УХВАЛА

11 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/11881/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Вронська Г.О., Кондратова І.Д.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" (далі - Товариство)

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України")

про визнання частково недійсним пункту договору,

В С Т А Н О В И В:

1. Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" з позовом про визнання частково недійсним п.6.1 договору купівлі-продажу природного газу від 28.10.2016 №16-421-Н, а саме:

- текст абзацу 3: "...і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують 5 денний строк";

- абзац 6 повністю;

- абзац 7 повністю;

- абзац 8 повністю.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладаючи спірний договір на визначених у п.6.1 умовах, враховуючи механізм виділення та перерахування коштів, встановлений законодавчими актами України щодо пільг та субсидій, сторони завідомо розуміли неможливість виконання та проведення розрахунків за природний газ на суму, наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій у строки, встановлені вказаним договором, тобто оспорюваний правочин не спрямований на створення правових наслідків, обумовлених ним, і є фіктивним (в частині п.6.1), у зв`язку з чим зазначений пункт договору підлягає визнанню недійсним в частині згідно статей 203, 215, 234 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

3. Господарський суд міста Києва рішенням від 31.03.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у задоволені позову відмовив.

4. Рішення судів попередніх інстанцій мотивоване тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами, що оспорюваний п.6.1 договору у визначеній частині суперечить закону, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; також позивач не довів того факту, що правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, а всі учасники правочину не мали наміру створити зазначені правові наслідки на момент його вчинення; спірні положення п.6.1 договору не суперечать актам цивільного законодавства, і скріплення договору підписами та печатками уповноважених осіб сторін, а також виконання умов цього договору шляхом прийняття природного газу, здійснення оплати за отриманий товар на умовах визначених договором, свідчить про погодження та прийняття усіх умов оспорюваного договору, а тому пункт договору в оспорюваній частині не може розцінюватися як фіктивний.

5. 22.09.2021 Товариство звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021, у якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

6. Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано з дотриманням вимог статей 287, 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК).

7. Скаржник у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження посилається на п.3 ч.2 ст.287 ГПК та зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального права, зокрема, ст.117 Конституції України, статей 6, 203, 215, 217, 234 ЦК, а висновок Верховного Суду щодо недійсності окремих положень договору купівлі-продажу природного газу у подібних правовідносинах відсутній.

8. Скаржник зазначає:

- умови п.6.1 договору від 28.10.2016 в частині прямо суперечать Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженому Наказом Міненерговугілля та Мінфіну від 03.08.2015 №493/688;

- суди попередніх інстанцій не врахували положення ч.3 ст.6 ЦК, відповідно до якої сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, проте сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами;

- обов`язковість положень Постанови №20 та Наказу №493/688 випливає з їх змісту, оскільки вони містять імперативні норми, які встановлюють порядок розрахунків за природний газ. При цьому оспорювані положення п.6.1 Договору не кореспондують жодним положенням Постанови №20 та Наказу №493/688;

- як вбачається зі змісту ч.1 ст.217 ЦК, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

9. Беручи до уваги обґрунтування скаржником підстав касаційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріали касаційної скарги є достатніми для відкриття касаційного провадження.

10. Скаржник у касаційній скарзі просить поновити строк на касаційне оскарження, однак із матеріалів поданої касаційної скарги вбачається, що остання подана в межах строку на касаційне оскарження, передбаченого приписами ст.288 ГПК, а тому клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.

11. До касаційної скарги скаржник долучив заяву про зупинення дії оскаржуваних рішень до їх перегляду у касаційному порядку.

12. Вказану заяву мотивує тим, що предметом розгляду у справі є визнання недійсним пункту договору, який визначає строки розрахунку за ним; визначення кінцевих строків розрахунків є вирішальним для настання права вимоги на грошові кошти за поставлений природний газ для потреб побутових споживачів; визначення строків настання права вимоги тягне за собою право нарахування штрафних санкцій за несвоєчасний розрахунок за договором; в Господарському суді міста Києва знаходиться справа за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до Товариства про стягнення заборгованості за неналежне виконання зобов`язань за договором від 28.10.2016 №16-421-Н.

13. Частиною 1 ст.332 ГПК визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

14. Відповідно до абз.2 ч.4 ст.294 ГПК за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.

15. Законодавець не обмежив дискреційні повноваження судів щодо підстав для зупинення виконання оскарженого рішення суду або його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання). Водночас, Верховний Суд виходить з того, що особливістю таких ухвал суду касаційної інстанції є те, що вони приймаються лише на стадіях виконання судового рішення, тобто, після ухвалення судового рішення у справі, що набрало законної сили. Оскільки однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення (п.9 ч.1 ст.129 Конституції України), свобода судового розсуду у такому випадку не є необмеженою. Суд має право вчинити відповідні дії, але лише у виняткових випадках, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому, сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином. Сама по собі незгода учасника судового процесу із мотивами ухваленого у справі судового рішення не є достатньою підставою для зупинення його виконання та дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

16. Оскільки у заяві відсутні належні доводи, до заяви не додані відповідні докази, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, у його задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №910/11881/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут".

2. Призначити до розгляду справу №910/11881/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 на 24 листопада 2021 року о 15:40 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Верховного Суду за адресою: м.Київ, вул. О.Копиленка, 6, в залі судових засідань №328.

3. У задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2021 у справі №910/11881/18 відмовити.

4. Надати відповідачу справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 01.11.2021.

5. Явка представників учасників справи не є обов`язковою.

6. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

7. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ч.4 ст.197 Господарського процесуального кодексу України та Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза приміщенням суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України 23.04.2020 №196.

8. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за веб адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

9. Витребувати з Господарського суду міста Києва та/або Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/11881/18.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді Г. Вронська

І. Кондратова