ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2021 року м.Херсон Справа № 923/875/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., за участю секретаря судового засідання Кудак М.І., розглянувши справу за позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", , м. Херсон, просп. Ушакова, 4,

до Відповідача : Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" , м. Херсон, просп. Ушакова, 4,

про стягнення 933 487,46 грн,

за участю представників:

від позивача :

від відповідача: не з`явився,

в с т а н о в и в:

25.06.2021 до суду надійшла позовна заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" з вимогами, спрямованими до Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" про стягнення 933487,46 грн. за договором № 62-П-ХЕФ-20/137Р від 09.09.2020.

Ухвалою від 30.06.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження, призначити засідання у підготовчому провадженні на 26.07.2021р., встановив Державному підприємству "Херсонський морський торговельний порт" строк для подачі відзиву на позов - 20.07.2021, а заперечення у випадку їх наявності - 15.07.2021, встановив Державному підприємству "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" строк для подачі відповіді на відзив - 01.08.2021, направив електронну копію ухвали на електронну пошту позивача за адресою: та відповідача за адресою: , викликав в судове засідання представників сторін, явку представників сторін визнати обов`язковою.

В судовому засіданні 26.07.2021 оголошено перерву до 10.08.2021 до 14-00 год.

02.08.2021 разом із відзивом на позовну заяву відповідачем подано заяву про забезпечення доказів (вх.№ 6066/21 від 02.08.2021). Відповідно до відзиву відповідача на позовну заяву останній просить суд залишити позовну заяву Позивача без задоволення.

09.08.2021 Позивач надав до суду відповідь на відзив відповідно до якого просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 10.08.2021р. розглянуто заяву Відповідача про забезпечення доказів, ухвалою від 10.08.2021 суд постановив у задоволенні заяви ДП "Херсонський морський торговельний порт" (вх.№ 6066/21 від 02.08.2021) про забезпечення доказів відмовити.

В судовому засіданні 10.08.2021 оголошено перерву до 20.08.2021р. для надання можливості Відповідачу підготувати та подати до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

До суду 19.08.2021 представник Відповідача надав електронною поштою підписане ЕЦП клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі на іншу дату та час у зв`язку з його відрядженням до м. Києва 19.08.2021 та м. Одеси 20.08.2021 та не можливістю іншого представника бути присутнім у зв`язку з відпусткою.

В судовому засіданні 20.08.2021 представник Позивача не заперечував щодо відкладення підготовчого засідання у зв`язку з неявкою представника Відповідача і необхідністю надання ним заперечень на відповідь на відзив та не заперечував щодо продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Заслухавши думку представника Позивача, дослідивши матеріали справи та заявлене клопотання представника Відповідача, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання представника Відповідача та продовження строку розгляду справи у підготовчому провадженні на 30 днів з наступних підстав, про що постановив відповідну ухвалу від 20.08.2021р., якою також підготовче засідання відкладено до 17.09.2021р. до 10-30 год.

В судове засідання 17.09.2021р. прибув тільки представник позивача, який просив призначити розгляд справи по суті, враховуючи належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Представник Відповідача, який належним чином повідомлений про розгляд справи, що вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за яким отримав копію ухвали від 20.08.2021р. - 03.09.2021р., в судове засідання не прибув, причини неявки суду невідомі.

Ухвалою від 17 вересня 2021 року суд підготовче провадження у справі закрив, призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні на 18 жовтня 2021р.

Завданням розгляду справи по суті відповідно до ст.194 ГПК України є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно ст.195 ГПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно статті 1 Закону України «Про морські порти України» (далі - Закон) адміністрація морських портів України - державне підприємство, утворене відповідно до законодавства, що забезпечує функціонування морських портів, утримання та використання об`єктів портової інфраструктури державної форми власності, виконання інших покладених на нього завдань безпосередньо і через свої філії, що утворюються в кожному морському порту (адміністрація морського порту).

Відповідно частини 2 статті 15 Закону у процесі своєї діяльності адміністрація морських портів України укладає договори щодо модернізації, реконструкції та будівництва об`єктів портової інфраструктури, інші договори, що відповідають цілям її утворення, у тому числі господарські договори з питань забезпечення своєї діяльності.

В частині 3 статті 18 Закону визначено, що власники та/або користувачі технологічно пов`язаних об`єктів портової інфраструктури зобов`язані укладати між собою договори, що визначають взаємні права і обов`язки щодо організації та забезпечення безперервності технологічного процесу надання відповідних послуг у морському порту і встановлюють єдиний порядок експлуатації відповідної інфраструктури морського порту.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 1 Закону об`єкти портової інфраструктури - рухомі та нерухомі об`єкти, що забезпечують функціонування морського порту, у тому числі акваторія, гідротехнічні споруди, доки, буксири, криголами та інші судна портового флоту, засоби навігаційного обладнання та інші об`єкти навігаційно-гідрографічного забезпечення морських шляхів, системи управління рухом суден, інформаційні системи, перевантажувальне обладнання, залізничні та автомобільні під`їзні шляхи, лінії зв`язку, засоби тепло-, газо-, водо-та електропостачання, інші засоби, обладнання, інженерні комунікації, розташовані в межах території та акваторії морського порту і призначені для забезпечення безпеки мореплавства, надання послуг, забезпечення державного нагляду (контролю) в морському порту.

Між Позивачем - Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» (ДП «АМПУ») в особі начальника Херсонської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрації Херсонського морського порту) Харкавенка Вячеслава Леонідовича (за текстом Договору - Виконавець) та Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» (ДП «ХМТП») в особі в. о директора Маховського Геннадія Федоровича (за текстом Договору - Замовник) 09 вересня 2020 року було укладено Договір № 62-П-ХЕФ-20/137Р (надалі за текстом позовної заяви - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, предметом Договору є надання Замовнику послуг з: оформлення перепустки на (добу) на територію для в`їзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій у період з 01.01.2020 по 09.07.2020 (включно); оформлення разової перепустки для в`їзду вантажного автотранспорту до охороняємої території, на якій розміщено портові засоби UAКНЕ-0001, UAKНЕ-0020 у період з 10.07.2020 по 31.12.2020 (включно).

Відповідно до п. 9.3. Договору усі правовідносини, що виникають з цього Договору або пов`язані із ним, у тому числі пов`язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та розірванням (припиненням) цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регламентуються цим Договором та відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосованими до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно п. 9.5. Договору після підписання цього Договору всі попередні переговори за ним, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості Сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втрачають юридичну силу, але можуть братися до уваги при тлумаченні умов цього Договору.

Позивач зазначив, що, враховуючи тривалу переддоговірну процедуру з укладення Договору № 62-П-ХЕФ-20/137/Р від 09.09.2020, починаючи з 01.01.2020 до моменту укладення Договору Відповідачеві Позивачем фактично було надано послуги з: оформлення та видачі перепусток для в`їзду вантажного автотранспорту сторонніх організацій на територію Позивача; оформлення разових перепусток для в`їзду вантажного автотранспорту до охороняємої території, на якій розміщено портові засоби відповідача.

При цьому за період січень-серпень 2020 року Відповідачем на адресу Позивача було надано гарантійні листи щодо зобов`язань оплати наданих Позивачем послуг з можливим корегуванням ціни за умовами Договору, який буде діяти у 2020 році (копії гарантійних листів додаються).

Враховуючи вищезазначені домовленості між Сторонами, на підставі наданих Відповідачем гарантійних листів, Позивачем Відповідачеві було надано наступні рахунки на оплату та акти виконаних робіт до цих рахунків:

- рахунок на оплату № 212 від 06.02.2020 на суму 45 000,00 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 517 від 31.01.2020 (отримано Відповідачем під підпис 12.02.2020, вхід. №504/01-24);

- рахунок на оплату № 329 від 03.03.2020 на суму 97 488,00 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 811 від 28.02.2020 (отримано Відповідачем під підпис 10.03.2020, вхід. №895/01-24);

- рахунок на оплату № 449 від 02.04.2020 на суму 102 888,00 та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1249 від 31.03.2020 (отримано Відповідачем під підпис 08.04.2020, вхід. № 1249/01-24);

- рахунок на оплату № 604 від 05.05.2020 на суму 77 605,81 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 1893 від 30.04.2020 (отримано Відповідачем під підпис 07.05.2020, вхід. №1579/01-24);

- рахунок на оплату № 760 від 03.06.2020 на суму 106 018,24 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 2452 від 31.05.2020 (отримано Відповідачем під підпис 09.06.2020, вхід. №1872/01-24);

- рахунок на оплату № 900 від 02.07.2020 на суму 89 629,27 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 3017 від 30.06.2020 (отримано Відповідачем під підпис 13.07.2020, вхід. №182/01-24);

- рахунок на оплату № 1087 від 04.08.2020 на суму 105 152,65 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 3850 від 31.07.2020 (отримано Відповідачем під підпис 11.08.2020, вхід. № 2592/01-24);

- рахунок на оплату № 1260 від 02.09.2020 на суму 20 848,80 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4571 від 31.08.2020 (отримано Відповідачем під підпис 09.09.2020, вхід. №2842/01-24);

- рахунок на оплату № 1323 від 14.09.2020 на суму 5 886,72 грн та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 4834 від 31.08.2020 (отримано Відповідачем під підпис 22.09.2020, вхід. №2930/01-24).

В подальшому, зважаючи на укладення 09.09.2020 Договору про надання послуг № 62-П-ХЕФ-20/137Р, відповідно до п. 9.5. Договору, після його підписання всі попередні переговори за ним, листування та будь-які інші усні або письмові домовленості Сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього Договору, втратили юридичну силу.

Таким чином, вищезазначені рахунки та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) , з метою дотримання умов Договору, а саме пунктів: 1.2.; 2.5.; 2.8.; 3.1.2.; 3.3.1.; З.З.2.; 9.3. було повторно направлено на адресу Відповідача листом № 2149/26-05-04/Вих/26 від 07.10.2020 (отримано Відповідачем під підпис 08.10.2020, вхід. №3063-01-24).

Також Позивачем Відповідачеві було надано наступні рахунки на оплату та акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) до цих рахунків:

- рахунок на оплату № 1392 від 02.10.2020 на суму 34093,92 грн. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 5252 від 30.09.2020 (отримано Відповідачем під підпис 08.10.2020, вхід. №3063/01-24);

- рахунок на оплату № 1517 від 02.11.2020 на суму 56169,12 грн. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 5889 від 31.10.2020 (отримано Відповідачем під підпис 12.11.2020, вхід. №3373/01-24);

- рахунок на оплату № 38 від 11.01.2021 на суму 39796,68 грн. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 7291 від 31.12.2020 (отримано Відповідачем під підпис 19.01.2021, вхід. №108/01-24);

- рахунок на оплату № 7 від 04.01.2021 на суму 22811,04 грн. та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 7264 від 31.12.2020 (отримано Відповідачем під підпис 19.01.2021, вхід. № 108/01-24).

Вищезазначені акти прийняття робіт (надання послуг) Відповідачем повернуто та підписано без зауважень.

Згідно п. 1.2. Договору Замовник зобов`язується оплатити надані Виконавцем послуги відповідно до умов даного Договору.

Пунктом 2.8. Договору передбачено, що оплата повинна проводитись з обов`язковим посиланням у рахунках і платіжних дорученнях на номер та дату даного Договору.

Відповідно до п. 3.3.1. та п. 3.3.2. Договору Замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату наданих послуг в розмірі й у строки, встановлені даним Договором; приймати надані послуги по Акту наданих послуг (виконаних робіт) протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання Акта наданих послуг (виконаних робіт) від Виконавця або надати мотивовану відмову від підписання Акта наданих послуг (виконаних робіт)

Належним підтвердженням отримання Замовником Акта наданих послуг (виконаних робіт) є відмітка (штамп) на супровідному листі або поштове повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції.

Згідно п. 2.5. Договору оплата по даному Договору здійснюється за фактично надані обсяги послуг протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Сторонами Акта наданих послуг (акту виконаних робіт) на підставі рахунку (рахунку-фактури) Виконавця.

Відповідно до п. 6.1. Договору строк дії Договору встановлювався до 31 грудня 2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим Договором.

У визначені п. 2.5. Договору строки Відповідачем оплати за фактично спожиті обсяги послуг здійснено не було. Такі дії Відповідача суперечать вимогам ст. 526 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та вимогам п.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якою передбачено обов`язковість своєчасного виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 5.1. та п. 5.2. Договору усі спори, що виникають з цього Договору або пов`язані з ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами; якщо відповідний спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в господарському суді у порядку за встановленою підвідомчістю та підсудністю такого спору відповідно до чинного в Україні законодавства.

У зв`язку з невиконанням Відповідачем умов Договору № 62-П-ХЕФ-20/137Р від 09.09.2020 року, ХФ ДП «Адміністрація морських портів України» (адміністрацією Херсонського морського порту) було надіслано на адресу Відповідача претензії:

1) №26-01-01.01-20/1 від 04.01.2021 на суму 684 611,41 грн;

2) №26-01-01.01-20/16 від 23.02.2021 на суму 118 776,84 грн.

У вищезазначених претензіях викладено вимоги щодо здійснення відповідних дій по виконанню своїх обов`язків за Договором в частині сплати заборгованості на загальну суму 803 388,25 грн на рахунок Позивача або надання аргументованої письмової відповіді щодо причин неможливості здійснення такої оплати.

Зі змісту наданої Відповідачем відповіді на претензію №26-01-01.01-20/1 від 04.01.2021 вбачається, що Відповідач не заперечує факту існування заборгованості перед Позивачем по сплаті послуг за Договором та просить розстрочення погашення заборгованості. (Копія відповіді від 25.01.2021 №18-09/1/42 надається).

Відповіді на претензію №26-01-01.01-20/16 від 23.02.2021 на суму 118 776,84 грн. Відповідачем не було надано.

Позивач розцінив такі дії відповіда як відмову від виконання зобов`язання в односторонньому порядку, що протирічить вимогам ст. 525 Цивільного кодексу України, оскільки зазначеною статтею передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договором, укладеним між Сторонами, не передбачено можливості щодо односторонньої відмови від зобов`язання або зміни його умов. Натомість п. 3.3.1. Договору передбачено обов`язок Відповідача своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату наданих послуг в розмірі й у строки, встановлені Договором.

Згідно п. 4.2. Договору в разі порушення Замовником терміну оплати за послуги, які надаються по даному Договору, він сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Відповідно п. 4.3. Договору в разі прострочення платежів, передбачених даним Договором, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, Виконавець має право стягнути з Замовника суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з суми простроченого платежу.

За прострочення виконання зобов`язань за Договором за наведеними рахунками за Відповідачем обліковується: сума основного боргу в розмірі 803 388,25 грн; інфляційні втрати в розмірі 65 106,26 грн. 3% річних у розмірі 15 879,95 грн.; пеня в розмірі 49 113,00 грн. Загальна сума боргу Відповідача становить 933 487,46 грн.

Суд зазначає, що між сторонами по справі, відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України, виникли господарські зобов`язання, які в свою чергу, відповідно до абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до вимог ст. ст. 612, ч.І ст. 625 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, Відповідачем по відношенню до Позивача допущено порушення зобов`язання, що суперечить вимогам ст. ст. 509,526, 530 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України і є підставою для настання правових наслідків, встановлених договором або законом (ст. 611, 625 ЦК України).

З наданого відповідачем відзиву вбачається, що пояснень по суті спору про стягнення заборгованості за укладеним між сторонами та чинним договором № 62-П-ХЕФ-20/137 Р від 09.09.2020 р.

Відповідач повідомив , що не погоджується з позовною заявою, посилаючись на укладення 26 червня 2020 року концесійного договору стосовно передачі в концесію майна Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (за договором - Первісний оператор) і частини майна Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» між Міністерством інфраструктури України (за договором - Концесієдавець), Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонський порт» (стара назва: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Проектна компанія «Рисоіл-Херсон» (за договором - Концесіонер).

Відповідач зазначив, що ДП «ХМТП» не є стороною концесійного договору, але його майно передається у концесію, тому цей договір зачіпає його права та обов`язки.

Разом з тим відповідач не пояснив, яким чином укладення концесійного договору надає йому право не виконувати договірні зобов"язання перед позивачем.

Позивач та відповідач - ДП «АМПУ» та ДП «ХМТП» - є окремими суб`єктами господарювання і їх правовідносини мають будуватись на засадах, передбачених Конституцією України та чинним законодавством, а саме: невтручання у господарську діяльність. Заборона незаконного втручання органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у господарські відносини є одним із загальних принципів господарювання в Україні (ст. 6 ГК України).

Отже, твердження Відповідача щодо необхідності погодження Міністерством інфраструктури України звернення Позивача до суду, зважаючи на положення Концесійного договору, є безпідставним та необгрунтованим. Положення Концесійного договору, на які посилається представник Відповідача, не є предметом спору у даній справі. Більше того, як зазначав Відповідач, ДП «ХМТП» не є його стороною.

Предметом позовних вимог у цій справі є стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 62-П-ХЕФ-20/137Р від 09.09.2020 з урахуванням пені, інфляційних втрат та відсотків річних.

Відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Згідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Пунктом 5.7. Положення про Херсонську філію ДП «АМПУ» (Адміністрацію Херсонського МП) (копія наявна в матеріалах справи) начальник філії у встановленому законодавством України порядку видає накази, розпорядження, інструкції і дає вказівки, обов`язкові до виконання для всіх працівників філії.

Відповідно до п. 7.2.3 Положення про відділ діловодства, затвердженого наказом ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП) №619-к від 31.12.2020 начальник відділу діловодства має право засвідчувати та скріплювати печаткою відділу копії документів (копія положення додається).

Порядок засвідчення копій врегульовано Інструкцією з діловодства у державному підприємстві «Адміністрація морських портів України», що затверджена наказом ДП «АМПУ» від 04.02.2021 №21/10 (копія витягу з Інструкції додається).

Додатково позивачем надано копію наказу про прийняття на роботу начальника відділу діловодства від 13.06.2013 №113/к та копію наказу про виконання обов`язків начальника відділу діловодства в період з 31 травня по 18 червня 2021 року від 21.05.2021 №192-к. Відтак, надані позивачем копії доказів засвідчені уповноваженим працівником ХФ ДП «АМПУ» (Адміністрації Херсонського МП), є засвідченими належним чином.

Приймаючи рішення, суд враховує наступне.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст.11 цього Кодексу.

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Установлені судом обставини наявності укладеного договору, свідчать про виникнення між його сторонами майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до ч.1 ст.179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір надання послуг.

Відповідно до ст.629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на вказані правові положення, а також вказані вище умови договору суд приходить до висновку, що на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг у позивача протягом дії договору існували зобов`язання щодо надання послуг, а у відповідача зобов`язання з оплати вартості відповідних послуг.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими: "Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Підсумовуючи наведене суд зазначає, що відповідачем допущено порушення статті 193 ГК України у вигляді несплати коштів за надані послуги у загальній сумі 803 388,25 грн; у встановлений строк та прострочив виконання зобов`язання на цю суму.

Таким чином, відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору № 62-П-ХЕФ-20/137Р, а також вищевказані приписи чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача основної суми заборгованості у сумі 803388,25грн - є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України "боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань": «платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін».

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону: «розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня».

Як встановлено господарським судом, у зв`язку з відсутністю оплати у встановлений договором строк почалося прострочення виконання грошового зобов`язання для відповідача, за що передбачена встановлена законом та договором відповідальність.

Сплата інфляційних та річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не мають характеру штрафних санкцій, а є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач нарахував відповідачу пеню 49113,00грн. 3% річних в сумі 15879,95грн. та інфляційні втрати в розмірі 65106,26 грн. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом перевірено та встановлено, що він здійснений відповідачем арифметично та методологічно вірно та підлягає задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 ГПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.3 ст.74 ГПК України).

За приписами ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст.ст.78, 79 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 123,129, 232-240 ГПК України, суд

п о с т а н о в и в :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Херсонський морський торговельний порт" () на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Херсонської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" () заборгованість за договором № 62-П-ХЕФ-20/137Р/1 від 09.09.2020 в розмірі 803388 ( Вісімсот три тисячі триста вісімдесят вісім) грн.25коп., суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 65106 ( Шістдесят п"ять тисяч сто шість) грн.26коп., суму 3% річних в розмірі 15879 (П"ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят дев"ять) грн.95коп., та суму судових витрат в розмірі 14002 ( Чотирнадцять тисяч дві) грн.20 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення 21.10.2021р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна