ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
05.10.2021 Справа № 905/820/21
Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,
за участю секретаря судового засідання Вовк М.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні справу
за позовом: Заступника керівника Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 - Краматорської міської ради, позивача 2 Комунального підприємства «МІСТ»
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго»
про: стягнення заборгованості в розмірі 19716980,39грн.
за участю уповноважених представників сторін:
від прокурора: Ногіна О.М., посвідчення №057318 від 09.01.2020
від позивача1: не з`явився;
від позивача2: Голуб О.Ю. адвокат, на підставі ордеру серії ДН № 066322 від 20.08.21;
від відповідача: Кравченко Ю.С. адвокат, який діє на підставі довіреності б/н від 01.07.2021, свідоцтво серії ДН №5451 від 27 березня 2019;
Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 02.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/820/21; справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 29.06.2021.
Ухвалою суду від 29.06.2021 відкладено розгляд справи на 13.07.2021.
Ухвалою суду від 13.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі №905/820/21 на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 13.08.2021.
Ухвалою суду від 13.08.2021 відкладено підготовче засідання на 26.08.2021.
Ухвалою суду від 26.08.2021 відкладено підготовче засідання на 02.09.2021.
Ухвалою суду від 02.09.2021 відкладено підготовче засідання на 16.09.2021.
Ухвалою суду від 16.09.2021 відкладено підготовче засідання на 05.10.2021 о 11:30год.
У позовній заяві Прокурор, посилаючись на здійснення представництва ним інтересів держави в суді в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наголосив, що ініційоване ним звернення до суду спрямоване на задоволення потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значимого питання законного та ефективного використання комунального майна, необхідності відновлення правового порядку - недопустимості безоплатного користування комунальним майном. ТОВ «Краматорськтеплоенерго» не виконує своїх договірних зобов`язань, внаслідок чого орендна плата за користування комунальним майном тривалий час з квітня 2018 року по лютий 2021 року не сплачується і заборгованість щомісячно зростає.
Прокурор зазначив, що дані протизаконні дії - несплата ТОВ «Краматорськтеплоенерго» орендної плати порушують права та інтереси держави в особі позивачів, оскільки позбавляють територіальну громаду м. Краматорська правомочностей власника щодо можливості ефективного розпорядження майном та отримання доходу від його використання, що дозволяє забезпечити функціонування і життєдіяльність відповідної територіальної громади та держави в цілому.
Компетентний орган, уповноважений державою на здійснення відповідних повноважень на захист інтересів держави Краматорська міська рада як орган місцевого самоврядування, належним чином свої повноваження в інтересах членів територіальної громади не виконує. Комунальне підприємство «МІСТ», єдиним засновником якого виступає Краматорська міська рада, не приймає заходів щодо припинення Орендарем порушення умов договору у вигляді несплати відповідачем грошових коштів за оренду комунального майна. Наразі, Краматорська міська рада та КП «МІСТ» не звернулися до суду з позовом до ТОВ «Краматорськтеплоенерго» про стягнення заборгованості за оренду комунального майна. На розсуд Прокурора, звернення з вказаним позовом належить до виключних випадків здійснення представництва по захисту інтересів держави в суді, оскільки спрямоване на стягнення заборгованості за користування комунальним майном, що безпосередньо стосується порушення інтересів держави, та має легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів.
У відзиві на позов №06/857 від 24.06.2021 та доповненні до відзиву №06/230юр від 29.06.2021 ТОВ «Краматорськтеплоенерго», не погоджуючись з позовом, вказало на те, що у конкретних спірних правовідносинах у прокурора відсутні підстави для представництва інтересів держави в особі вказаних юридичних осіб і звернення до суду з позовом на захист інтересів держави, тому відповідач вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.
Відповідач стверджує, що Краматорська міська рада і КП «МІСТ» не можуть бути уповноваженими компетентними органами щодо спірних правовідносин у розумінні частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
У спірних правовідносинах Прокурор фактично замінив Краматорську міську раду та КП «МІСТ», не обґрунтувавши належним чином підстави звернення до суду від їх імені, та чи віднесені відповідні повноваження щодо захисту матеріальних інтересів держави у орендних правовідносинах до їх компетенції. Прокурором не наведено достатньо аргументів для висновку про наявність у позивачів таких владних повноважень та щодо неспроможності цих суб`єктів, які є юридичними особами з повним обсягом процесуальної дієздатності, самостійно звернутися з позовом до суду на захист своїх матеріальних прав та інтересів.
Краматорська міська рада не є стороною договору оренду комунального майна. Законодавство України не наділяє органи місцевого самоврядування повноваженнями здійснювати функції захисту інтересів держави у правовідносинах, у яких беруть участь комунальні підприємства, що відноситься до сфери їх управління. Орган місцевого самоврядування не має права замінювати чи доповнювати комунальне підприємство у орендних правовідносинах. Таким чином, Краматорська міська рада не може бути позивачем у цій справі.
Так само, КП «МІСТ» не може бути позивачем у даній господарській справі, оскільки не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, є самостійним суб`єктом господарювання.
Окрім того, прокурор в порушення вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» не дотримався розумного строку повідомлення позивачів про його звернення до суду з відповідною позовною заявою, не надано доказів того, що Краматорська міська рада зверталася до нього з клопотанням про відновлення своїх порушених прав.
У відповіді на відзив прокурор з підстав, які є аналогічними вищевказаним в позові, заперечує проти задоволення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, наполягає на наявності належних підстав для представництва інтересів держави в цій справі, які виражаються в інтересах частини українського народу - членів територіальної громади, оскільки захист цих інтересів не здійснює орган місцевого самоврядування; оскільки майно, яке є предметом договору, є майном комунальної власності територіальної громади та переданого на праві господарського відання КП«МІСТ», до комунальної власності належать й доходи підприємства від господарської діяльності. Прокурор також зауважує, що КП«МІСТ» здійснює соціально важливу діяльність, забезпечуючи функціонування та обслуговування 5 гуртожитків для розміщення внутрішньо переміщених осіб та малозабезпечених верст населення. Прокурор робить висновок, що звернення Донецької обласної прокуратури до суду з вимогами про стягнення заборгованості з орендної плати за використанням комунального майна є задоволенням насамперед суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання законного та ефективного використання комунального майна, а також захист суспільних інтересів загалом для задоволення відповідних потреб територіальної громади та суспільства. Суспільний публічний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині забезпечення своєчасної сплати орендної плати, захисту порушеного права шляхом перерахування орендарем грошових коштів орендодавцю, що незаконно не надійшли до власності територіальної громади всупереч вимогам Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
23.02.2021 Краматорським міським головою надано доручення директору КП«МІСТ» підготувати позов до суду з приводу стягнення існуючої заборгованості, у свою чергу КП«МІСТ» звернулось до прокуратури з клопотанням про пред`явлення відповідного позову, оскільки за інформацією підприємства кошти на сплату судового збору відсутні. Повідомлення про представництво інтересів держави були спрямовані позивачам 08.04.2021, втім позовна заява зареєстрована 30.04.2021, фактично відправлена до суду 07.05.2021, тобто був місяць для подання позову самостійно.
У письмових поясненнях №282 від 12.07.2021 КП«МІСТ» вказує, що заявлені прокурором позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, не погоджується з заявою про залишення позову без розгляду, оскільки Прокурор може звертатись до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, майно, передане на праві господарського відання КП«МІСТ», що орендується відповідачем та доходи від його оренди, є майном комунальної власності територіальної громади. Несплата відповідачем орендної плати за користування орендованим майном зумовила виникнення на підприємстві фінансової кризи та неможливість самостійно звернутись до господарського суду.
Свою позицію КП«МІСТ» доповнює у письмових поясненнях №370 від 22.07.2021, а саме, вказує, що згідно Статуту останнього підприємство створене рішенням Краматорської міської ради, яка є його засновником, власником майна та вищим органом управління, при цьому безпосереднім уповноваженим виконавчим органом власника, до сфери управління якого відноситься підприємство є відділ житлового господарства Краматорської міської ради, майно перебуває у підприємства на праві повного господарського відання. Позивач 2 вказує, що відповідним відділом надана згода на передачу майна в оренду, рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 №7/VI-12 затверджено Положення про порядок передачі майна комунальної власності в оренду та Методику розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіального громади м.Краматорська (далі - Методика), відповідно до п.18 якої надходження коштів від оренди за нерухоме, рухоме та інше майно, індивідуально визначене майно, балансоутримувачами якого є комунальні підприємства, організації та установи, розподіляється наступним чином: 70% надходить до загального фонду міського бюджету; 30% надходжень комунальному підприємству.
На підтвердження доводів позивач 2 надав суду належним чином засвідчені копії рішень Краматорської міської ради №ІІІ/23-3 від 24.07.1998, №7/VI-12 від 13.07.2011, №43/ VI-243 від 12.11.2014, №21/ VIІ -131 від 26.04.2017, №26/V-42 від 18.03.2009, листа Управління житлового та комунального господарства Виконавчого комітету Краматорської міської ради №03/2 -2057 від 07.11.2006, витягів на підтвердження права господарського відання на майно.
У поясненнях №15/4-1025вих-21 від 04.08.2021 Прокурор дублює попередні пояснення КП«МІСТ» та надає до суду аналогічні докази, однак додатково вказує, що надати на підтвердження факту перебування об`єктів оренди в комунальній власності витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вбачається за можливе, оскільки вказане майно не є нерухомим.
На підтвердження доводів відповідач надав суду наступні докази у копіях: рішень Краматорської міської ради №6/V-2 від 11.10.2006 з додатком, №38/V-26 від 31.10.2010 з додатками, листів №07/778 від 02.06.2021, №145 від 27.03.2019, довіреності, свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю, платіжних доручень №2489 від 11.03.2021, №2611 від 24.03.2021, №3509 від 08.06.2021, №4371, №4372 від 11.08.2021, роздруківки рішення №7/VIІІ-312 від 31.03.2021 з офіційного сайту Ради, скріншоту з сайту.
13.09.2021 Донецька обласна прокуратура надала до суду пояснення на заперечення №15/4-260вих-21 від 08.09.2021, в яких зазначила, що згідно рішення Краматорської міської ради №38/V-26 від 31.10.2010 не встановлено порядок розподілення та зарахування орендної плати, в цій частині у спірний період підлягає застосуванню п.18 Методики (70% надходить до загального фонду міського бюджету, 30% - комунальному підприємству). Тобто, Краматорська міська рада в результаті невиконання відповідачем умов договору зазнала значних фінансових збитків у вигляді недоотриманої орендної плати. В контексті здійснення КП«МІСТ» діяльності в частині забезпечення функціонування та обслуговування 5 гуртожитків, прокурор зазначає, що не має значення чи були вони передані в якості внеску до статутного фонду, чи передані в подальшому на баланс підприємства, оскільки це не змінює соціальної значущості вказаної діяльності.
Консолідована правова позиція КП«МІСТ» викладена у письмових поясненнях№525 від 28.09.2021 та полягає в тому, що правовідносини щодо порядку розподілення орендної плати між позивачами визначені саме Методикою та Положенням про порядок передачі майна комунальної власності в оренду, остання є діючою, рішенням Краматорської міської ради №7/VIІІ-12 від 31.03.2021 до неї вносились зміни щодо виключення п.п.12,18.Установою, яка є контролюючою у розумінні п.9 та преамбули договору оренди, є Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради, що є окремою юридичною особою, завдання та функції якого визначені у розділі ІІІ Положення про управління житлово-комунального господарства, що затверджене рішенням Ради №5/ VIІІ-231 від 24.02.2021. Серед орендованого відповідачем майна, основним видом є трубопроводи (теплотраси, ділянки теплотрас) та їх складові, що віднесено до нерухомого майна, оскільки вони нерозривно пов`язані з земельною ділянкою, на якій вони розташовані.
Внаслідок невиконання зобов`язань ТОВ «Краматорськтеплоенерго» перед КП «МІСТ» підприємство на теперішній час неспроможне виконувати свої зобов`язання з випалити заробітної плати перед працівниками підприємства, тому у червні 2021 Радою надано КП«МІСТ» 5600000грн фінансової допомоги, яка спрямована на виплату заробітної плати працівникам, зазначене свідчить про прямі збитки, які завдаються Раді внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором.
Також позивач 2 вказує, що платіж в сумі 7463,70грн , що здійснений відповідачем за платіжним дорученням №4372 від 11.08.2021 був зарахований у рахунок погашення суми заборгованості за квітень 2021.
В якості додатків до пояснень позивач 2 надав суду належним чином засвідчені копії: рішень Краматорської міської ради №14/VI -28 від 21.03.2012, №7/VIІІ-312 від 31.03.2021, №5/VIІІ-231 від 24.03.2021, Положення про управління житлово-комунального господарства, акти виконаних робіт за період з 30.04.2020 по 28.02.2021, нормативне підтвердження відношення трубопроводів до нерухомого майна, бухгалтерську довідку №502 від 27.09.2021 КП «МІСТ».
Окремим додатком до пояснення позивач 2 надав перелік майна, що перебувало у оренді на підставі договору у період з квітня 2020 по лютий 2021 з урахуванням численних змін до договору.
Краматорська міська рада подала до суду письмові пояснення від 30.09.2021, в яких вказує, що окремого документу, яким би встановлювались повноваження Ради з контролю за виконанням договорів з оренди нерухомого та рухомого майна не приймалось, слід використовувати ч.2 ст.2, ст.ст.26,32 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» № 157 від 03.10.2019, наказ Фонду державного майна України «Щодо виконання контрольних функцій Фонду державного майна України у сфері оренди» №655 від 14.05.2021. Окрім наведених вище документів, на підставі яких повинна була розподілятись орендна плата між позивачами, Рада також посилається на факт прийняття 21.03.2012 рішення №14/ VI, яким вирішено, що надходження коштів від оренди майна, балансоутримувачем якого є КП «МІСТ» розподіляється наступним чином: за окреме, індивідуального визначене майно підприємства підприємству; за нерухоме майно підприємства - 70% орендної плати підприємству, 30% - до загального фонду міського бюджету. Органом, який у період виникнення заборгованості повинен був здійснювати контроль за використанням майна з боку ТОВ «Краматорськтеплоенерго», було Управління житлово - комунального господарства Краматорської міської ради.
В якості додатків до пояснень позивач 1 надав до суду належним чином засвідчені копії рішень Краматорської міської ради №6/V-2 від 11.10.2006 з додатком 1, №38/V-26 від 31.10.2010 з додатками, №7/VI-12 від 13.07.2011 з додатками.
ТОВ «Краматорськтеплоенерго» надано суду копії акту приймання-передачі в оренду від 01.01.2007, переліку орендованого майна, що перебувало у оренді у період виникнення заборгованості, листа №07/1204 від 22.09.2021.
Прокурор у підготовче засідання 05.10.2021 з`явився, позовні вимоги підтримує в сумі 18791502,87грн, просить їх задовольнити, прийняти до розгляду заяву про закриття провадження в справі внаслідок сплати заборгованості частково, в цій частині провадження у справі закрити, вказує, що заборгованість за договором виникла за період квітень 2020 лютий 2021, первісно у позові вказано невірний період. Також Прокурор заперечує проти задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду з огляду на його безпідставність.
Представник позивача 1 у підготовче засідання 05.10.2021 не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином шляхом направлення на юридичну адресу копію ухвали суду від 16.09.2021. Уповноважений представник підприємства ухвалу отримав 24.09.2021, про що свідчать дані трекінгу АТ «Укрпошта».
Представник позивача 2 у підготовче засідання 05.10.2021 з`явився, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, підтверджує, що заборгованість виникла за період квітень 2020 лютий 2021, первісно Прокурором визначено невірний період, лист щодо зміни призначення платежу за платіжним дорученням №4372 від 11.08.2021 №07/1204 від 22.09.2021 отримано працівником КП «МІСТ», інформація щодо зміни періоду, за який платіж зараховано, відсутня. Наполягає на тому, що майно, передане в оренду є нерухомим, зокрема, це стосується ділянок теплотраси.
Представник відповідача у підготовче засідання з`явився 05.10.2021, наполягає на задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, вказує, що між сторонами було укладено декілька договорів оренди, окремо на нерухоме та рухоме майно, до рішення Ради №38/V-26 від 31.08.2010 в якості Додатку 1 до рішення Ради надано перелік нерухомого майна, що передано в оренду КП «МІСТ», Додатку2 перелік майна що передано в оренду КП «МІСТ», спірне майно наведено у додатку 2.Крім того, опосередковано факт того, що сторони виходили з того, що майно є нерухомим, витікає з систематичного вказання при здійсненні розрахування орендної плати коефіцієнту 10%, а не 15%, які повинні застосовуватись при розрахунку плати за нерухоме майно.
За наслідками проведення підготовчого засідання судом встановлені наступні обставини.
21.11.2006 року між Комунальним підприємством «МІСТ» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (Орендатор) укладено оренди майна комунальної власності, у відповідності до статті 1 якого «Предмет договору» Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування комунальне майно загальною вартістю 9023059,46грн, яке визначене у Додатку №1 до цього Договору «Перелік комунального майна КП «МІСТ».
Договір укладено за наявності дозволу № 03/2-2057 від 07.11.2006 власника комунального майна - Краматорської міської ради в особі Управління житлового та комунального господарства Виконавчого комітету Краматорської міської ради.
Відповідно до пункту 1.4 Договору майно, що передається в користування згідно цього Договору, використовується Орендарем виключно з метою здійснення підприємницької діяльності з виробництва, передачі та постачання теплової енергії та згідно Статуту Орендаря.
Згідно цього Договору амортизаційні відрахування у зв`язку з орендою майна залишаються у Орендодавця (як у підприємства-балансоутримувача) для відновлення майна (основних фондів) (пункт 1.6 статті 1 Договору).
Пунктом 3.8 статті 3 Договору передбачено, що згідно цього Договору Орендар зобов`язаний перераховувати Орендодавцеві орендну плату щомісяця протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання від Орендодавця відповідних рахунків та підписання Сторонами відповідного щомісячного акту про виконання цього Договору. Перерахування орендної плати здійснюється на банківський рахунок Орендодавця, вказаний в цьому Договорі.
Строк оренди за цим Договором, тобто строк користування Орендарем майном та нарахування орендної плати, становить 25 років. Обчислення строку оренди починається з дня підписання Сторонами Акта прийому-передачі майна (пункт 7.1 статті 7 Договору).
В якості Додатку №1 до договору сторонами підписано Перелік комунального майна ТОВ «Краматорськтеплоенерго» у кількості 1471 одиниця.
Сторони договорами про внесення змін №1 від 04.04.2007, №2- 6 від 24.12.2007, №7 від 01.02.2008, №8 (зареєстровано 19.03.2008), №9-№10(зареєстровано 23.05.2008), №11 - №14 від 29.08.2008,№15-№17 від 21.11.2008, №18-№19 від 03.03.2009, №20-№25 від 07.08.2009, №26 від 25.12.2009, №27 від 16.04.2010, №28 від 16.09.2010, №29- №30 від 20.05.2011, №31-№32 від 18.06.2012, №33- №35 від 13.02.2014, №36 від 31.03.2014, №37-№39 від 06.02.2015, №40-№42 від 17.12.2015, №43 №46 від 19.06.2016, №47-№48 від 24.03.2017, №49 від 12.02.2018, №50 від 12.05.2019.№51 від 13.11.2019, №52-№53(зареєстровано 03.04.2020), №54(зареєстровано 19.05.2020) неодноразово змінювали та уточнювали перелік майна, що передавалось у оренду, за пунктами, внаслідок чого в іншій редакції викладався п.1.1, п. 3.4 Договору.
Зокрема, в останній редакції згідно договору про внесення змін №54, що зареєстровано 20.05.2020, сторонами узгоджено:
П.1.1 Орендодавець зобов`язується передати Орендареві у строкове платне користування комунальне майно загальною вартістю 106412869,81грн, яке визначене у Додатку №1 до цього Договору «Перелік комунального майна КП «МІСТ».
П. 3.4 Згідно цього Договору розрахунок Орендної плати здійснюється наступним чином:
Опл=(106412869,81грЧ10%):12=886773,92грн (без ПДВ);
ПДВ (з 01.11.2019 без урахування Кзпод, Іпр та ІМ)-177354,78грн.
Сторонами договору надано суду переліки майна, які були предметом договору оренди у спірний період з урахуванням всіх змін та доповнень, які відбулись, на початок періоду виникнення заборгованості.
Первісно визначений прокурором період виникнення заборгованості не відповідає фактичним обставинам справи, вірним є період з квітня 2020 по лютий 2021, що підтверджено представниками позивача2 та відповідача у підготовчому засіданні.
За умовами пункту 3.1 Договору плата за користування Орендарем майном за цим Договором визначається відповідно до рішення Краматорської міської ради від 11.10.2006 року за №6/V-2.
Згідно пункту 2 рішення Краматорської міської ради від 11.10.2006 №6/V-2 «Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП «МІСТ», орендну плату за нерухоме майно, зазначене в додатку 1, направити: 70% - КП «Міст», 30% - до міського бюджету.
В якості Додатку 1 до рішення Ради надано загальний перелік майна у кількості 1541одиниця.
За рішенням Краматорської міської ради від 31.08.2010 №38/V-26 «Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП «МІСТ», визначено нову формулу розрахунку орендної плати на майно комунальної власності.
В якості Додатку 1 до рішення Ради надано перелік нерухомого майна, що передано в оренду КП «МІСТ», Додатку2 перелік майна що передано в оренду КП «МІСТ».
Розбіжності щодо нарахування орендної плати за майно, що передбачено у Додатку 1 та Додатку 2 полягають у застосуванні 15% та 10% коефіцієнту відповідно при здійсненні розрахунку.
В п. 3 рішення №38/V-26 визначено, що рішення Краматорської міської ради від 11.10.2006 №6/V-2 «Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП «МІСТ» зі змінами слід вважати таким, що втратило чинність.
Рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 № 7/VІ-12, затверджене Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методика розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська».

Пунктом 4 вказаного рішення встановлено, що розрахунок орендної плати, встановлений Методикою, зазначеною у п.1 даного рішення застосовується до договорів оренди, які укладені після набуття чинності вказаного рішення.

У пункті 5 Рішення зазначено: «Вважати такими, що втратили чинність рішення міської ради «Про затвердження Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методику розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності м. Краматорська від 16.03.2005 №23/ІV-77 та «Про внесення змін до розрахунку і порядку використання плати Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності м. Краматорська», затверджених рішенням Краматорської міської ради від 16.03.2005 №23/ІV-77» від 26.12.2006 №8/V-57.

У пункті 18 Методики вказано, що надходження коштів від оренди за нерухоме, рухоме та інше окреме, індивідуально визначене майно, балансоутримувачами якого є комунальні підприємства, організації або установи, розподіляється наступним чином: 70 % надходжень до загального фонду міського бюджету; 30% надходжень комунальному підприємству, установі та організації, у яких ця сума за рішенням міської ради залишається в розпорядженні та використовується згідно з затвердженим кошторисом доходів та видатків.

Згідно рішення Краматорської міської ради №14/VI -28 від 21.03.2012 «Про порядок використання КП «МІСТ» плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м.Краматорська» надходження коштів від оренди майна, балансоутримувачем якого є КП «МІСТ» розподіляються наступним чином: - за окреме індивідуально визначене майно підприємства підприємству; за нерухоме майно підприємства - 70% орендної плати підприємству, 30% до загального фонду міського бюджету.

Рішенням Краматорської міської ради від 31.03.2021 №7/VІІІ-312 «Про врегулювання деяких питань з оренди майна, що належить до комунальної власності Краматорської територіальної громади», затверджено наступний порядок розподілу орендної плати за користування майном комунальної власності Краматорської територіальної громади, зокрема, п. 1.3 за окреме індивідуально визначене майно (крім, нерухомого)-100% балансоутримувачу майна; пункт 1.2 - за нерухоме майно, яке перебуває на балансі виконавчих органів міської ради, комунальних підприємств, установ та закладів (крім закладів охорони здоров`я)) - 30% орендної плати до міського бюджету, 70% балансоутримувачу майна.

Рішенням внесено зміни до Методики, зокрема, виключені п.п. 12,18 останньої, встановлено Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська, що затверджене рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 №7/VІ-12, вважати таким, що втратило чинність.

Розділом 9 Договору встановлено порядок контролю за використанням майна, а саме: п.9.1 Контроль за використанням майна, переданого оренду Орендареві згідно цього Договору, здійснює Орендодавець та (або) Управління. 9.2 Згідно цього Договору Орендодавець та (або) Управління здійснюють перевірку використання Орендарем майна один раз на рік, попередивши про це Орендаря не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня перевірки.

Рішенням Краматорської міської ради №5/ VIІІ-231 від 24.02.2021 затверджено Положення про управління житлово-комунального господарства, згідно п.5 розділу 1 останнього Управління є юридичною особою. Управління є головним розпорядником коштів (п.12).

До загальних напрямків діяльності Управління віднесено здійснення повноважень орендодавця та органу приватизації об`єктів комунальної власності Краматорської територіальної громади, здійснення повноважень органу управління майном, яке перебуває у повному господарському віданні (на балансі) комунальних підприємств, що належать до сфери відання Управління житлово-комунального господарства розумінні Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Завдання та функції Управління визначені у розділі ІІІ Положення, в частині, що стосується орендованого майна п.п.2.59-2.67. Зокрема, виступає орендодавцем єдиних майнових комплексів, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, окремого індивідуально визначеного майна тощо, що перебувають у власності Краматорської територіальної громади, здійснює розрахунок та нарахування орендної плати за користування комунальним майном, забезпечує її отримання на відповідний реєстраційний рахунок та контроль за своєчасним надходженням орендної плати. Здійснює всі інші повноваження орендодавця згідно з чинним законодавством.

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, та подані клопотання, заперечення, дослідивши надані сторонами письмові докази, господарський суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, зважаючи на таке.

Відповідно до частини третьої статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною третьою статті 41 ГПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України закріплено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом (частина 2 статті 131-1 Конституції України).

Таким законом є Закон України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 цього Закону, в частині першій якої визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною третьою статті 23 Закону України »Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци 1, 2 частини четвертої статті 23 Закону).

Положеннями частин третьої, п`ятої статті 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

За правилами частини четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системний аналіз положень частин 3-4 статті 53 ГПК України і частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 (пункти 45, 46, 47) у справі № 912/2385/18 зазначила: «Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Ураховуючи зазначене, наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 911/1497/18).

При цьому суд звертає увагу на те, що обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 Господарського процесуального кодексу України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

У постанові від 06.07.2021 року у справі №911/2169/20 Велика Палата Верховного Суду у пунктах 8.5, 8.6 послалась на наступне: «Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, пункт 26 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. пункт 27 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц)».

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятій 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

У пункті 8.10 постанови від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 Велика Палата Верховного Суду сформувала наступний правовий висновок: «Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону, має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на положення частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього засадничого положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави (пункт 8.11 Постанови).

Таким чином, у своєму правовому висновку у цій справі Велика Палата Верховного Суду наголошує, що відповідно до вимог закону (частина третя статті 23 Закону України »Про прокуратуру») прокурор може звертатися з позовом до суду в інтересах держави в особі суб`єкта, який є саме суб`єктом владних повноважень та до компетенції якого у спірних правовідносинах віднесені відповідні повноваження по представництву інтересів держави.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф.В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, п. 27).

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З огляду на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципомnovit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 162 ГПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (статті 74, 77 ГПК України).

У статті 55 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Суб`єктами господарювання є господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Рішенням Краматорської міської ради від 24.07.1998 №ІІІ/23-3 з метою розвитку нетрадиційних форм наповнення міського бюджету і стимулювання підприємницької діяльності в місті, у відповідності до статті 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні», створене комунальне підприємство «МІСТ».

У Статуті Комунального підприємства «МІСТ», у редакції затвердженої рішенням Краматорської міської ради від 24.04.2019 №53/VІІ-192, визначені правові та економічні основи організації і діяльності підприємства.

Згідно пунктам 1.3 - 1.5 розділу 1 Статуту засновником, власником майна, вищим органом управління Підприємства є Краматорська міська влада. Уповноваженим виконавчим органом Власника, до сфери управління якого відноситься Підприємство, є відділ житлового господарства Краматорської міської ради. За своїм правовим статусом Підприємство є комунальним унітарним підприємством (комунальне комерційне підприємство).

Основною метою діяльності підприємства є отримання прибутку та збільшення на цій основі матеріально-технічної бази Підприємства при умови дотримання економічних та соціальних інтересів членів трудового колективу, а також територіальної громади м.Краматорська. Фінансова і виробнича діяльність Підприємства здійснюється згідно з виробничими, фінансовими та іншими планами Підприємства на основі повного господарського розрахунку, самофінансування, керуючись чинним законодавством України. Предметом діяльності Підприємства, зокрема є: здавання в оренду власного нерухомого майна, управління нерухомим майном (пункти 3.1, 3.4, 3.5 розділу 3 Статуту).

У розділі 4 «Юридичний статус Підприємства» Статуту зазначено: Підприємство є юридичною особою згідно з законодавством України, діє на основі повного господарського розрахунку, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в установах банку, печатки, штампи і бланки зі своєю офіційною назвою, фірмові і товарні знаки. Печатки і бланки Підприємства можуть містити в собі фірмовий знак Підприємства. Підприємство здійснює облік і веде звітність в установленій формі (пункт 4.3). Підприємство має право укладати угоди, одержувати майнові та особисті немайнові права, бути позивачем і відповідачем в судах відповідно до діючого законодавства (пункт 4.5). Підприємство за згодою власника може продавати, передавати безкоштовно, обмінювати, передавати в оренду юридичним особам та громадянам засоби виробництва та інші матеріальні цінності, відчужувати їх іншими способами (пункт 4.7).

Згідно до пункту 7.2 Статуту Підприємство зобов`язано: забезпечити своєчасну сплату податків і зборів (обов`язкових платежів) до бюджету і в державні цільові фонди згідно законодавству України; забезпечити цільове використання закріпленого за ним майна і виділених державних коштів.

У відповідності до положень частини третьої статті 78 Господарського кодексу України майно комунального унітарного підприємства перебуває у комунальній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання (комунальне комерційне підприємство) або на праві оперативного управління (комунальне некомерційне підприємство).

Майно, закріплене за КП«МІСТ», являється власністю територіальної громади м.Краматорська і належить підприємству на правах господарського відання. Підприємство має право володіти, користуватися та розпоряджатися закріпленням за ним на праві господарського відання майном комунальної власності, що належить до основних фондів Підприємства (пункт 6.2 розділу 6 Статуту).

Відповідно до частини першої статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника (частина четверта статті 136 ГК України).

Правовий аналіз норм статей 78, 136 Господарського кодексу України дозволяє зробити висновок, що комунальне комерційне підприємство, яке володіє майном на господарського відання, є самостійним у здійсненні господарської діяльності, має право на захист своїх майнових прав, у тому числі при виконанні зобов`язань за договорами оренди майна комунальної власності.

Зважаючи на викладене, суд визнає, що КП «МІСТ» є самостійним суб`єктом господарювання - юридичною особою з повним обсягом процесуальної правоздатності і дієздатності та діє на основі повного господарського розрахунку. Позивач має всі процесуальні можливості для самостійного захисту своїх прав та інтересів у суді.

Предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості по сплаті орендних платежів за користування майном комунальної власності згідно з договором оренди від 21.11.2006 №1-11105, укладеного між КП «МІСТ» та ТОВ «Краматорськтеплоенерго».

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором оренди майна комунальної власності.

Правовідносини оренди (найму) врегульовані положеннями глави 58 «Найм (оренда)» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України та статей 283-291 Господарського кодексу України.

У частині першій статті 283 Господарського кодексу України, яка кореспондується з нормою статті 759 Цивільного кодексу України, передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За правилами частин першої, другої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Наразі суб`єкти господарської діяльності КП «МІСТ» та ТОВ «Краматорськтеплоенерго» як суб`єкти господарювання самостійно виступили у правовідносинах та укладенням договору оренди комунального майна здійснили повноваження, передбачені нормами Цивільного і Господарського кодексу України і у цьому випадку є учасниками господарських відносин.

Між тим з урахуванням положень абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень.

За змістом пункту 1 частини першої статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Враховуючи викладене, господарський суд констатує, що КП «МІСТ» не є суб`єктом владних повноважень та не є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження щодо захисту інтересів держави у конкретних спірних правовідносинах.

Господарський суд зауважує, що відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ, організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Посилання Прокурора, що КП«МІСТ» здійснює соціально важливу діяльність, забезпечуючи функціонування та обслуговування 5 гуртожитків для розміщення внутрішньо переміщених осіб та малозабезпечених верст населення, з огляду на встановлений законом порядок представництва інтересів держави прокурором виключно у певних випадках та у певний спосіб, не є підставою для такого представництва підприємства вцілому.

Прокурор позов до суду у справі №905/820/21 подав також в інтересах держави в особі Краматорської міської ради.

Як вказує Прокурор, всупереч своєму обов`язку, що витікає з повноважень щодо управління комунальним майном, усвідомлюючи порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, Краматорська міська рада не забезпечила належного контролю за повнотою та своєчасністю сплати орендної плати бюджету територіальної громади, що призвело до утворення відповідної заборгованості, не ініціювало її примусового стягнення в судовому порядку, таким чином не здійснила захист інтересів держави у спірних правовідносинах щодо наповнення дохідної частини бюджету.

Зі змісту частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Проте підстави представництва інтересів держави прокуратурою в цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту інтересів держави або здійснює їх неналежно.

Таке »не здійснення захисту» полягає в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень: він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їхнього захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Водночас »здійснення захисту неналежним чином» полягає в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Проте »неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їхнього захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

У даній справі компетентним органом, який може здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тобто позивачем, Прокурором визначено Краматорську міську раду.

З урахуванням положень статей 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Краматорська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування виборним органом, який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси відповідної територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Приписами статті 17 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» передбачено, що відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на засадах їх підпорядкованості, підзвітності та підконтрольності органам місцевого самоврядування.

Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності.

Для реалізації наданих повноважень органи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

З огляду на наведене, господарський суд визнає, що Краматорська міська рада як орган місцевого самоврядування є суб`єктом владних повноважень в цілому.

Згідно до діючого законодавства виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України в справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба в здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їхній діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Враховуючи, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає, з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Наведене свідчить, що доведенню у даному випадку підлягає той факт, чи уповноважена була Краматорська міська влада як орган місцевого самоврядування безпосередньо на час звернення Прокурору до суду на виконання функцій держави в частині здійснення відповідних функцій в спірних відносинах -контролю за виконанням договору та форми такого контролю.

Частиною другою статті 136 Господарського кодексу України передбачено, що власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Зі змісту Статуту КП «МІСТ» встановлено, що засновником, власником майна, вищим органом управління Підприємства є Краматорська міська влада.

Суд вказує, що при визначенні обсягу повноважень Ради як контролюючого органу безпосередньо у спірний період застосуванню підлягають нормативні акти, які діяли на час звернення Прокурора до суду (07.05.2021) в інтересах держави в особі , зокрема, Ради.

Порядок здійснення контролю за використанням майна, переданого в оренду, встановлено нормою статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Контроль за виконанням умов договорів оренди нерухомого та рухомого майна покладається на орендодавців майна (ч.2 вказаної статті).

Порядок виконання контрольних функцій у сфері оренди державного майна затверджується Фондом державного майна України, а у сфері комунального майна - представницькими органами місцевого самоврядування. Якщо представницьким органом місцевого самоврядування не було затверджено відповідний порядок, застосовується порядок виконання контрольних функцій у сфері оренди державного майна (частина п`ята).

Порядок виконання контрольних функцій у сфері оренди комунального майна представницьким органом місцевого самоврядування Краматорською міською радою не розроблявся, про що безпосередньо зазначено нею у письмових поясненнях від 30.09.2021, тому з цього питання суд керується положеннями наказу Фонду державного майна України від 14.05.2021 №655 «Щодо виконання контрольних функцій Фонду державного майна України у сфері оренди» (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.05.2012 за №809/21121).

Згідно пункту 1 цього Наказу доручено Фонду державного майна України, його регіональним відділенням та представництвам як орендодавцям державного майна за укладеними ними договорами оренди здійснювати такий контроль: 1) постійний документальний (у частині надходжень до державного бюджету плати за оренду державного майна, страхування об`єкта оренди); 2) періодичний комплексний з оглядом об`єкта оренди (згідно з щорічними планами-графіками) щодо: зокрема, використання державного майна, переданого в оренду за цими договорами, виконання умов договорів оренди державного нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю.

Тобто, чітко визначено способи контролю - постійний документальний, що полягає у відстеженні надходжень до державного бюджету плати за оренду державного майна, страхування об`єкта оренди, та періодичний комплексний з оглядом об`єкта оренди (згідно з щорічними планами-графіками).

При цьому, Радою з метою ефективної реалізації контрольних функцій у сфері оренди комунального майна створене Управління житлово-комунального господарства, яке діє у відповідності до Положення про управління житлово-комунального господарства, що затверджене рішенням Ради №5/ VIІІ-231 від 24.02.2021.

Управління є окремою юридичною особою (п.5 розділу І) та головним розпорядником коштів (п.12 розділу І).

Системний аналіз п.п.. 5,6 розділу ІІ, п.п. 2.59-2.67. розділу ІІІ Положення надає можливість прийти до висновку, що саме на Управління покладені всі повноваження, які пов`язані з орендою майна, що належить Краматорській територіальній громаді.

В якості спеціального органу, що здійснює контроль за використанням майна, крім Краматорської міської ради як Орендодавця, в п.9 договору також зазначено Управління житлового та комунального господарства Виконавчого комітету Краматорської міської ради, як спеціальний орган, що діяв на час укладання договору.

У тексті письмових пояснень від 30.09.2021 Краматорська міська рада також вказує, що органом, який у період виникнення заборгованості повинен був здійснювати контроль за використанням майна з боку ТОВ «Краматорськтеплоенерго», було Управління житлово - комунального господарства Краматорської міської ради, не зазначаючи які ж саме функції по контролю, крім тих, які викладені у п.1 наказу Фонду державного майна України від 14.05.2021 №655 та п.9 договору відносно здійснення документальних перевірок надходження плати та огляду об`єкту оренди, покладені безпосередньо на Раду.

Одночасно свої повноваження в частині здійснення контролю за використанням майна Орендодавцем реалізовано шляхом надання на апаратній нараді у Голови Краматорської міської ради 23.02.2021 доручення КП «МІСТ» звернутися з позовом про стягнення заборгованості в строк до 02.03.2021.

Доручення Ради КП «МІСТ» не виконане, замість цього мало місце звернення юридичної особи до прокуратури з проханням захистити їх інтереси шляхом звернення до суду з позовом, оскільки у КП «МІСТ» відсутні грошові кошти на сплату судового збору внаслідок скрутного фінансового стану підприємства.

Краматорська міська рада не є стороною (учасником) договору оренди майна комунальної власності.

У матеріалах справи відсутні докази, що Краматорська міська рада зверталась до прокурора із заявою про захист її інтересів у спірних правовідносинах у судовому порядку.

Суд зазначає, що у відповідності до чинного процесуального законодавства захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

У розумінні положень статей 23 Закону України «Про прокуратуру» та 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, здійснюючи представництво в суді законних інтересів держави, у позовній заяві самостійно встановлює компетентний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні повноваження, який відповідно є позивачем у справі.

Господарський суд звертає увагу, що у позовній заяві Прокурор, визначивши Краматорську міську раду та КП«МІСТ» позивачами у цій справі, просить суд стягнути заборгованість за договором оренди комунального майна №1-11105 від 21.11.2006 з відповідача ТОВ «Краматорськтеплоенерго» безпосередньо тільки на користь КП«МІСТ».

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за договором оренди у цій справі Прокурором заявлені виключно на користь юридичної особи КП«МІСТ», яке не є суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого не віднесені відповідні функції щодо представництва по захисту інтересів держави в суді у правовідносинах, що випливають з укладеного між КП «МІСТ» та ТОВ «Краматорськтеплоенерго» договору оренди майна комунальної власності.

Натомість, позовна вимога відносно стягнення з відповідача заборгованості з орендних платежів за договором до загального фонду бюджету територіальної громади на користь Краматорської міської ради, незважаючи на визнання її позивачем у справі, Прокурором не заявлена.

Крім того, суд приходить до висновку, що органом, який від імені держави повинен був здійснювати відповідні функції з контролю за використанням орендованого майна на час звернення Прокурору до суду є саме Управління житлово-комунального господарства Краматорської міської ради, як окрема юридична особа, тоді як позов заявлено на користь Краматорської міської ради.

Розглянувши доводи Прокурора та позивачів, що стосуються не доотримання Краматорською міською радою до місцевого бюджету грошових коштів внаслідок неналежного виконання договору з боку відповідача суд зазначає наступне.

Уповноважений представник позивача 2 вказував у засіданні суду, що на відповідача покладається обов`язок сплатити орендну плату на розрахунковий рахунок позивача2, яка у наступному позивачем 2 на підставі встановленого рішенням Ради алгоритму розподілення сплачується на користь Ради до місцевого бюджету. Наполягає, що у спірний період діяв алгоритм розподілення, який передбачений Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська, що затверджена рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 № 7/VІ-12.

Як встановлено вище, період за який виникла заборгованість, що віднесена до предмету спору, квітень 2020 - лютий 2021, тому метою суду є встановлення порядку обчислення орендної плати та її розподілення у саме спірний період.

За умовами договору перерахування орендної плати у повному обсязі здійснюється на банківський рахунок Орендодавця, вказаний в цьому Договорі (п.3.8), при цьому вказана плата визначається відповідно до рішення Краматорської міської ради від 11.10.2006 року за №6/V-2. (п.3.1).

Рішення Краматорської міської ради від 11.10.2006 №6/V-2 «Про розрахунок орендної плати за майно, яке знаходиться на балансі КП «МІСТ», яким встановлено, що орендну плату за нерухоме майно, зазначене в додатку 1, направити: 70% - КП «Міст», 30% - до міського бюджету, до спірних правовідносин не відноситься, оскільки за рішенням Краматорської міської ради від 31.08.2010 №38/V-26 воно втратило чинність.

Рішенням №38/V-26 визначено нову формулу розрахунку орендної плати на майно комунальної власності: формула відрізняється для нарахування орендної плати щодо майна, яке визначено у Додатку 1 та Додатку 2 до рішення. Зокрема, до вказаного рішення в якості Додатку 1 до рішення Ради надано перелік нерухомого майна, що передано в оренду КП «МІСТ», Додатку 2 перелік майна що передано в оренду КП «МІСТ», розбіжності щодо нарахування орендної плати за майно, передбачене у Додатку 1 та Додатку 2 полягають у застосуванні 15% та 10% коефіцієнту відповідно при здійсненні розрахунку. Майно, яке є предметом договору №1-11105 від 21.11.2006 перелічене у Додатку 2, оскільки не віднесене Радою до нерухомого.

Суд вбачає, що у рішенні від 31.08.2010 №38/V-26 не визначено алгоритму розподілення суми орендної плати між Радою та КП «МІСТ».

Інформації щодо втрати чинності рішенням Краматорської міської ради від 31.08.2010 №38/V-26 матеріали справи не містять.

Рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 № 7/VІ-12, затверджене Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності та Методика розрахунку і порядку використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська».

Пунктом 18 Методики передбачено, що надходження коштів від оренди за нерухоме, рухоме та інше окреме, індивідуально визначене майно, балансоутримувачами якого є комунальні підприємства, організації або установи, розподіляється наступним чином: 70 % надходжень до загального фонду міського бюджету; 30% надходжень комунальному підприємству, установі та організації, у яких ця сума за рішенням міської ради залишається в розпорядженні та використовується згідно з затвердженим кошторисом доходів та видатків.

Однак, суд вбачає, що п. 4 вказаного рішення встановлено - розрахунок орендної плати, встановлений Методикою, зазначеною у п.1 даного рішення застосовується до договорів оренди, які укладені після набуття чинності вказаного рішення.

Тобто, оскільки договір між сторонами укладено 21.11.2006, а застосуванню вона підлягає виключно у разі, якщо договір укладено після набрання чинності рішенням, порядок розрахунку, встановлений Методикою на спірні правовідносини не розповсюджується.

Крім того, суд вбачає, що у будь-якому випадку вказана Методика на правовідносини сторін у період квітень 2020 - лютий 2021, не розповсюджується, так як згідно рішення Краматорської міської ради №14/VI -28 від 21.03.2012 «Про порядок використання КП «МІСТ» плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м.Краматорська», що прийнято пізніше та стосується саме КП «МІСТ», надходження коштів від оренди майна, балансоутримувачем якого є КП «МІСТ» розподіляються наступним чином: - за окреме індивідуально визначене майно підприємства підприємству; за нерухоме майно підприємства - 70% орендної плати підприємству, 30% до загального фонду міського бюджету.

Інформації щодо втрати чинності рішенням Краматорської міської ради №14/VI -28 від 21.03.2012 матеріали справи не містять.

У подальшому, рішенням Краматорської міської ради від 31.03.2021 №7/VІІІ-312 «Про врегулювання деяких питань з оренди майна, що належить до комунальної власності Краматорської територіальної громади», затверджено наступний порядок розподілу орендної плати за користування майном комунальної власності Краматорської територіальної громади, зокрема, п. 1.3 за окреме індивідуально визначене майно (крім, нерухомого)-100% балансоутримувачу майна; пункт 1.2 - за нерухоме майно, яке перебуває на балансі виконавчих органів міської ради, комунальних підприємств, установ та закладів (крім закладів охорони здоров`я) - 30% орендної плати до міського бюджету, 70% балансоутримувачу майна, внесено зміни до Методики, зокрема, виключені п.п. 12,18 останньої, встановлено Положення про порядок передачі в оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Краматорська, що затверджене рішенням Краматорської міської ради від 13.07.2011 №7/VІ-12, вважати таким, що втратило чинність.

З огляду на викладене, орендна плата за період квітень 2020 - лютий 2021 після її сплати відповідачем повинна розподілятись згідно алгоритму, встановленому рішенням Краматорської міської ради №14/VI -28 від 21.03.2012.

При цьому, визначальним для виникнення у позивача 2 обов`язку щодо перерахування грошових коштів в розмірі 30% орендної плати до міського бюджету є той факт чи віднесене майно, що орендується, до нерухомого, в інших випадках орендна плата на 100% залишається у балансоутримувача майна.

Позивач 2 наполягає, що серед орендованого відповідачем майна, основним видом є трубопроводи (теплотраси, ділянки теплотрас) та їх складові, що віднесено до нерухомого майна, оскільки вони нерозривно пов`язані з земельною ділянкою, на якій вони розташовані, на підтвердження чого надає докази на підтвердження відношення трубопроводів до нерухомого майна, а саме, наказ Міністерства юстиції України від 14 квітня 2009 року № 660/5 «Про затвердження Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації», Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», що затверджено наказом Міністерства фінансів України N 92 від 27.04.2000, наукову статтю з цього приводу.

Одночасно, Прокурор у поясненнях №15/4-1025вих-21 від 04.08.2021 вказує, що майно не є нерухомим, тому надати на підтвердження факту перебування об`єктів оренди в комунальній власності витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вбачається за можливе.

Представники позивача 2 та відповідача у засіданні суду зазначили, що між ними були укладені два окремих договори, один з яких є №1-11105 від 21.11.2006, з розмежуванням саме за ознакою віднесення майна до нерухомого.

Відповідач посилається, що опосередковано про факт віднесення майна до індивідуально визначеного вбачається з того факту, що як у договорі, у договорах про внесення змін до нього вказана формула нарахування розміру орендної плати з застосуванням коефіцієнту 10%, який підлягає застосуванню при розрахунку такої плати саме за індивідуально визначене майно, що не є нерухомим.

Рада, як власник майна, приймаючи рішення від 31.08.2010 №38/V-26, яким визначалась формула розрахунком орендної плати та яке на даний час є чинним, розмежувала майно, що є нерухомим та перелік якого зазначено у Додатку 1 до рішення, та майно, що є індивідуально визначеним та не віднесено до нерухомого, перелік якого зазначено у Додатку 2 до рішення.

Позивач 2 не надав суду доказів яким чином( як за рухоме, або як за нерухоме майно) розраховувався розмір орендної плати, що, за його ствердженням, повинна сплачуватись до місцевого бюджету за час з моменту укладання договору по березень 2020 (період виконання договору, що передував спірному періоду) та чи здійснювалась така сплата до місцевого бюджету взагалі.

Посилання КП «МІСТ» на Наказ Міністерства юстиції України від 14 квітня 2009 року № 660/5 »Про затвердження Методичних рекомендацій стосовно визначення нерухомого майна, що знаходиться на земельних ділянках, право власності на які підлягає державній реєстрації» судом не приймається, оскільки його визнано таким, що втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України 07.04.2014 № 599/5.

Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», що затверджено наказом Міністерства фінансів України N 92 від 27.04.2000 безпосередньо не відносить теплотраси, ділянки теплотрас, теплові мережі до нерухомого майна.

Суд також приймає до уваги, що за договором оренди майна комунальної власності №1-11105 від 21.11.2006 також передавалось інше майно, яке вочевидь є рухомим, має індивідуально визначені ознаки. Даний факт сторонами у справі не оспорюється.

Таким чином, суд приходить до висновку, що майно, яке передано у оренду за спірним договором з урахуванням змін та доповнень до нього, не віднесене власником майна до нерухомого, міститься в Додатку 2 до рішення від 31.08.2010 №38/V-26, є індивідуально визначеним, тобто, орендна плата залишається у розмірі 100% у відповідача, що, в свою чергу, виключає порушення інтересів Ради в частині недоотримання грошових коштів саме у такий спосіб.

Посилання позивача 2, що підприємство на теперішній час неспроможне виконувати свої зобов`язання з виплати заробітної плати перед працівниками підприємства, тому у червні 2021 Радою надано КП «МІСТ» 5600000грн фінансової допомоги, яка спрямована на виплату заробітної плати працівникам, зазначене свідчить про прямі збитки, які завдаються Раді внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, не приймається судом, оскільки рішення щодо надання фінансової допомоги прийнято Радою самостійно та прямо не пов`язано з недобросовісною поведінкою відповідача, яка полягає невиконанні умов договору.

Прокурор у відповідності до положень абзацу 2 частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 цього Закону, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Господарським судом встановлено, що повідомлення про представництво інтересів держави в порядку статті 23 Закону України «Про прокуратуру» від 08.04.2021 заступником Керівника Донецької обласної прокуратури направлено Краматорській міській раді та КП «МІСТ» 09.04.2021, що підтверджується списком згрупованих відправлень за вказану дату, що міститься в матеріалах справи.

Позовна заява підготовлена Прокурором 30.04.2021 та фактично надіслана до суду 07.05.2021, що підтверджується поштовою квитанцією на конверті.

За таких обставин вимоги вказаної норми Закону Прокурором виконані, надано розумний строк з метою здійснення належного реагування та надана можливість на самостійне представництво інтересів держави в суді.

Тому посилання відповідача в цій частині суд не приймає до уваги.

Зважаючи на викладене, оцінивши докази, які надані на їх підтвердження, в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд, враховуючи наведені положення цивільного і господарського судочинства, дійшов висновку, що обставини, на які посилається Прокурор, в повній мірі не підтверджені належними і допустимими доказами, а умови і підстави, з якими закон пов`язує можливість представництва щодо захисту інтересів держави в особі компетентного органу у спірних правовідносинах, Прокурором достатньо не визначені та не доведені перед судом, що свідчить про відсутність законних підстав для представництва Прокурором інтересів держави в суді у цій справі.

У постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду виклала наступний правовий висновок: «Якщо після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України».

Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Таким чином, клопотання відповідача, що викладене у відзиві на позов, про залишення позову без розгляду, судом задовольняється, позовна заява залишається без розгляду на підставі пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

З клопотанням про повернення суми сплаченого судового збору у порядку п.4 ст.7 Закону України «Про судовий збір» Прокурор не звертався, тому вирішення питання щодо повернення судового збору є передчасним.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 226, 234-235 Господарського процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго», що викладене у відзиві на позов, про залишення позову без розгляду.

Залишити без розгляду позовну заяву Заступника керівника Донецької обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача 1 - Краматорської міської ради, позивача 2 Комунального підприємства «МІСТ» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» про стягнення заборгованості в розмірі 19716980,39грн.

У підготовчому засіданні 05.10.2021 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 11.10.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М. Устимова