РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.10.2021Справа № 910/10565/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.», Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування»

про стягнення 7777,68 грн,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування» про стягнення 7777,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 29.12.2020 у Чернівецькій області, м. Чернівці на вул. Героїв Майдану відбулась дорожньо-транспортна пригода внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля марки «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_1 , у результаті якої пошкоджено автомобіль марки «KIA», д.н.з НОМЕР_3 , власнику якого ОСОБА_2 позивач, як страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 9777,68 грн. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» відповідно до полісу серії ЕР/201689690 та відповідно до полісу серії АО/002831222 у Приватному акціонерному товаристві «Просто Страхування». У зв`язку з вищезазначеним, позивач просить стягнути з відповідача 1 суму страхового відшкодування у розмірі 2888,84 грн та з відповідача 2 - 4888,84 грн.

Відповідач 2 проти позову заперечував, вказуючи на те, що відповідачем 1 йому було направлено лист про початок врегулювання страхової справи з позивачем, після завершення якої та виплати страхового відшкодування, ТОВ «Ю.Ес.Ай» звернеться до відповідача 2 за компенсацією 50% виплаченого страхового відшкодування. Оскільки відповідач 1 не звертався до відповідача 2 з заявою про страхове відшкодування, то у відповідача 2 не виникло обов`язку компенсувати 50% відшкодування. Крім того відповідач 2 не мав права врегульовувати справу до завершення такого врегулювання відповідачем 1 з метою уникнення виплати подвійного відшкодування.

Також відповідач 2 зазначив, що позивачем порушено порядок звернення із заявою про виплату страхового відшкодування визначений ст.ст. 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з чим, відповідач зазначає про передчасність звернення позивача із відповідним позовом, оскільки строк для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування чи надання аргументованої відповіді про відмову не сплив.

Суд зазначає, що відповідач 1 не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач 1 у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем 1 відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.04.2019 року між ТДВ «Експрес Страхування» (страховик, позивач) та ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №202.19.2456520 (далі - Договір) щодо автомобіля «KIA», д.н.з НОМЕР_3 , 2019 року випуску, в тому числі за страховим ризиком - ДТП.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2020 о 13:20 год у м. Чернівці, по вул. Героїв Майдану сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яким керував ОСОБА_1 та транспортного засобу «KIA», д.н.з НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження

По факту вказаної ДТП водіями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 29.12.2020.

Як визначено ст.33.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Інструкція) (затверджено протоколом президії МТСБУ від 11.08.2011 за №274/2011).

Відповідно до п. 1 вказаної вище Інструкції, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (далі - Повідомлення) це письмове повідомлення встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро України (далі - МТСБУ) зразка, яке надається Страховику чи МТСБУ водієм транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 2 Інструкції, Повідомлення заповнюється та підписується водіями транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП). Повідомлення може оформлятися одним із водіїв транспортних засобів виключно у разі, якщо оформлення ДТП здійснювалося уповноваженими на те працівниками міліції.

При складанні Повідомлення використовується тільки один комплект документів, що складається з трьох аркушів: титульної сторінки, оригіналу та копії повідомлення будь-якого учасника ДТП (п. 3 Інструкції).

Пунктом 4 Інструкції закріплено, що повідомлення заповнюється чітко, розбірливо, від руки кульковою ручкою, бажано друкованими літерами, при цьому обов`язково зазначаються всі відомості про кожного учасника ДТП. Вибір учасником колонки (жовта чи блакитна) не має значення.

У п.5 Інструкції зазначено, що у разі настання ДТП за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти Повідомлення. У такому разі водії транспортних засобів після складення Повідомлення мають право залишити місце ДТП та звільняються від обов`язку інформувати Державтоінспекцію МВС України про її настання.

Згідно із положеннями п.6 Інструкції, виправлення у Повідомленні категорично забороняються. Замість зіпсованого бланку заповнюється інший. Тільки після підписання Повідомлення водіями учасниками ДТП, аркуші розділяються для кожного із водіїв.

Відповідно до п.7 вказаної Інструкції, у повідомленні зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, схема ДТП; у пункті 10 стрілкою необхідно вказати напрям і місце початкового удару (первинного контакту); у пункті 11 стисло зазначаються видимі пошкодження кожного транспортного засобу; у пункті 12 (клітинки 1-17) відмічаються знаком «Х» обставини, які відносяться та характеризують ДТП.

Оформлене у відповідності до зазначеної Інструкції учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлення в силу положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для прийняття страховиком рішення щодо здійснення страхового відшкодування.

Позивач, на виконання умов Договору №202.19.2456520 від 07.04.2020 на підставі страхового акту №3.21.3-1 від 20.01.2021, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування пошкодженого транспортного засобу марки ««KIA», д.н.з НОМЕР_3 в розмірі 9777,68 грн на рахунок СТО - ТОВ «Промавтотехсервіс», що підтверджується копією платіжного доручення №ЦО00475 від 20.01.2021.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку-фактури № від 19.01.2021 - ТОВ «Промавтотехсервіс», відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «KIA», д.н.з НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, склала 14527,68 грн.

Виходячи зі змісту ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля марки «Nissan», д.н.з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 вимог Правил дорожнього руху, що підтверджує наявність вини останнього у ДТП.

Крім того, факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, вина ОСОБА_1 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Nissan», д.н.з НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), застрахована за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4 у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та АО № у Акціонерному товаристві «Просто Страхування».

З наявних в матеріалах справи копій витягів з МТСБУ полісів обов`язкового страхування ЕР № 201689690 та АО № вбачається, що останні були чинні на момент скоєння ДТП (29.12.2020). Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, франшиза - 2000 грн та 130000 грн, франшиза - 0 (нуль) грн відповідно.

Таким чином, особами, відповідальними за завдані власнику автомобіля марки «KIA», д.н.з НОМЕР_3 , збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідачі.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за Договір страхування №202.19.2456520 від 07.04.2020, перейшло право вимоги, яке ОСОБА_2 мала до відповідачів, як осіб, відповідальних за завдані збитки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідачів із заявами про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування) вих.№684/07-3.21.3 від 27.01.2021 та вих. №678/07-3.21.3 від 27.01.2021 в яких просив сплатити суму страхової виплати в розмірі 9777,68 грн. Проте, відповідачами вказані вимоги залишені без відповіді та задоволення.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо законності та обґрунтованості позовних вимог позивача, у зв`язку з чим відповідно до вимог п.п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням розмірів франшиз, встановлених договорами обов`язкового страхування, з відповідача 1 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 2888,84 грн та з відповідача 2 1 підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 4888,84 грн.

Посилання відповідача 2 на відсутність підстав для здійснення страхового відшкодування у зв`язку з початком врегулювання справи іншим відповідачем та необхідність очікування вимоги про компенсацію 50% виплаченого відшкодування судом відхиляються, оскільки норми чинного законодавства не містять таких підстав для невиплати страхового відшкодування. Посилання відповідача 2 на положення пунктів 5.1-5.3 Порядку виконання зобов`язань при настанні події, яка є страховим випадком за декількома внутрішніми договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів судом також відхиляються, оскільки вказаними положеннями регулюється порядок відшкодування страховику, який здійснив виплату страхового відшкодування іншими страховиками, проте матеріали справи не містять доказів виплати позивачу страхового відшкодування відповідачами повністю або частково.

Щодо доводів відповідача 2 про ненадання позивачем повного комплекту документів під час звернення із заявою про відшкодування шкоди від 27.01.2021, то суд зазначає, що звернення із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку визначеному ст. 35 Закону, не є обов`язковим, а потерпіла особа (інша особа, яка має право на отримання відшкодування) може реалізувати своє право на отримання страхового відшкодування шляхом подання заяви у порядку визначеному ст. 35 Закону або шляхом подання відповідної позовної заяви до суду.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, буд. 4, корпус 6-А; ідентифікаційний код 32404600) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 15/2; ідентифікаційний код 36086124) страхове відшкодування в сумі 2888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 84 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцерна, буд. 10; ідентифікаційний код 24745673) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (01024, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 15/2; ідентифікаційний код 36086124) страхове відшкодування в сумі 4888 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят вісім) грн 84 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 18.10.2021.

Суддя Я.В. Маринченко