи, правовий аналіз наданих клієнтом документів, підготовка правової позиції, стратегії та тактики захисту та підготовка позовної заяви про стягнення з ПрАТ"Галицький механічний завод" боргу в сумі 137844 грн 40 коп.; розмір вартості послуг адвоката Об"єднання буде розрахований на основі часу, витраченого на надання правничої допомоги, виходячи із вартості 2000 грн 00 коп. за 1 год., без ПДВ. Граничний розмір вартості послуг -8000 грн 00 коп.; порядок розрахунків.

Згідно акта надання правничої допомоги №007МТА/ІФ-20 від 16.08.2021 вартість наданих послуг становить 4000 грн 00 коп.

На виконання умов договору про надання юридичних послуг та правничої допомоги №007МТА/ІФ-20.від 21.08.2021, позивач перерахував Адвокатському об"єднанню "МТА Партнери" кошти в сумі 4000 грн 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №477 від 16 серпня 2021 року.

В ч. 4 ст. 126 ГПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, зважаючи на задоволення позову, підготовку адвокатом документів для подання до суду та виклад правової позиції, а також підтвердження розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідними документами, суд дійшов висновку про стягнення з ПАТ "Галицький механічний завод" 4000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 2, 86, 129, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "МДК Груп" до Приватного акціонерного товариства "Галицький механічний завод" про стягнення заборгованості в сумі 137844 грн 40 коп. задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Галицький механічний завод", вул. Вітовського, буд. 20, м. Галич, Галицький район, Івано-Франківська область, 77100 (код 05759244) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МДК Груп", вул. Автоливмашівська, буд. 1 К, с. Хриплин, м. Івано-Франківськ, 76495 (код 40425068) - 133649 (сто тридцять три тисячі шістсот сорок дев"ять) грн 47 коп. - основної заборгованості, 2953 (дві тисячі дев"ятсот п"ятдесят три ) грн 64 коп. - інфляційних втрат, 1241(одну тисячу двісті сорок одну) грн 29 коп. - 3% річних, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят ) грн 00 коп. судового збору та 4000 (чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, встановлений розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 18.10.2021

Суддя Т. В. Максимів