ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021 року Справа № 904/2121/21

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Антоніка С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 (суддя Золотарьова Я.С.) у справі №904/2121/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан", м. Дніпро

про стягнення 32 621,27 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" на свою користь 26 320,00 грн. основного боргу, 1 645,23 грн. інфляційних втрат, 936,71 грн. 3% річних, 1 087,33 грн. пені, 2 632,00 грн. штрафу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 у справі №904/2121/21позов задоволено у повному обсязі: з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" 26 320,00 грн. основного боргу, 1 645,23 грн. інфляційних втрат, 936,71 грн. 3% річних, 1 087,33 грн. пені, 2 632,00 грн. штрафу, 2 270,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору на розміщення реклами № 1.1-203 від 10.04.2019 в частині своєчасної оплати вартості наданих позивачем відповідачу послуг, у зв`язку з чим заборгованість за надані послуги становить 26 320,00 грн.

Господарський суд зазначив, що враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати наданих послуг, є обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення за період з 16.03.2020 по 25.06.2020 пені в сумі 1 087,33 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення штрафу суд першої інстанції зазначив, що враховуючи те, що пунктом 4.3 договору передбачено, що прострочення замовником оплати платежів понад 14 календарних днів, передбачених цим договором, замовник сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу, відповідно перевіривши розрахунок штрафу, господарський суд дійшов висновку, що він є правильним, тому вимога щодо стягнення штрафу в сумі 2 632,00 грн. підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, які заявлені на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, господарський суд, здійснивши перевірку розрахунку позивача, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача; щодо стягнення з відповідача 3% річних за період з 26.11.2019 по 16.02.2021 в сумі 936,71 грн. та інфляційні втрати за період листопад 2019 - лютий 2021 в сумі 1 645,23 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 у справі №904/2121/21 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення та зазначає, що у квітні 2019 року відповідач виготовив та встановив за власний кошт лайтбокс та розмістив в зоні очікування вильоту внутрішніх рейсів аеропорту, належним чином здійснив оплату послуг позивача; з квітня 2019 року по жовтень2019 року відповідач сплачував послуги за договором, однак у зв`язку з виявленням новим менеджментом товариства фактичної відсутності розміщення реклами за весь період дії договору, відповідачем було з початку усно, а надалі, письмово, враховуючи п. 7.2. договору, запропоновано позивачу розірвати договір.

Скаржник вважає, що позивачем не доведено факт надання послуги по розміщенню реклами, матеріали справи № 904/2121/21 таких доказів також не містять.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021 для розгляду справи № 904/2121/21 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Орєшкіна Е.В., судді ОСОБА_1., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 09.08.2021 апеляційну скаргу залишено без руху, Товариству з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги (подання доказів сплати судового збору) протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

13.08.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" надійшла заява про усунення недоліків та докази сплати судового збору у сумі 405,00 грн.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_1 відбулась автоматична зміна складу колегії суддів. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.08.2021 справу №904/2121/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Орєшкіна Е.В. (головуючий, доповідач), судді Кощеєв І.М., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.08.2021 (колегією суддів: головуючий Орєшкіна Е.В. (доповідач), судді: Кощеєв І.М., Антонік С.Г.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 у справі №904/2121/21; розгляд скарги призначений у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

19.08.2021 від позивача надійшла відповідь на апеляційну скаргу, в якій позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Позивач вважає, що відповідач всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі не зазначив, у чому саме полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

На думку позивача, відповідач, підписавши з позивачем 01.06.2019 акт з розміщення реклами (додаток № 2 до договору розміщення реклами № 1.1-203 від 10.04.2019), підтвердив фактичне розміщення реклами відповідно до умов договору, протягом строку дії договору з боку замовника зауважень та скарг щодо якості наданих послуг не надходило, шо підтверджує належне виконання зобов`язань за договором з боку виконавця, як не надходило і звернень щодо надання фото-звітів або організації доступу представників замовника до місць розміщення реклами. Крім того, як зазначає, позивач, протягом строку дії договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" направляло на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" документи відповідно до умов договору, зауважень та заперечень щодо них не надходило, відповідач належним чином сплачував кошти за надані послуги у період з квітня по жовтень 2019 року.

Щодо доводів скаржника про дострокове розірвання договору позивач зазначає, що 25.11.2019 з облікового запису електронної пошти позивача на обліковий запис електронної пошти відповідача було направлено повідомлення про те, що відповідно до п. 7.2. договору дострокове розірвання договору дозволяється тільки за згодою обох сторін або за ініціативою однієї сторони, за умови попереднього повідомлення іншої сторони не пізніше 60-ти календарних днів до дати дострокового розірвання договору, а оскільки строк дії договору спливає 31.12.2019 та відповідачем було прийняте рішення його не продовжувати, то підписувати додаткову угоду про дострокове розірвання немає необхідності, між тим, відповіді від відповідача, будь-яких інших звернень та документів на адресу позивача не надходило.

Крім того, як зазначає позивач, 24.12.2019 додатково з облікового запису електронної пошти Комерційної служби Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" на відомий обліковий запис електронної пошти співробітника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" було направлено скановану копії листа позивача від №1.27-07-311 від 24.12.2019 з пропозицією повернути підписані екземпляри раніше надісланих документів та сплатити заборгованість.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 10.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" (замовник) укладено договір на розміщення реклами № 1.1-203, відповідно до п. 1.1. якого виконавець надає, а замовник приймає на платній основі послуги з розміщення реклами в Пасажирській будівлі аеропорту "Дніпропетровськ".

Згідно пункту 1.2 договору реклама розміщується:

- на рекламному носії, що належить замовнику, типу лайтбокс (з освітленням), розміром 2,16 кв.м.(1,2м х 1,8м) в зоні очікування вильоту внутрішніх рейсів аеропорту;

- на рекламному носії, що належить виконавцю, типу банер (без освітлення), розміром 5,53 кв.м.(3,95м х 1,4м) в зоні очікування вильоту міжнародних рейсів аеропорту;

Термін розміщення реклами замовника за цим договором встановлюється з дати

розміщення реклами, відповідно акту, підписаному сторонами (додаток № 2 до договору) до 31 грудня 2019 року (включно) (пункт 1.6 договору).

Пунктом 3.2. договору передбачено, що вартість з розміщення реклами замовника, відповідно до пункту 1.2 цього договору, є договірною і за погодженням сторін за календарний місяць становить 10 966,67 грн., ПДВ 20% - 2 193,33 грн., усього 13 160,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 3.3. договору встановлено, що замовник не пізніше 3-х банківських днів до дати старту розміщення реклами, здійснює передоплату у розмірі вартості рекламних послуг виконавця за один календарний місяць, згідно пункту 3.2 цього договору , для отримання дозволу виконавця на встановлення реклами в аеропорту. Оплата здійснюється на підставі рахунку виконавця. Оплата вноситься замовником в строк не пізніше 25 числа поточного місяця. Період оплати надання послуг розраховується від дати розміщення реклами, зазначеної в акті на установку реклами (додаток № 2 до договору).

Відповідно до пункту 4.2 договору при несвоєчасній оплаті платежів, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на момент оплати, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно з пунктом 4.3 договору за прострочення замовником оплати платежів понад 14 календарних днів, передбачених цим договором, замовник сплачує штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Пунктом 7.2. договору визначено, що дострокове розірвання договору дозволяється тільки за згодою сторін або за ініціативою однієї сторони за умови попереднього повідомлення іншої сторони не пізніше 60-ти календарних днів до дати дострокового розірвання цього договору. У разі дострокового розірвання договору, замовник самостійно, протягом 3-х робочих днів з дня розірвання дії договору, демонтує рекламу, при цьому, сторони підписують відповідний акт. В іншому випадку, замовник проводить оплату за весь період розміщення реклами на території аеропорту, включаючи день монтажу реклами.

Договір вступає в юридичну силу з дати розміщення реклами, відповідно до акту (додаток № 2 до договору) та діє до 31.12.2019 (включно), а в частині невиконання зобов`язань, до повного їх виконання (п. 8.1. договору).

У додатку № 1 до договору сторони погодили, що реклама замовника розміщується на рекламну носії замовника, розташованому в зоні очікування вильоту внутрішніх рейсів на рекламному місці № 8; розмір рекламного носія: висота - 1,8 м, ширина - 1,2 м, тип рекламного носія - лайтбокс.

На виконання умов договору позивач та відповідач підписали акт з розміщення реклами (додаток № 2 до договору) від 01.06.2019, відповідно до якого реклама замовника розміщена відповідно до узгоджених сторонами місць:

-на рекламній конструкції замовника (лайтбоксі), розміром 2,16 кв.м (1,8 м х 1,2 м) в зоні очікування вильотів внутрішніх рейсів аеропорту на рекламному місці № 8, згідно схеми у додатку № 1 до договору,

-на рекламній конструкції виконавця (банері), розміром 5,55 кв.м (1,4 х 3,95 м) в зоні очікування вильоту міжнародних рейсів аеропорту.

В акті також зазначено, що дата розміщення реклами - 01.06.2019, претензій замовник до виконавця у зв`язку з розміщенням реклами не має.

За період: червень - грудень 2019 позивачем надано відповідачу послуги на загальну суму 92 120,00 грн.

Позивач посилається на часткову оплату наданих послуг у розмірі 65 800,00 грн.; до стягнення ним пред`явлений борг у розмірі 26 320,00 грн.

30.10.2020 позивач на адресу відповідача направив претензію за вих. № 154, в якій позивач просив відповідача сплатити заборгованість у розмірі 26 320,00 грн. (а.с.31, т.1).

Матеріали справи містять також лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" (за вих. № 2/юр від 22.11.2019), адресований Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ", в якому відповідач зазначив, що у зв`язку з недоцільністю подальшого рекламування послуг, які надає відповідач, керуючись п. 7.2. договору, просив позивача розглянути пропозицію щодо розірвання договору про розміщення реклами на спеціальних конструкціях № 1.1-203 від 10.04.2019 та вказав, що оплату за листопад 2019 року у розмір 13 160,00 грн. гарантує. В додатку до вказаного листа значиться оригінал додаткової угоди про розірвання договору № 1.1-203 від 10.04.2019 у двох примірниках (а.с. 75, т.1).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заперечує проти отримання вказаного листа на свою адресу.

Відповідно до наявних в матеріалах справи листів Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ", які адресовані Товариству з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" (за вих. № 1.27-07-307 від 11.12.2019, № 1.27-07-311 від 24.12.2019), позивач в них зазначав, зокрема, що стосовно пропозиції відповідача про розірвання договору № 1.1-203 від 10.04.2019 то відповідно до п. 7.2 договору його дострокове розірвання дозволяється тільки за згодою обох сторін, або за ініціативою однієї сторони за умови попереднього повідомлення іншої сторони не менше ніж за 60 календарних днів, а оскільки лист за вих. № 2/юр від 22.11.2019 і проект угоди про розірвання договору надійшли значно пізніше зазначеного терміну, дострокове розірвання договору немає сенсу. Враховуючи зазначене, позивач пропонував відповідачу припинити договірні відносини між ними з 31.12.2019 у зв`язку з закінченням терміну дії договору № 1.1-203 від 10.04.2019, здійснити оплату за надання послуг за листопад-грудень 2019 року і демонтувати рекламу у відповідності до п. 8.2. договору (а.с. 80, 82 т.1).

Згідно актів наданих послуг з розміщення реклами № 461 та № 514 Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" послуги з розміщення реклами відповідно до договору на розміщення реклами № 1.1-203 від 10.04.2019 у листопаді 2019 року на загальну суму з ПДВ 13 160,00 грн. та у грудні 2019 року на загальну суму з ПДВ 13 160,00 грн.

В матеріалах справи наявні рахунки на оплату № 1505 від 09.10.2019 та № 1680 від 07.11.2019 на вищевказані суми.

Між тим, доказів оплати спірної заборгованості матеріали справи не містять.

Посилаючись на несплату відповідачем наданих послуг у період: листопад-грудень 2019 року на загальну суму 26 320,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" про стягнення на свою користь 26 320,00 грн. основного боргу, 1 645,23 грн. інфляційних втрат, 936,71 грн. 3% річних, 1 087,33 грн. пені, 2 632,00 грн. штрафу.

За наслідками розгляду позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародний аеропорт "Дніпропетровськ" Господарським судом Дніпропетровської області прийнято оскаржуване рішення.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини... Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо доводів скаржника про направлення ним на адресу позивача листа про розірвання договору, колегія суддів зазначає, що пунктом 7.2. договору передбачено, зокрема, право розірвати договір в односторонньому порядку за умови попереднього повідомлення іншої сторони не пізніше ніж за 60 календарних днів до дати дострокового розірвання цього договору.

При цьому, враховуючи те, що позивач отримав від відповідача лист про розірвання договору 25.11.2019, відповідно договір може бути розірваний не раніше 25.01.2020.

Між тим, враховуючи умови договору, його строк скінчився 31.12.2019, доказів продовження строку дії договору матеріали справи не містять.

Крім того, у листі № 2/юр від 22.11.2019 відповідач повідомляв позивача про небажання продовжувати договір не у зв`язку з невиконанням позивачем умов договору на розміщення реклами № 1.1-203 від 10.04.2019, а у зв`язку із недоцільністю подальшого рекламування послуг, які надає Товариство з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан", та гарантувало здійснити оплату за листопад 2019 року.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи відсутність доказів щодо належного виконання відповідачем умов договору в частині оплати вартості наданих позивачем послуг у період: листопад-грудень 2019 року на загальну суму 26 320,00 грн., відсутність доказів щодо неналежного виконання позивачем договору в частині надання послуг, господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані послуги у період: листопад - грудень 2019 року в сумі 26 320,00 грн.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи пункт 4.2 договору та несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг, позивачем нараховано пеню за період з 16.03.2020 по 25.06.2020 у сумі 1 087,33 грн.

З урахуванням того, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними доказами, а також те, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі прострочення сплати наданих послуг, здійснивши перевірку розрахунку пені господарський суд дійшов висновку про те, що розрахунок виконано правильно, вимога позивача щодо стягнення пені у сумі 1 087,33 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

На підставі пункту 4.3 договору позивачем нараховано відповідачу штраф у сумі 2 632,00 грн.

Здійснивши перевірку розрахунок штрафу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що його виконано правильно, у зв`язку з чим позовна вимога щодо стягнення штрафу в сумі 2 632,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 936,71 грн за період з 26.11.2019 по 16.02.2021 та інфляційних втрат у розмірі 1 645,23 грн. за період листопад 2019 - лютий 2021.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат місцевий господарський суд дійшов висновку про їх обгрунтованість та задовольнив вказані позовні вимоги у наведених вище сумах.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що апеляційна скарга не містить будь-яких доводів та заперечень скаржника щодо розрахунку позивача щодо стягнення пені, штрафу, 3 % річних, інфляційних втрат.

Отже, судом апеляційної інстанції не здійснюється перегляд оскаржуваного рішення у даній справі в частині розрахунку позивача щодо пені, штрафу, 3 % річних, інфляційних втрат.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 у справі №904/2121/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 у справі №904/2121/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ель Груп Ресторан".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 20.10.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя С.Г. Антонік