ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2021м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/7282/21)
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ. ВЕЛТЕК", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 192 314,13 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТМ. ВЕЛТЕК" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат про стягнення заборгованості у розмірі 192 314,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань за договором №19-0328-02 від 26.03.2019 в частині своєчасної та повної оплати товару, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 154 580,40 грн., штраф у розмірі 7 729,02 грн.,3% річних у розмірі 9 992,01 грн. та інфляційні втрати в розмірі 20 012,70 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2021, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами. Запропоновано учасникам справи: Відповідачу: - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відповідно до вимог статей 165, 178 ГПК України відзив на позовну заяву, а його копію з додатками надіслати всім учасникам справи; - у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати відповідну заяву у строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; - у 10-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив (за наявності) надати суду, а також направити всім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 167 ГПК України. Позивачу: - у 10-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також направити всім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 166 ГПК України; Учасникам справи: - при поданні заяв по суті справи надати суду докази на підтвердження дати отримання таких заяв від інших учасників для перевірки судом дотримання строку подачі відповідних заяв, а також докази надсилання на адресу інших учасників справи заяв, що подаються до суду.

16.09.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що позивач звернувся з позовом після відкриття провадження у справі про банкрутство «ПАТ «ДМК». Вимоги позивача мають характер конкурсних, оскільки спірні зобов`язання фактично виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство ПАТ «ДМК». На цей час ТОВ «ТМ.ВЕЛТЕК» не звернулось у межах встановленого законом строку із заявою з грошовими вимогами до Боржника - ПАТ «ДМК» у справі про банкрутство № 904/2104/19. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не доведено того, що вимоги до ПАТ «ДМК», які є предметом позову у даній справі, є поточними і можуть бути задоволені у порядку розгляду справи в позовному провадженні та стягнуті в примусовому порядку, що є правовою підставою для відмови у задоволенні такого позову. Також відповідач зазначив позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 27.06.2019 по 15.07.2021, однак мораторій на задоволення вимог кредиторів ПАТ «ДМК» у справі №904/2104/19 введено 31.05.2019 та відповідно з цього дня нарахування на суму заборгованості інфляційних втрат та трьох відсотків річних не допускається. Щодо нарахованого позивачем штрафу, відповідач зазначив, що відповідно до п. 8.6 Договору (в редакції «Продавця» згідно Протоколу узгодження розбіжностей від 14.05.2019) у разі прострочення оплати за поставлений Товар «Покупець» зобов`язується протягом 3 (трьох) календарних днів з дати письмової вимоги «Продавця» сплатити на користь «Продавця» штраф у розмірі 5% від суми неоплаченого або невчасно оплаченого Товару. Письмова вимога ТОВ «ТМ.ВЕЛТЕК» про сплату штрафу датована 09.07.2019 року, тобто фактично штрафна санкція застосована після введення мораторію, що з огляду на вищенаведені норми Кодексу з процедур банкрутства є неможливим, оскільки порушує правовий режим мораторію. Крім того, відповідач зауважив, що ТОВ «ТМ.ВЕЛТЕК» не надало доказів застосування щодо ПАТ «ДМК» штрафу, передбаченого пунктом 8.6 Договору, до відкриття провадження у справі про банкрутство. Судом відзив прийнято до відома.

01.10.2021 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що строк виконання грошових зобов`язань відповідача настав після введення мораторію та відкриття провадження у справі про банкрутство та у позивача не було права вимагати від відповідача дострокового виконання зобов`язання по сплаті товару. Також позивач зазначив, що відповідач намагається використати правову позицію Верховного суду, яка є не актуальною та основана на нормах законодавства, які вже втратили свою чинність, тим більше які на сьогодні вже змінилися. Судом відповідь на відзив прийнята до відома.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТМ. ВЕЛТЕК" (продавець - позивач) та Публічним акціонерним товариством Дніпровський металургійний комбінат (покупець відповідач) укладено договір №19-0328-02 від 26.03.2019.

Відповідно до п. 1.1. договору, продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти й оплатити продукцію, іменовану надалі товар. Кількість, номенклатура, ціна, строки поставки товару, умови поставки (відповідно до ІНКОТЕРМС - правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної Торгової Палати в редакції 2010 року) та умови оплати визначені в Специфікаціях, прикладених до даного договору, що становлять його невід`ємну частину.

Згідно з п. 1.2. договору, продавець гарантує, що на момент поставки він має законне право власності на зазначений товар і надає товар покупцю вільний від яких-небудь прав застави, вимог або обтяжень.

Відповідно до п. 2.1. договору, ціна товару встановлюється в гривнях, на умовах поставки зазначених у Специфікаціях, прикладених до договору, що становлять його невід`ємну частину.

Пунктом 2.2. договору сторонами погоджено, що сума договору на момент підписання згідно, Специфікації №1, становить 394 019,40 грн., із ПДВ (328 349,50 грн. без ПДВ та 65669,90 грн. ПДВ) і буде змінена на суму кожної наступної Специфікації, що підписується обома сторонами.

Згідно з п. 4.1. договору, розрахунки за даним договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця.

Відповідно до п. 4.2. договору, розрахунок за товар здійснюється на підставі рахунка, на умовах зазначених у специфікаціях, прикладених до договору, що становлять його невід`ємну частину. Після здійснення попередньої оплати ціна на товар не змінюється.

Відповідно до п. 8.6. договору в редакції протоколу узгодження розбіжностей від 14.05.2019, у разі прострочення оплати за поставлений товар покупець зобов`язується протягом 3 (трьох) календарних днів з дати письмової вимоги продавця сплатити на користь продавця штраф у розмірі 5 % від суми неоплаченого або невчасно оплаченого товару.

Пунктом 9.6. договору, в редакції додаткової угоди №2 від 27.12.2019, встановлено, що договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та скріплення печатками і діє до 31 грудня 2020 року, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх закінчення.

Між сторонами було укладено Специфікацію №1 від 26.03.2019, в якій сторонами було узгоджено найменування товару, кількість, строк поставки та порядок оплати товару (з наступною оплатою по строку до 30-ти календарних днів після поставки).

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 154 580,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 94 від 27.05.2019 на суму 154 580,40 грн., яка підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками позивача та відповідача.

На оплату поставленого товару позивач виставив відповідачу рахунок №101 від 27.05.2019 на суму 154 580,40 грн.

Відповідач оплату за отриманий товар у розмірі 154 580,40 грн. не здійснив.

09.07.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією вих.№4/Ю від 09.07.2019 в якій просив відповідача сплатити суму заборгованості у розмірі 154 580,40 грн. та суму штрафу у розмірі 7 729,02 грн.

12.08.2019 відповідач надіслав позивачу відповідь на претензію вих.. №01/783 від 12.08.2019, в якій повідомив позивача про те, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019 у справі №904/2104/19 порушено провадження у справі про банкрутство ПАТ «ДМК», відкрито процедуру розпорядження майном боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сокола О.Ю. А відтак, грошові вимоги ТОВ "ТМ. ВЕЛТЕК" є конкурсними та підлягали заявленню саме по справі про банкрутство. Також відповідач заперечив проти сплати штрафу посилаючись на те, що протягом дії мораторію, зокрема, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

29.08.2019 позивач надіслав відповідачу відзив на відповідь на претензію вих.№4/Ю від 09.07.2019 в якому наполягав на тому, що вимоги позивача є поточними, на них не поширюється дія мораторію, у зв`язку з чим позивач просив відповідача сплатити суму заборгованості у розмірі 154 580,40 грн. та суму штрафу у розмірі 7 729,02 грн.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №19-0328-02 від 26.03.2019 в частині своєчасної та повної оплати товару, та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 154 580,40 грн., штраф у розмірі 7 729,02 грн.,3% річних у розмірі 9 992,01 грн. та інфляційні втрати в розмірі 20 012,70 грн., що і є причиною виникнення даного спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частинами 1-3 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Суд зазначає, що відносно відповідача ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019 р. по справі № 904/2104/19 відкрито провадження у справі про банкрутство, відкрито процедуру розпорядження майном боржника та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сокола О.Ю.

31.05.2019р. на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат, номер оголошення 59961.

З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин і норми закону, який регулює питання банкрутства, мають пріоритет у застосуванні перед іншими законодавчими актами України.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Частиною 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу встановлюється, що з дня введення його в дію подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства "конкурсні кредитори" - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; "поточні кредитори" - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позов ґрунтується на грошових зобов`язаннях відповідача, які виникли до дати відкриття провадження у справі № 904/2104/19 про банкрутство відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Частиною 4.ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку.

Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом.

Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до ч.6 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства, вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду.

За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Частиною п. 14 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі.

Частинами 1, 2 статті 7 Кодексу врегульований порядок розгляду спорів щодо боржника. Так спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Нормами ч.8 ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Стосовно твердження позивача, що його вимоги є поточними, господарський суд зазначає, що ухвалою господарського суду від 31.05.2019 у справі №904/2104/19 відкрито провадження у справі, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна Боржника призначено арбітражного керуючого Сокола О.Ю.

Оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 31.05.2019 за №59961.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем було поставлено відповідачу товар відповідно до видаткової накладної № 94 від 27.05.2019 на суму 154 580,40 грн.

Господарський суд приймає до уваги, що з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника справи про банкрутство є таким, то фактично настав, строк виконання усіх зобов`язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, і незалежно від настання строку їх виконання.

Судова практика в частині визначення статусу конкурсних кредиторів є сталою, послідовною, що підтверджується висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 08.08.2019 у справі № 924/628/17, від 20.02.2020 у справі №921/184/16-г/10, від 19.05.2020 у справі № 904/11261/15.

Приймаючи до уваги, що відкриття провадження у справі про банкрутство відповідача та публікація відповідного оголошення відбулися 31.05.2019, тобто після здійснення позивачем поставки товару за спірним договором та виникнення у відповідача обов`язку оплати цього товару з відстрочкою 30 календарних днів від дати поставки товару, а у позивача - права вимагати оплату товару, господарський суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача у даній справі мають характер конкурсних, оскільки виникли до порушення провадження у справі про банкрутство відповідача.

Зазначені вимоги підлягають розгляду господарським судом за відповідною заявою кредитора у справі про банкрутство, з якою позивач зобов`язаний був звернутися до боржника в порядку, визначеному ст.45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що його вимоги є поточними, а не конкурсними, оскільки в цьому випадку мова йде про виникнення порушення права кредитора і можливість застосування ним до боржника наслідків неналежного виконання зобов`язання, а не про момент, з якого виникає відповідне зобов`язання боржника з оплати товару.

З урахуванням вищенаведених обставин, господарський суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ. ВЕЛТЕК" до Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат про стягнення заборгованості у розмірі 192 314,13 грн.

Також, господарський суд вважає за необхідно зазначити, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТМ. ВЕЛТЕК" не позбавлене права звернутись до господарського суду з грошовими вимогами до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, вул. Соборна, 18-Б; ).

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не слід розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

З урахуванням вказаного, суд відзначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Згідно з приписами ст.129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, ст.1, ст. ст. 39, 45 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ТМ. ВЕЛТЕК" до Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат про стягнення заборгованості у розмірі 192 314,13 грн. - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду у строк, передбачений статтею 256 ГПК України.

Повне рішення складено 13.10.2021р.

Суддя І.В. Владимиренко