ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13 жовтня 2021 року Справа № 903/437/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу № 903/437/21

за позовом Лаговської Галини Зіновіївна , с. Залаззя, Любешівського району, Волинської області

до Комунального підприємства "Санаторій матері і дитини "Пролісок", с. Грем`яче, Ківерцівського району, Волинської області

про зобов`язання повернути майно,

за участю представників:

від позивача: Грушицький О.І. - адвокат (ордер серії АС №1020473 від 08.06.2021);

від відповідача: Кузьменко О.О. - в.о. директора,

в с т а н о в и в:

10.06.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява б/н від 08.06.2021 Лаговської Галини Зіновіївни , в якій позивач просить зобов`язати Комунальне підприємство "Санаторій матері і дитини "Пролісок" повернути їй орендоване майно, а саме: гідромасажні ванни BTL-3000 Series System 3 Alfa 60 у кількості 2-ох штук в належному технічно-справному стані та повідомити про дату, час та місце такого повернення.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди обладнання №2 від 01.01.2017 щодо своєчасного повернення орендованого обладнання після закінчення строку дії договору оренди.

Ухвалою суду від 14.06.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.07.2021; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 05.07.2021 року.

24.06.2021 від відповідача надійшло клопотання б/н від 23.06.2021, в якому відповідач на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України просив закрити провадження у справі, посилаючись на те, що на момент звернення із позовом до суду Лаговська Г.З. не була суб`єктом господарювання та договірних відносин з КП "Санаторій матері і дитини "Пролісок" з питань оренди обладнання не мала.

25.06.2021 відповідач подав відзив б/н від 24.06.2021 на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на наступне:

- позовна вимога Лаговської Г.З. про зобов`язання повернути майна є вимогою майнового характеру, а тому позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 1,5% від вартості витребуваного майна;

- Лаговська Г.З. 23.06.2020 припинила здійснювати підприємницьку діяльність на підставі власного рішення, а відтак господарської діяльності із здавання майна в оренду як суб`єкт господарювання здійснювати не могла;

- доказів наявності договірних зобов`язань між позивачем як суб`єктом господарювання та відповідачем не надано, оскільки копії проекту договору №2 від 01.01.2017, додатку 31 та акту прийому-передачі обладнання, які додані до позовної заяви, не містять підпису орендодавця - Лаговської Г.З .

В судовому засіданні 07.07.2021 представник позивача заявив про те, що він бажає ознайомитися із відзивом на позов та подати відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 07.07.2021 підготовче засідання було відкладено на 04.08.2021; запропоновано позивачу подати суду у строк до 02.08.2021 року відповідь на відзив на позов та пояснення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

08.07.2021 відповідач подав до суду заяву свідка б/н від 07.07.2021.

04.08.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 02.08.2021, в якій позивач просить позов задовольнити.

В судовому засіданні 04.08.2021 представник позивача звернувся з клопотанням про продовження строку підготовчого провадження з метою ознайомлення з клопотанням відповідача про закриття провадження у справі та заявою свідка.

Представник відповідача в судовому засіданні просила підготовче засідання відкласти у зв`язку з неотриманням від позивача відповіді на відзив; зазначила, що є необхідність ознайомитися з відповіддю позивача на відзив.

Ухвалою суду від 04.08.2021 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів - до 13.09.2021 включно; підготовче засідання відкладено на 01.09.2021; запропоновано позивачу подати суду у строк до 31.08.2021 року пояснення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

13.08.2021 від відповідача надійшли заперечення б/н від 12.08.2021 на відповідь на відзив.

13.08.2021 відповідач подав до суду клопотання б/н від 12.08.2021, в якому просив витребувати у ФОП Збишка Ігоря Ярославовича відомості та пояснення щодо угоди з ФОП Лаговською Г.З. на предмет придбання останньою у 2016 році гідротерапевтичної ванни "BTL-3000 Series System 3 Alfa 60", та належним чином завірені копії договору поставки бальнеологічного обладнання, платіжного доручення на суму 650 000 грн., примірника видаткової накладної, податкової звітності за вказаний період, технічний паспорт предмету угоди (за наявності).

30.08.2021 від позивача надійшли пояснення б/н від 26.08.2021 на клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

01.09.2021 представник позивача подав клопотання б/н від 01.09.2021 про приєднання до матеріалів справи копії видаткової накладної від 11.07.2016 на гідротерапевтичну ванну, яке судом задоволено.

В судовому засіданні 01.09.2021 представник відповідача підтримала клопотання про витребування доказів та закриття провадження у справі.

В судовому засіданні 01.09.2021 було розглянуто клопотання Комунального підприємства "Санаторій матері і дитини "Пролісок" про витребування у підприємця Збишка Ігоря Ярославовича відомостей та пояснень щодо угоди з ФОП Лаговською Г.З. на предмет придбання останньою у 2016 році гідротерапевтичної ванни "BTL-3000 Series System 3 Alfa 60", належним чином завірених копій договору поставки бальнеологічного обладнання, платіжного доручення на суму 650 000 грн., примірника видаткової накладної, податкової звітності за вказаний період, технічного паспорту предмету угоди (за наявності) та відмовлено у його задоволенні.

Також в судовому засіданні 01.09.2021 було розглянуто клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі ст.231 ГПК України у зв?язку з тим, що справа не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, та відмовлено у його задоволенні.

В судовому засіданні 01.09.2021 представники позивача та відповідача висловили думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи відсутність від сторін станом на 01.09.2021 інших заяв та клопотань, ухвалою від 01.09.2021 було закрито підготовчого провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.09.2021.

14.09.2021 відповідач подав додаткові пояснення від 14.09.2021; клопотання про закриття провадження у справі від 14.09.2021; заяву про забезпечення доказів від 14.09.2021.

15.09.2021 в судовому засіданні було оголошено перерву до 23.09.2021 для ознайомлення з додатковими поясненнями відповідача від 14.09.2021; клопотанням про закриття провадження у справі від 14.09.2021; заявою про забезпечення доказів від 14.09.2021.

17.09.2021 відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв?язку із перебуванням представника відповідача у щорічній відпустці.

22.09.2021 представник позивача подав заперечення на клопотання про закриття провадження у справі; заперечення на заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою суду від 23.09.2021 розгляд справи по суті відкладено на 29.09.2021.

В судовому засіданні 29.09.2021 було розглянуто клопотання відповідача про забезпечення доказів.

Із змісту ст.182 ГПК України випливає, що питання про забезпечення доказів суд вирішує у підготовчому засіданні, тобто на стадії підготовчого провадження.

Підготовче провадження у справі було закрито 01.09.2021, тривало з 14.06.2021 по 01.09.2021, тобто більше як 2,5 місяці.

З заявою про забезпечення доказів відповідач звернувся 14.09.2021, тобто після закриття підготовчого провадження. Заяву було оголошено 15.09.2021 - в судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Поважних причин пропуску строку на звернення з заявою відповідач не навів; клопотань про поновлення строку відповідач не заявляв.

Відповідно до ч.1 ст.118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні.

З огляду на викладене суд залишив без розгляду заяву відповідача про забезпечення доказів від 14.09.2021 у зв`язку із пропуском строку звернення з заявою.

29.09.2021 в судовому засіданні було оголошено перерву до 13.10.2021.

В судовому засіданні 13.10.2021 представник відповідача заявила клопотання про виклик в судове засідання позивача - Лаговської Галини Зіновіївни . На обгрунтування клопотання посилалася на ст.ст. 76, 77, 120 ГПК України.

Норми ст.ст. 76, 77 ГПК України не регулюють питання виклику в судове засідання сторони у справі.

А відповідно до ч.1 ст.120 ГПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Представництво інтересів позивача - Лаговської Г.З. здійснює адвокат Грушицький О.І., повноваження якого підтверджуються ордером серії АС №1020473 від 08.06.2021, що відповідає вимогам ст. 60 ГПК України. Необхідність виклику в судове засідання особисто Лаговської Г.З. представник відповідача не обгрунтувала.

Окрім цього, 13.10.2021 закінчується строк розгляду справи по суті, встановлений ч. 2 ст.195 ГПК України.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання представника відповідача про виклик в судове засідання позивача - Лаговської Галини Зіновіївни відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов до висновку про те, що вимога позивача підлягає до задоволення з огляду на наступне.

01.01.2017 між підприємцем Лаговською Галиною Зіновіївною як орендодавцем і Комунальним підприємством «Санаторій «Пролісок» як орендарем було укладено договір оренди обладнання №2.

Згідно з п.п.2.1.1. орендодавець зобов`язався передати обладнання орендареві не пізніше 2-ох календарних днів з дати підписання договору уповноваженими представниками сторін. Фактом передачі в оренду обладнання є підписаний акт прийому-передачі, який є додатком 2 та невід`ємною частиною договору.

Згідно з актом прийому - передачі від 01.01.2017 підприємець Лаговська Г.З. передала, а КП «Санаторій «Пролісок» прийняло гідромасажні ванни BTL-3000 Series System 3 Alfa 60 в кількості 2 шт.

Ні договір оренди №2 від 02.01.2017, ні акт прийому-передачі майна не підписані позивачем як орендодавцем, проте на цих документах міститься печатка підприємця Лаговської Г.З., та міститься підпис директора КП «Санаторій «Пролісок» ОСОБА_2 і печатка підприємства.

У відповідності до пункту першого частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Як визначено частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина друга статті 638 ЦК України).

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 759 за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.

У договорі від 01.01.2017 в розділі 9 «Юридичні адреси та реквізити сторін» навпроти напису «Приватний підприємець ______________/Лаговська Г.З./» міститься відтиск круглої печатки підприємця Лаговської Г.З.

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду України від 23 липня 2019 року у справі № 918/780/18 суд дійшов висновку про те, що з урахуванням приписів ст. 181 ГК України та ст. 207 ЦК України саме правочин (договір), а не підпис на документі скріплюється печаткою юридичної особи. Таким чином, наявність печатки на договорі оренди обладнання свідчить про наявність волевиявлення позивача на його схвалення.

У постанові від 23.07.2019 у справі № 918/780/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин.

Дійшовши висновку про наявність на оскаржуваному договорі печатки товариства та враховуючи той факт, що позивач не довів фактів протиправності використання своєї печатки чи доказів її втрати, так само і не надав доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, Верховний Суд зазначив, що суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що печатка товариства використовувалась проти волі позивача.

Доказів, які б свідчили про те, що печатка підприємця Лаговської Г.З. була втрачена чи викрадена, не подано.

За таких обставин, коли встановлено наявність на договорі оренди обладнання №2 від 01.01.2017 відбитку печатки підприємця Лаговської Г.З., та не встановлено втрати чи викрадення цієї печатки, слід вважати, що договір було нею укладено за наявності її волевиявлення як орендодавця.

Окрім цього, факту укладання договору та отримання майна в користування не заперечує колишній директор Комунального підприємства "Санаторій матері і дитини "Пролісок" ОСОБА_2 , яка підписувала договір зі сторони орендаря.

До позовної заяви позивач додав заяву свідка ОСОБА_2 , в якій вона пояснює, що як директор підписувала від імені КП «Санаторій «Пролісок»» договір оренди, приймала від Лаговської Г. 3. за актом приймання - передачі 2 ванни «БТЛ-3000» у тимчасове платне користування; підприємство здійснювало оплату за користування бальнеологічним обладнанням.

Як узгоджено п.п. 3.1.8. п.3.1. договору оренди обладнання по закінченню дії договору орендар зобов?язався передати обладнання орендодавцю у стані, придатному для використання за призначенням і відповідно до статусу такого обладнання.

Пунктом 7.1. договору оренди обладнання №2 від 01.01.2017 року визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2017 року. У разі відсутності письмового повідомлення однієї із сторін про припинення або зміни умов договір протягом місяця до закінчення терміну дії даного Договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах.

У зв`язку з відсутністю письмового повідомлення однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди обладнання №2 від 0l.01.2017 року орендні відносини між позивачем та відповідачем припинились 31.12.2018.

В судовому засіданні представник позивача пояснював, що після припинення договірних відносин між позивачем та відповідачем останній відповідно до п.5.1. договору не склав акту прийому - передачі майна та не повернув майно з користування.

З метою надання повноважень з представництва інтересів в установах та підприємствах Лаговською Г. З. було видано довіреність на ім`я ОСОБА_3 .

У зв`язку з наданими Лаговською Г. 3. повноваженнями ОСОБА_2 з метою захисту її прав та інтересів 04.07.2019 направив відповідачу лист з вимогою про продовження оренди або виконання зобов`язань за договором щодо повернення обладнання, що було передане Лаговською Г.3. в оренду. У відповіді на це звернення відповідач повідомив, що договорів, предметом яких була б оренда ванн, на підприємстві немає.

Після цього ОСОБА_2, виступаючи від імені Лаговської Г. З. , та в її інтересах звернувся з заявою до правоохоронних органів щодо повернення відповідачем майна. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження №0000180 за ч.2 ст. 191 КК України - привласнення чужого майна шляхом зловживання службовим становищем, що підтверджується копією витягу з ЄРДР від 12.03.2020.

В рамках досудового розслідування було встановлено, що згадане гідротерапевтичне обладнання дійсно знаходиться на території КП «Санаторій «Пролісок»». У відповідь на запит слідчого СВ Ківерцівського відділу поліції ГУ НП у Волинській області В. Кришталя КП «Санаторій «Пролісок» було надано копію договору оренди обладнання №2 від 01.01.2017 року з додатками 1 та 2, а також копії платіжних доручень та рахунків на оплату.

В матеріалах господарської справи №903/437/21 міститься копія договору оренди обладнання №2 від 01.01.2017, яка містить напис «Відповідає оригіналу», яка завірена заступником директора КП «Санаторій «Пролісок» О. Кузьменко, а у відзиві на позов (а.с.38 - 43) відповідач пояснював, що у нього є оригінал проекту договору з додатками .

Таким чином, незважаючи на те, що позивач не подала свого примірника договору оренди, примірник договору є у відповідача, копія якого була ним завірена написом «Відповідає оригіналу», а тому у суду не виникає сумніву з приводу його достовірності.

Відповідно до ч.11 ст. 80 ГПК України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Заяв про виключення з числа доказів копії договору оренди обладнання не надходило.

Факт існування договірних орендних відносин між позивачем та відповідачем щодо оренди ванн, укладення договору підтверджується також тим, що відповідач здійснював оплату за оренду, що підтверджується копією платіжного доручення №1226 від 28.12.2017 на суму 20400 грн., згідно з яким відповідач є платником, а позивач - отримувачем коштів, призначенням платежу зазначено: «Оплата згідно рахунку №569 за грудень 2017 року».

В рахунку №569 від 20.12.2017 постачальником послуги оренди бальнеологічного обладнання є Лаговська Галина Зіновіївна, а платником - КП «Санаторій «Пролісок», рахунок виписано на оплату суми коштів в розмірі 20400 грн.

Таким чином, договір, яким обгрунтовано позовні вимоги, виконаний зі сторони позивача, який передав майна, і зі сторони відповідача, який сплачував за користування майном, тобто своїми діями сторони схвалили договір.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 висловила позицію щодо визнання договору укладеним. Згідно з правовою позицією, викладеною у цій постанові, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

А відтак, твердження відповідача про неукладеність договору оренди є безпідставними.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-ІХ від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема, змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( на далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на наведені норми законодавства, враховуючи фактичні обставини справи, які встановлені на підставі поданих сторонами доказів у їх сукупності, обставини щодо укладення договору оренди, щодо передачі бальнеологічного обладнання в оренду відповідачу визнаються судом встановленими з огляду на більшу вірогідність доказів, поданих позивачем.

Як встановлено ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно дост.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з договору.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.б ст.283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 760 Цивільного кодексу України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно з ч.1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як встановлено ч.ч.1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Підпунктом 3.1.8. п.3.1. договору оренди обладнання №2 від 01.01.2017 визначено, що по закінченню дії договору орендар зобов`язується передати обладнання орендодавцю у стані, придатному для використання за призначенням і відповідно до статусу такого обладнання.

У зв`язку із закінченням строку дії договору оренди обладнання підлягає до задоволення вимога позивача про зобов`язання відповідача повернути майно з оренди.

14.09.2021 відповідач подав до суду клопотання про закриття провадження у справі від 14.09.2021.

На обгрунтування клопотання відповідач посилається на те, що 23.06.2020 суб`єкт господарювання Лаговська Г.З. припинила здійснювати підприємницьку діяльність; позивач не могла здійснювати господарської діяльності із здавання майна в оренду, оскільки такого виду діяльності не було серед зареєстрованих нею видів господарської діяльності; позивач не підписувала договору оренди обладнання та актів прийому-передачі, не погоджувала істотних умов договору; перебувала на спрощеній системі оподаткування. (2 група).

На думку відповідача, у господарського суду не було правових підстав для відкриття провадження у справі, оскільки на момент звернення до суду із позовом майнового характеру Лаговська Г.З. не була суб?ктом господарювання, не мала договірних відносин з відповідачем, а тому провадження у справі на підставі ст.231 ГПК України слід закрити.

Підстави для закриття провадження у справі на підставі ст.231 ГПК України у зв`язку з тим, що спір не підлягає вирішення в порядку господарського судочинства, відсутні.

23.06.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою- підприємцем Лаговською Г.З.

Таким чином, з 23.06.2020 позивач втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Частиною 8 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 73), з 15 грудня 2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п.1 ч.1 ст. 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Позовну заяву подано до суду 10.06.2021, коли Лаговська Г.З. втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності.

Проте, враховуючи приписи ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, припинення фізичною особою - суб?єктом підприємницької діяльності Лаговською Г.З. підприємницької діяльності, не припиняє її прав та зобов`язань за договорами, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, які залишаються за нею як за фізичною особою.

У договорі оренди обладнання №2 від 01.01.2017, на який посилається позивач як на підставу позову, стороною договору - орендодавцем зазначена Лаговська Г.З. як приватний підприємець. Отже, спір пов?язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснюваласьзазначеною фізичною особою, зареєстрованою як підприємцем.

З огляду на викладене, а також враховуючи правові висновки Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (пункт 73), незважаючи на те, що з 23.06.2020 суб?єкт господарювання Лаговська Г.З. втратила статус суб?єкта підприємницьку діяльність, спір у справі №903/437/21 належить до юрисдикції господарського суду.

А тому клопотання відповідача про закриття провадження у справі не підлягає до задоволення.

Та обставина, що серед зареєстрованих видів діяльності позивача, вказаних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, відсутній такий вид господарської діяльності як передача майна в оренду, не перешкоджала позивачу передати майно в оренду відповідачу, оскільки відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.781 Цивільного кодексу України власник речі має право передання майна у найм.

Згідно з поясненнями представника позивача, ванни ВТL-3000 Series System 3 Alfa 60 було придбано підприємцем Лаговською Г.З. в липні 2016 року в кількості 2 шт. На підтвердження купівлі однієї з них позивач подала копію видаткової накладної №ZВ000000109 від 11.07.2016.

Твердження відповідача про те, що вимога позивача повернути майно має виключно майновий характер, а тому судовий збір мав бути сплачений в розмірі 1,5% від вартості витребуваного майна, не заслуговують на увагу.

Комунальне підприємство «Санаторій матері і дитини «Пролісок»» не виконало взятих за договором №2 від 01.01.2017 зобов`язань та не повернуло передане йому в тимчасове користування майно.

Обов`язок щодо повернення майна після закінчення дії договору передбачений п.п.3.1.8. п.3.1. договору, із змісту п.5.1. договору випливає, що повернення майна орендодавцю має бути оформлено актом прийому-передачі.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 1 статті 785 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позовна вимога позивача у справі - Лаговської Г.З. про повернення майна має немайновий характер, оскільки між сторонами мають місце правовідносини, які врегульовані договором оренди, строк дії якого закінчився, а отже вимога до відповідача про повернення майна є вимогою про виконання обов`язку в натурі, об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці.

Вимагаючи повернути майно, позивач просить виконати зобов`язання, взяте на себе відповідачем за договором оренди обладнання №2 від 01.01.2017. Така вимога не підлягає вартісній грошовій оцінці, оскільки йдеться про захист прав позивача як сторони договору, контрагент якого не виконує зобов`язання, передбачені договором.

У зв`язку з цим твердження відповідача про необхідність сплати позивачем судового збору в розмірі 1,5% від вартості майна, яке витребовується, є безпідставним.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з оплатою судового збору, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Відмовити у задоволенні клопотання позивача від 14.09.2021 про закриття провадження у справі.

2. Позов задовольнити повністю.

3. Зобов`язати Комунальне підприємство "Санаторій матері і дитини "Пролісок" (45235, Волинська область, Ківерцівський район, с. Грем`яче, ) повернути Лаговській Галині Зіновіївні ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) орендоване в неї майно, а саме: гідромасажні ванни BTL-3000 Series System 3 Alfa 60 у кількості 2-ох штук в належному технічно-справному стані та повідомити про дату, час та місце такого повернення.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Санаторій матері і дитини "Пролісок" (45235, Волинська область, Ківерцівський район, с. Грем`яче, ) на користь Лаговської Галини Зіновіївни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) 2 270 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 22.10.2021.

Суддя І. О. Якушева