ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" жовтня 2021 р. Справа № 924/846/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Адамчук І.П., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Альянс енерго трейд, м. Київ

до малого приватного підприємства Дружба, м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 58000,00 грн основного боргу, 10511,31 грн пені, 386,92 грн інфляційних втрат, 2032,23 грн 3% річних, 554,73 грн курсової різниці

за участю представників:

позивача: Бєлінгіо В.О. заступник директора з правових питань

відповідача: не з`явився

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: товариство з обмеженою відповідальністю Альянс енерго трейд, м. Київ звернулось до суду з позовом до малого приватного підприємства «Дружба», м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 236924,90 грн основного боргу, 7832,02 грн пені, 386,92 грн інфляційних втрат, 1534,34 грн 3% річних, 554,73 грн курсової різниці.

Ухвалою суду від 18.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 01.09.2021, яке відкладено на 22.09.2021 та на 04.10.2021.

При цьому у підготовчому засіданні 01.09.2021 судом з огляду на відповідність положенням ст. ст. 14, 46 ГПК України прийнято заяву позивача про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 186924,90 грн основного боргу, 7832,02 грн пені, 386,92 грн інфляційних втрат, 1534,34 грн 3% річних, 554,73 грн курсової різниці, у засіданні 04.10.2021 - про зменшення позовних вимог, в якій просив стягнути 58000,00 грн основного боргу, 10511,31 грн пені, 386,92 грн інфляційних втрат, 2032,23 грн 3% річних, 554,73 грн курсової різниці.

Ухвалою суду від 04.10.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 18.10.2021.

В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем обов`язку щодо оплати товару, поставленого за договором поставки нафтопродуктів від 20.05.2021 №2005-1БН. Правовою підставою позовних вимог зазначає положення ст. ст. 526, 530, 549, 551, 610-612, 625, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 216-218, 220, 231 ГК України, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Відповідач представника у судове засідання не направив, відзиву на позов не надав, причини неподання не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

20.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс енерго трейд» (постачальник) та малим приватним підприємством «Дружба» (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №2005-1 БН (далі - договір), відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передавати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов`язується приймати ці нафтопродукти (продукцію) та повністю оплачувати їхню ціну (вартість).

Поставка (передача у власність) продукції в рамках і на підставі цього договору здійснюється окремими партіями, відповідно до заявок покупця та/або додатків до цього договору, оформлених на підставі поданих покупцем заявок (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 2.3 договору умови про кількість, асортимент, ціну (вартість), умови оплати та поставки окремої партії продукції узгоджуються сторонами шляхом укладення (підписання) письмових додатків до цього договору або узгодженням постачальником поставки згідно заявки покупця шляхом виставлення рахунків-фактур та надання документів, що підтверджують поставку без підписання додатків.

Постачальник здійснює поставку Продукції окремими партіями в строки (терміни), вказані в Додатках до цього договору, та за умови наявності Заявки Покупця, яка є підтвердженням готовності Покупця до приймання продукції. В заявці Покупця обов`язково вказується найменування та кількість Продукції, реквізити вантажоотримувачів, а також інші умови поставки відповідної партії Продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується в Заявці, несе Покупець. При поставці Продукції без підписання сторонами Додатку строки (термін) доставки визначається Постачальником з врахуванням Заявки Покупця (п. 3.3 договору).

За умовами п. 4.2 договору кількість продукції, поставку (передачу у власність) якої Сторони планують здійснити в рамках та на підставі цього договору, вказується у Заявках Покупця та/або додатках до цього Договору з можливим відхиленням фактичної поставки продукції +/-10 % (плюс/мінус десять відсотків) від кількості Продукції погодженої до поставки. Фактичний об`єм продукції, що поставляється в межах граничних показників відхилення фактичної поставки Продукції, передбачених цим пунктом (мінімальний та максимальний об`єм Продукції, вказаний у відповідній Заявці Покупця та/або додатку до цього договору), вважається поставкою Продукції належної кількості. Фактичний об`єм Продукції, що поставляється в рамках та на підставі Заявок Покупця та/або Додатків до цього договору, вказується у відповідній залізничній накладній (товаро-транспортній накладній) чи Акті прийому-передачі, або видатковій накладній, на підставі яких складаються Акти звірки взаєморозрахунків.

Загальна кількість Продукції, що поставляється (передається у власність) Покупця за цим Договором, сторонами не обмежується і визначається на підставі фактичного обсягу поставленої (переданої у власність) Продукції (п. 4.4 договору).

Факт невідповідності кількості (або якості) поставленої Продукції повинен підтверджуватися відповідним актом Торгово-промислової палати України (п. 4.6 договору).

Пунктом 4.8 договору передбачено, що приймання Продукції за кількістю проводиться відповідно даних, зазначених у виданих Вантажовідправником вантажосупроводжуючих документах (залізнична транспортна накладна, товаро-транспортна накладна).

Постачальник вважається таким, що належно виконав свої зобов`язання щодо постачання Продукції з моменту передачі Продукції Покупцю (представнику Покупця) або транспортній організації, в залежності від умов поставки, вказаних у відповідній Заявці Покупця та/або Додатку до цього Договору. Факт передачі продукції підтверджується відповідними відмітками в накладній (залізничній, товаро-транспортній) та підписанням видаткової накладної та/або акту прийому-передачі. Датою поставки (передачі у власність) Продукції (нафтопродуктів) вважається дата вказана в видатковій накладній та/або акті прийому-передачі (п. 4.9 договору).

У п. 4.10 договору сторони погодили, що право власності на Продукцію переходить до Покупця з дати поставки (передачі у власність) Продукції у відповідності до п. 4.9 цього Договору. З моменту поставки Покупець несе всі ризики випадкового знищення або пошкодження Продукції.

Згідно з п. 5.1 договору ціна (вартість) конкретної партії Продукції узгоджується Сторонами у відповідних Додатках до цього Договору або вказується в рахунках-фактурах та документах що підтверджують поставку без підписання Додатків. Ціна на Продукцію, поставка (передача у власність) якої здійснюється відповідно до умов цього Договору, встановлюється в національній валюті України - гривні. В ціну Продукції включено податок на додану вартість.

Ціна (вартість) продукції є динамічною (рухомою) і може змінюватись Постачальником залежно від змін цін на ринку Продукції, індексу інфляції, зміни тарифів на залізничні перевезення тощо (п. 5.2 договору).

За умовами п. 5.3 договору при постачанні продукції на умовах відтермінування платежу Постачальником може бути застосовано вплив зміни курсу долара США до гривні, що фіксується на момент закриття торгів УМВР, згідно даних інформаційно-дилінгової системи Ukrdealing під заголовком «Статистика» по позиції «Закрытие/ASK, на дату, що передує даті постачання товару та на дату, що передує даті здійснення платежу.

У разі, якщо на дату, що передує даті здійснення платежу, покупцем в рахунок погашення заборгованості комерційний курс долара США до гривні збільшився більше ніж на 0,5% відносно такого комерційного курсу долара США до гривні на дату, що передує даті узгодження поставки продукції, вартість поставленої продукції, пропорційна сумі здійсненого платежу, перераховується постачальником у відповідній пропорції до зміни курсу, включаючи суму податку на додану вартість. Підтвердженням курсу є дані сайту http:www.udinform.com. Покупець розуміє та усвідомлює, що перерахунок оформляється відповідним актом, який складається самостійно та в односторонньому порядку постачальником та який, на вимогу покупця, може бути направлений до відома покупцеві. Сума курсової різниці, що зазначена в рахунку, що оформляється постачальником, підлягає сплаті покупцем за цим договором шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у відповідному розмірі на банківський рахунок постачальника протягом 5 банківських днів з дати оформлення та направлення рахунку. Рахунок оформляється на підставі акту, що складається постачальником. Договір містить формулу розрахунку остаточної вартості продукції (однієї партії) (пп. 5.3.1 договору).

Пунктами 5.5 5.7 договору передбачено, що оплата продукції здійснюється на умовах повної передоплати (авансу) продукції (партії продукції), якщо інше не встановлено у Додатках до цього договору або не погоджено постачальником іншим чином. Строк (термін) оплати продукції по кожній окремій партії продукції визначається умовами відповідних Додатків. Оплата продукції проводиться покупцем безготівково в національній валюті України - гривні шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний банківський рахунок постачальника. Оплата продукції проводиться покупцем по кожній окремій партії продукції.

Загальна сума цього договору (тобто загальна вартість (ціна) усієї поставленої за цим договором продукції) сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично поставленої продукції та узгодженої на неї ціни (відповідно до видаткових накладних та/або актів прийому-передачі, які підтверджують факт передачі продукції покупцю, її кількість та вартість) (п. 5.9 договору).

У п. 5.10 договору зазначено, що розмір загальної суми договору підлягає кінцевому уточненню сторонами шляхом складення та підписання сторонами акта взаємозвірки, виходячи з фактично поставленої покупцю кількості продукції, вартість (ціна) якої відображається в актах прийому-передачі продукції та/або видаткових накладних, що складаються сторонами по кожному факту поставки партії продукції. При цьому сторони розуміють та усвідомлюють, що сума курсової різниці, про що складається акт відповідно до п. 5.3 цього договору, не відображаються окремо в актах взаєморозрахунків, про який йде мова в цьому пункті. В актах взаєморозрахунків відображаються лише суми у відповідності до актів прийому-передачі продукції та/або видаткових накладних.

За невиконання та/або неналежне виконання умов цього Договору винна Сторона несе відповідальність в порядку, визначеному чинним законодавством України та цим Договором (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору у випадку прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасного виконання) Покупцем строків (термінів) оплати Продукції, визначених умовами цього Договору та додатками до нього, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість), від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення (протермінування, несвоєчасного виконання, порушення, невиконання).

Сплата Стороною штрафу та/або пені (неустойки) не звільняє жодну зі Сторін від обов`язку погасити

свою заборгованість перед іншою Стороною за передану у власність (поставлену) за цим Договором Продукцію та від обов`язку повністю відшкодувати протилежній Стороні усі збитки (у тому числі й упущену вигоду), завдані невиконанням (неналежним виконанням) своїх грошових зобов`язань. При цьому кожна із Сторін зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення оплати. Штраф (пеня, неустойка) підлягають стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

У п. 6.10 договору сторони погодили, що позовна давність за позовами про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється сторонами цього Договору тривалістю в три роки.

Відповідно до вимог статті 232 Господарського кодексу України, Сторони погоджуються, що нарахування штрафних санкцій щодо Покупця, передбачених цим розділом, не обмежується шестимісячним

строком, а нараховується і сплачується за весь час прострочення виконання зобов`язань (п. 6 11 договору).

Згідно з п. 9.1 договору він набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2021, але у будь-якому випадку, до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань за цим договором. Поставка (передача у власність) продукції за цим договором здійснюється протягом 1 (одного) року з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо протягом 30 календарних днів до моменту закінчення цього строку жодна із сторін не повідомить протилежну сторону про свою відмову від продовження цього строку, цей строк щоразу автоматично пролонгується (продовжується) ще на 1 рік. У випадку поставки (передачі у власність) продукції покупцеві за цим договором після спливу строку, передбаченого абзацом другим цього пункту, покупець зобов`язується повністю оплатити таку продукцію.

На виконання умов укладеного між сторонами спору договору позивач поставив відповідачеві згідно з видатковою накладною №210616/019 від 16.06.2021 та товарно-транспортною накладною на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 16.06.2021 № АЕТ210616/019 товар бітум дорожній марки 70/100 в кількості 23,1 т на загальну суму 386924,90 грн, на яку виставив відповідачу також рахунок від 16.06.2021 №210616/000011. Видаткова накладна, товарно-транспортна накладна містять підписи представників та відтиски печаток сторін.

Платіжними дорученнями від 23.06.2021 №328, від 05.08.2021 №352, від 06.08.2021 №356, від 18.08.2021 №362 на суми по 50000,00 грн, від 30.08.2021 №370 на суму 70000,00 грн, від 10.09.2021 №377 на суму 58924,90 грн відповідач здійснив оплату отриманого товару на загальну суму 328924,90 гривень.

У матеріали справи надано копію підписаного сторонами акта звірки взаєморозрахунків за договором, у якому сторони визначили заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27.07.2021 в розмірі 336924,00 грн, а також копію претензії позивача до відповідача (від 27.70.2021), в якій вимагав оплати заборгованості за договором в сумі 336924,90 грн, пені в сумі 6005,40 грн, 3% річних в сумі 1191,85 гривень.

З огляду на порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати отриманого товару позивач просить стягнути з відповідача (враховуючи заяви про зменшення позовних вимог) 58000,00 грн основного боргу, 10511,31 грн пені, 386,92 грн інфляційних втрат, 2032,23 грн 3% річних, 554,73 грн курсової різниці.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Частиною 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України передбачено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, 20.05.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс енерго трейд» (постачальник) та малим приватним підприємством «Дружба» (покупець) укладено договір поставки нафтопродуктів №2005-1 БН, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передавати у власність покупця нафтопродукти, а покупець зобов`язується приймати ці нафтопродукти (продукцію) та повністю оплачувати їхню ціну (вартість).

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У підтвердження поставки товару за договором позивачем надано підписану сторонами видаткову накладну №210616/019 від 16.06.2021 та товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 16.06.2021 №АЕТ210616/019 на загальну суму 386924,90 гривень.

Статтею 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2, 4 статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст. 692 ЦК України).

Статтями 526 Цивільного кодексу України, 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України, ч. 7 ст. 193 ГК України).

Відповідачем оплата вартості отриманого за договором товару здійснена частково, що підтверджується наданими платіжними дорученнями від 23.06.2021 №328, від 05.08.2021 №352, від 06.08.2021 №356, від 18.08.2021 №362 на суми по 50000,00 грн, від 30.08.2021 №370 на суму 70000,00 грн, від 10.09.2021 №377 на суму 58924,90 грн

Решту вартості товару відповідач не сплатив, утворивши заборгованість в сумі 58000,00 гривень. Доказів сплати заборгованості в сумі 58000,00 грн чи доказів, які би спростовували наявність цієї заборгованості, матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення 58000,00 грн боргу заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача в порядку, передбаченому п. п. 5.3, 5.31 договору поставки від 20.05.2021, курсову різницю в розмірі 554,73 грн згідно з поданим розрахунком.

З огляду на положення ст. 627 ЦК України щодо свободи договору, п. п. 5.3, 5.31 договору поставки, враховуючи поданий позивачем акт про розрахунок курсової різниці, матеріали справи, позовні вимоги щодо стягнення 554,73 грн курсової різниці підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на прострочення відповідачем строків оплати вартості товару позивач просить стягнути з відповідача також 386,92 грн інфляційних втрат, 2032,23 грн 3% річних згідно з поданим розрахунком.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних з урахуванням заявленого до стягнення періоду і встановлено, що останні нараховано правомірно та у можливих межах.

З приводу нарахування інфляційних втрат за липень 2021 на суму заборгованості 386924,90 гривень судом при перевірці правомірності їх нарахування береться до уваги, що позивачем не враховано оплату відповідачем 50000,00 грн за отриманий товар відповідно до платіжного доручення від 23.06.2021 №328, тому обґрунтованим буде нарахування інфляційних втрат за липень 2021 на заборгованість 336924,90 грн в розмірі 336,92 грн, які й підлягають стягненню. У решті інфляційних нарахувань (50,00 грн) необхідно відмовити.

Контррозрахунку 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не подано.

Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 10511,31 грн пені.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки

Виходячи із змісту ст. ст. 546, 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов`язання.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як зазначено вище, у п. 6.2 договору сторони погодили, що у випадку прострочення (порушення, невиконання, протермінування, несвоєчасного виконання) Покупцем строків (термінів) оплати Продукції, визначених умовами цього Договору та додатками до нього, Покупець зобов`язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (тобто у період впродовж якого існувала заборгованість), від суми грошової заборгованості за кожен день прострочення (протермінування, несвоєчасного виконання, порушення, невиконання).

Здійснивши перевірку поданого позивачем розрахунку пені, суд доходить висновку про його обґрунтованість, а тому позовні вимоги про стягнення 10511,31 грн пені заявлені правомірно.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини справи та положення чинного законодавства у сукупності, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме: в частині стягнення з відповідача 58000,00 грн основного боргу, 10511,31 грн пені, 2032,23 грн 3% річних, 336,92 грн інфляційних нарахувань, 554,73 грн курсової різниці. У частині стягнення 50,00 грн інфляційних нарахувань необхідно відмовити.

Судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України у рішенні від 18.07.2006 та у справі Трофимчук проти України у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із частковим задоволенням позову покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю Альянс енерго трейд, м. Київ до малого приватного підприємства Дружба, м. Шепетівка Хмельницької області про стягнення 58000,00 грн основного боргу, 10511,31 грн пені, 386,92 грн інфляційних втрат, 2032,23 грн 3% річних, 554,73 грн курсової різниці задовольнити частково.

Стягнути з малого приватного підприємства Дружба, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. В. Котика, буд. 62, кв. 2 (код 14153003) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Альянс енерго трейд, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 13, корпус Б, оф. 33 (код 38489035) 58000,00 грн (п`ятдесят вісім тисяч гривень 00 коп.) заборгованості, 2032,23 грн (дві тисячі тридцять дві гривні 23 коп.) 3% річних, 336,92 грн (триста тридцять шість гривень 92 коп.) інфляційних втрат, 10511,31 грн (десять тисяч п`ятсот одинадцять гривень 31 коп.) пені, 554,73 грн (п`ятсот п`ятдесят чотири гривні 73 коп.) курсової різниці, 2268,41 грн (дві тисячі двісті шістдесят вісім гривень 41 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повне рішення складено 18.10.2021.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 3 прим.: 1 до справи, 2 - позивачу (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, 13, корп. Б, оф. 33), 3 відповідачу (30400, Хмельницька область, м. Шепетівка, вул. В. Котика, 62, кв. 2). Всім рек. з пов. про вруч.