УХВАЛА

м. Київ

21.10.2021Справа № 910/16942/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ладамир», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення 1 218 710, 92 грн та звернення стягнення на предмет застави,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ладамир», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з вимогами про солідарне стягнення з боржника та поручителів заборгованості за договором № BGV/U/03-2-7050 про надання гарантії від 14.08.2020; про солідарне стягнення з боржника та поручителів заборгованості за договором №BGV/U/03-2-8151 про надання гарантії від 10.09.2020; про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № BGV/U/03-2-7050/Z2 від 05.01.2021 в рахунок погашення заборгованості за договором № BGV/U/03-2-7050 про надання гарантії від 14.08.2020 та договором №BGV/U/C3-2-8151 про надання гарантії від 10.09.2020; про звернення стягнення на предмет застави за договором застави № BGV/U/03-2-7050/Z1 від 14.08.2020 в рахунок погашення заборгованості договором № BGV/U/03-2-7050 про надання гарантії від 14.08.2020.

Одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом

- накладення арешту на предмет застави за Договором застави № BGV/U/03-2-7050/Z1 від 05 січня 2021 р. товари в обороті, які знаходяться за адресами АДРЕСА_1 , та які належать ТОВ «ЛАДАМИР» (04209, м. Київ. вул. Героїв Дніпра, буд.7, ), згідно з переліком товарів викладеним в Додатку №1 до договору, а у разі їх відсутності, на товари будь-якого іншого виду, але такого ж роду як передбачено п. 2.1.1. Договору застави, які належать Заставодавцю, в межах заставної вартості Предмета застави 1 720 000, 00 грн;

- накладення арешту на предмет застави за Договором застави №BGV/U/03-2-7050/Z1 від 14.08.2020 укладеного між Банком та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_1 ) предметом застави якого є автомобіль марки RENAULT модель MASTER 2.2 D, білого кольору, тип ТЗ спеціалізований вантажний фургон малотоннажний - В, 2010 р.в., д.н.з. НОМЕР_2 ;

- накладення арешту на грошові кошти, які належать ТОВ «ЛАДАМИР» (04209, м. Київ, вул. Героїв Дніпра, буд. 7, ), та знаходяться на рахунках АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805, р/р НОМЕР_3 ; АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», МФО 380805, р/р НОМЕР_4 ; AT «УКРБУДІНВЕСТБАНК», МФО 380377, р/р НОМЕР_5 ; AT «УКРБУДІНВЕСТБАНК», МФО 380377, р/р НОМЕР_6 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, в межах ціни позову 1 218 710, 92 грн;

- накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , і.н. НОМЕР_7 ), всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, в межах ціни позову 1 218 710, 92 грн;

- накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , і.н. НОМЕР_8 ), всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті, в межах ціни позову 1 218 710, 92 грн.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що у позивача є підстави вважати, що виконання судового рішення буде ускладнено, або унеможливлено внаслідок порушення ТОВ «Ладамир» умов договорів про надання гарантії та договору застави товарів в обороті, а також та порушення поручителями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 умов договорів поруки та майновим поручителем ОСОБА_3 умов договору застави.

На переконання заявника, порушення полягає у тому, що ТОВ «Ладамир» здійснює відчуження товарів в обороті без їх поновлення, чим порушує умови договору застави, при цьому виручені кошти не спрямовуються на погашення боргу.

Також, заявник вказує, що відповідачі не виконують вимоги банку про погашення існуючої заборгованості, що є порушенням укладених договорів і, відповідно, свідчить про намір відповідачів не виконувати рішення суду у даній справі, в зв`язку з чим, заявник вважає обґрунтованим застосування заходів забезпечення позову. Крім того, заявник вказує про існування у ТОВ «ЛАДАМИР» грошових зобов`язань перед третіми особами, що було встановлено судовими рішенням і, відповідно, стягнення заборгованостей на користь третіх осіб в рамках виконавчих проваджень може утруднити або зробити неможливим виконання рішення в рамках даного спору.

Розглянувши подану заяву, суд не вбачає підстав для її задоволення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Зі змісту позову вбачається, що заявлені позовні вимоги виникли внаслідок правовідносин за кількома господарськими договорами, а саме договором № BGV/U/03-2-7050 про надання гарантії від 14.08.2020 та договором №BGV/U/C3-2-8151 про надання гарантії від 10.09.2020.

Виконання зобов`язання за цими договорами було забезпечено:

- договором застави № BGV/U/03-2-7050/Z2 від 05.01.2021, укладеним між банком та ТОВ «Ладамир», предметом якого є товари в обороті;

- договором поруки № BGV/U/03-2-7050/P1 від 14.08.2020, укладеного між банком та ОСОБА_1

- договором поруки № BGV/U/03-2-7050/P2 від 05.01.2021, укладеного між банком та ОСОБА_2

- договором поруки №BGV/U/C3-2-8151/P1 від 10.09.2020, укладеного між банком та ОСОБА_1

- договором поруки №BGV/U/C3-2-8151/P2 від 10.09.2020, укладеного між банком та ОСОБА_2 .

Додатково, виконання зобов`язання за договором № BGV/U/03-2-7050 про надання гарантії від 14.08.2020 було забезпечено договором застави № BGV/U/03-2-7050/Z1 від 14.08.2020, укладеним між банком та ОСОБА_3 , предметом якого є автомобіль марки «RENAULT MASTER 2.2 D», д.н.з. НОМЕР_2 .

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі у разі задоволення позовних вимог безпосередньо залежить від тієї обставини, чи буде наявною у відповідача необхідна сума грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи та стверджується самим заявником, ТОВ «Ладамир» здійснюється продаж майна, яке передано в заставу (товар в обороті). Однак, продаж такого майна, зокрема, і складає господарську діяльність відповідача. Договір застави майнових прав не містить заборони на продаж таких товарів, а містить припис про поновлення кількості таких товарів. При цьому односторонньо складені акти про відмову боржника від підписання акту перевірки товарів в обігу не свідчить про непоновлення таких товарів. А тому такі доводи відхиляються як необґрунтовані.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За змістом статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд відповідно до положень статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору.

В контексті викладеного, позивачем не надано доказів, а судом не встановлено обставин, які свідчать про наявність потенційних труднощів у подальшому виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Тому самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення у разі задоволення позову без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 13 січня 2020 року в справі № 922/2163/17.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також суд враховує, що позивач вже звертався із аналогічними заявами про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову. Так, ухвалами Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 в справі № 910/7688/21 та від 28.05.2021 в справі № 910/8519/21, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 відмовлено у задоволенні заяв Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк».

Тобто, протягом майже півроку, заявник не звертався до суду з позовною заявою та не вчиняв додаткових дій щодо перевірки предмета застави, що не свідчить про те, що позивач зацікавлений в оперативному вирішені спору.

Отже, твердження заявника з приводу того, що невжиття заходів до забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі є необґрунтованими, що має наслідком відмову задоволенні поданої ним заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства «Український будівельно-інвестиційний банк» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова