СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

18 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 922/1781/21

Східний апеляційний господарський суд у складі судді: Пуль О.А.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Харківської міської ради (вх.№3111Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2021 (повний текст рішення складено 15.09.2021 суддею Присяжнюком О.О. у приміщенні господарського суду Харківської області) у справі №922/1781/21

за позовом керівника Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова, за участі прокуратури Харківської області, м.Харків,

до 1.Харківської міської ради, м.Харків,

2.Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, м.Харків,

3.фізичної особи-підприємця Ноздрачова Артема Миколайовича, м.Харків,

про скасування рішення в частині, визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення майна,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.09.2021 у справі №922/1781/21 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано незаконним та скасовано пункт 63 додатку до рішення 18 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 21.02.2018 №1008/18. Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради від 09.11.2018 №529 "Про оформлення договору купівлі-продажу". Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 09.11.2018 №5647-В-С, укладений між територіальною громадою м.Харкова в особі Харківської міської ради, від імені якої діяло Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, та фізичною особою-підприємцем Ноздрачовим Артемом Миколайовичем, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гавриловою С.А. (реєстровий №1727). Зобов`язано Ноздрачова Артема Миколайовича (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) повернути Харківській міській об`єднаній територіальній громаді в особі Харківської міської ради () нежитлові приміщення підвалу №1, 3-:-14, 19-:-23, площею 257,7 кв.м, у житловому будинку літ."А-14" по вул.Золочівській, 21, у м.Харкові шляхом складання акта приймання-передачі, а Харківську міську раду зобов`язано прийняти вказане приміщення. Стягнуто з Харківської міської ради на користь Харківської обласної прокуратури 5007,80 грн. Стягнуто з Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на користь Харківської обласної прокуратури 5007,80 грн. Стягнуто з фізичної особи - підприємця Ноздрачова Артема Миколайовича на користь Харківської обласної прокуратури 5007,80 грн.

Харківська міська рада з рішенням господарського суду не погодилась та звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2021 у справі №922/1781/21 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судові витрати покласти на позивача.

Одночасно з апеляційною скаргою заявник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, в обґрунтування клопотання зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення отримано засобами зв`язку 20.09.2021, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо дати вручення відправлення за відповідним трек-номером та копією поштового конверта, а тому згідно з нормами ст.256 Господарського процесуального кодексу України є підстави для поновлення строку на апеляційне оскарженої рішення господарського суду.

Також заявник просить задовольнити клопотання Харківської міської ради про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Дослідивши апеляційну скаргу та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, виходячи з такого.

Згідно з пунктом 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розмір та порядок оплати судового збору за подання апеляційної скарги визначено Законом України "Про судовий збір".

Статтею 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

2. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18, зокрема, зазначено, що Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко убачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Слід також зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Виходячи із системного аналізу змісту норм зазначеної статті, суд наголошує, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд звертає увагу, що предметом даної справи не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що Харківська міська рада є бюджетною організацією та має змоги сплатити судовий збір за подання скарги лише після надходження відповідних коштів на дані потреби, отже, заявник на момент подання апеляційної скарги позбавлений можливості сплатити судовий збір.

Посилання апелянта на зазначені обставини як на підставу для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору суд вважає неправомірними, оскільки перелік, наведений у статті 8 Закону України "Про судовий збір", зокрема, і щодо підстав відстрочення є вичерпним.

Суд також ураховує позицію, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини положення пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

Отже, заявником не наведено та не підтверджено належними доказами наявність умов для відстрочення сплати судового збору, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір".

Підсумовуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання даної апеляційної скарги з викладених скаржником мотивів слід відмовити.

Відповідно до частини 1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною 1 ст.2 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ставка судового збору з апеляційних скарг, що подаються на рішення суду; складає 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (підпункт 4 пункту 2 частини 2 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

Ураховуючи викладене, судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 10.09.2021 у справі №922/1781/21 складає 15023,40 грн*150% = 22535,10 грн.

Проте до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому Законом України «Про судовий збір» порядку та розмірі.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що заявником апеляційної скарги не виконано вимоги пункту 2 частини 3 ст.258 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 ст.260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст.174 цього Кодексу.

Статтею 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно частини 2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи відсутність доказів сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.174, 234, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд;-

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без руху.

2.Встановити заявнику апеляційної скарги десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

3.Наслідки не усунення недоліків, визначених цією ухвалою, у строк, встановлений судом, передбачені статтями 174, 260 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О.А. Пуль