ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2021м. ДніпроСправа № 904/6300/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання Риженко Д.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до ОСОБА_2 , м. Дніпро

про стягнення заборгованості за надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у сумі 543 618,49 грн.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги у сумі 543 618,49 грн. за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 120216 від 12.02.2016, яка складається з: основного боргу в розмірі 450 000,00 грн., 3% річних в розмірі 31 068,49 грн., інфляційних втрат в розмірі 62 550,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору 120216 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12.02.2016 в частині своєчасного та повного повернення фінансової допомоги у сумі 450 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.07.2021 залишено позовну заяву без руху.

Також 12.07.2021 направлено запити до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області, ВАДР управління паспортної роботи громадянства та реєстрації фізичних осіб ГУ ДМС у Дніпропетровській області, Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Дніпропетровській області про надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку про: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

20.07.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 26.07.2021 надано запит Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з проханням надіслати на адресу Господарського суду Дніпропетровської області у паперовій формі інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_2 .

05.08.2021 повторно направлено ухвалу від 26.07.2021 до Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

10.08.2021 до господарського суду Дніпропетровської області від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшла відповідь на запит від 12.07.2021, в якій зазначено, що місцем реєстрації ОСОБА_2 є: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 10.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13.09.2021.

13.09.2021 в судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Ухвалою суду від 13.09.2021 розгляд справи по суті відкладено на 11.10.2021.

11.10.2021 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 20.10.2021.

20.10.2021 сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між сторонами укладено договір №120216 від 12.02.2016 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги (далі - договір).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку № НОМЕР_2 за 12.02.2016.

Відповідач надані кошти у встановлений договором строк не повернув, що і стало причиною звернення позивача до господарського суду з даною позовною заявою.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- три проценти річних за період прострочення з 01.01.2019 по 20.04.2021 на суму 31 068,49 грн.;

- інфляційні втрати за період прострочення з 01.01.2019 по 20.04.2021 на суму 62 550,00 грн.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відзив не надійшов.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Предметом доказування в даній справі є обставини укладання договору про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, строк дії договору, строк користування фінансової допомогою, наявність прострочень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, виконавець) та відповідачем (далі - відповідач, замовник), (разом іменовані - сторони) укладено договір №120216 про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги від 12.02.2016 (далі - договір).

Предмет договору. В порядку та на умовах, передбачених чинним договором, позикодавець надає позичальнику поворотну безвідсоткову фінансову допомогу (в подальшому - фінансова допомога), а позичальник зобов`язується використати її для власної господарської діяльності і повернути у визначений даним договором строк (п. 1.1. договору).

Ціна договору. Загальна сума фінансової допомоги, що надається за договором становить 450 000,00 грн. для поповнення обігових коштів позичальника (п.1.2 договору). .

Строк. Фінансова допомога надається строком до 31.12.2018 (п 1.5. договору). Даний договір набуває чинності з дати перерахування суми фінансової допомоги на поточний рахунок позичальника, і є дійсним до моменту його остаточного виконання (п. 4.1. договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

Укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором про надання позики.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з приписами ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

3. Факт надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що фінансова допомога надається шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу кошти, про що свідчить виписка по особовому рахунку № НОМЕР_2 за 12.02.2016.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно ненадання або неотримання фінансової допомоги матеріали справи не містять.

Отже, факт надання фінансової допомоги визнається підтвердженим.

4. Строк повернення фінансової допомоги. Наявність часткового повернення фінансової допомоги. Існування заборгованості.

Фінансова допомога надається строком до 31.08.2018 (п.1.5 договору).

По закінченню строку, вказаного в п.1.5 договору, позичальник зобов`язується повернути фінансову допомогу в повному обсязі, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позикодавця (п.1.6 договору).

Згідно з п.2.3 договору позичальник зобов`язаний повернути фінансову допомогу в сумі, визначеній п.1.2 договору в строки, що встановлені договором.

Господарський суд констатує, що строк оплати за договором № 120216 про надання поворотної фінансової допомоги є таким, що настав 31.12.2018.

Слід зазначити, що Фізична особа-підприємець Довженко Вячеслав Віталійович та Фізична особа-підприємець Сітало Юрій Олексійович припинили підприємницьку діяльність у 2017 році.

За змістом ст.ст. 51, 52, 598, 609 Цивільного кодексу України, ст.ст. 202, 208 Господарського кодексу України, ч.8 ст.4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) господарські зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки фізична особа не перестає існувати та відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім майном.

Спір в даній справі виник саме з господарської діяльності сторін, а позовні вимоги заявлено про стягнення боргу за неналежне виконання господарського договору, укладеного суб`єктами господарювання.

Із припиненням здійснення господарської діяльності зобов`язання для фізичної особи не припиняються, на відміну від юридичних осіб (ст. 609 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст.45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (постанова ВП ВС від 09.10.2019 року у справі №127/23144/18).

Доказів повернення фінансової допомоги в сумі 450 000,00 грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, відповідач належними доказами не спростував.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 450 000,00 грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо розрахунку трьох процентів річних.

Позивач нарахував три проценти річних за період прострочення з 01.01.2019 по 20.04.2021 на суму 31 068,49грн.

Відповідач контррозрахунок трьох процентів річних не надав; вимоги не заперечив.

Господарський суд перевірив неспростований відповідачем розрахунок позивача та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку інфляційних втрат.

Позивач нарахував інфляційні втрати за період прострочення з 01.01.2019 по 20.04.2021 на суму 62 550,00грн.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідач контррозрахунок інфляційних втрат не надав.

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача за період з січня 2019 по березень 2021 становлять 61 539,87 грн., а тому вимога позивача в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із солідарним стягненням з відповідача 450 000,00 грн. основного боргу, 3% річних за період з 01.01.2019 по 20.04.2021 в розмірі 31 068,49 грн. та інфляційних нарахувань за період січень 2019 - березень 2021 у розмірі 61 539,87 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат в розмірі 1 010,13 грн. слід відмовити.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на судовий збір покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 450 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, 62 550,00 грн. інфляційних втрат та 31 068,49 грн. 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 450 000,00 грн. заборгованості за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, 31 068,49 грн. інфляційних втрат, 61 539,87 грн. 3% річних та 8 139,13 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 010,13 грн. - інфляційних втрат та 15,15 грн. судового збору - відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22.10.2021

Суддя Н.Г. Назаренко