ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2021 р. м. Київ Справа №911/1666/21

Господарський суд Київської області у складі головуючої судді Третьякової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №911/1666/21

за позовом Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями (01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 8)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продесс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11А)
про стягнення 16127,14 грн.
без повідомлення (виклику) сторін

обставини справи:

Українсько-американське товариство з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Продесс» (далі відповідач) 16127,14 грн, з яких 14802,18 грн основного боргу, 424,12 грн пені, 193,20 грн 3% річних та 707,64 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором поставки від 01.04.2018 №115 щодо здійснення розрахунку за поставлений товар у строк, визначений договором.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.06.2021 відкрито провадження у справі №911/1666/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у зв`язку з малозначністю справи в порядку п.1 ч.5 ст.12, ч.1 ст.247, ч.1 ст.250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив та ін.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 14.06.2021 про відкриття провадження у даній справі отримано відповідачем 22.06.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №060.

В установлений процесуальним законодавством та судом в ухвалі від 14.06.2021 строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Згідно з ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вище перелічених норм Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

Між Українсько-американським товариством з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями (далі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Продесс» (далі покупець) укладено договір поставки від 01.04.2018 №115 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та в строки, встановлені даним договором передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах даного договору товар (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.3 договору сторони затверджують «Протоколу узгодження» (Додаток №2), що визначає асортимент, кількість, ціни за одиницю товару та «Умови торгівлі» (Додаток №1), що є невід`ємними частинами даного договору.

Згідно з п.4.2 договору постачальник повинен поставляти товари вчасно, згідно узгодженого графіка поставок (Додаток №3) та у відповідній кількості до замовлення покупця, яке є обов`язковим для постачальника. Замовлення оформлюється в письмовому вигляді та надається постачальнику по факсу, електронною поштою або іншим способом, зручним для покупця. Замовлення, прийняте постачальником до виконання, повинно бути підтверджено постачальником таким способом, яким замовлення було отримано. Графік поставок має бути узгоджений сторонами.

Відповідно до п.4.6 договору перехід права власності на товар та ризику випадкової загибелі товару відбувається в момент передачі товару, що підтверджується накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін.

Датою поставки товару, вважається дата прийому-передачі товару, яка повинна відповідати даті зазначеній у відповідній накладній (відповідного товару у супроводжувальному документі). Моментом виконання поставки (прийому-передачі товару) є моментом фактичної передачі товару представнику покупця. За достовірність зазначених документів відповідає постачальник.

Відповідно до п.5.1 договору постачальник постачає товар за ціною, яка визначена в «Протоколі узгодження» (Додаток №2), та вказується в накладних за одну одиницю.

Згідно з п.6.1 договору розрахунок здійснюється за кожну поставлену партію товару після підписання видаткової накладної, в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, в строк передбачений Додатком №1 до даного договору. У випадку неможливості здійснити оплату протягом строку, зазначеному у Додатку №1, покупець, за згодою постачальника, може відстрочити здійснення оплати.

Відповідно до п.7.1 договору приймання товару за кількістю здійснюється відповідно з Інструкцією №П-6 за даними, зазначеними в накладних та супровідних документах постачальника.

Згідно з п.7.2 договору приймання товару за якістю проводиться у відповідності до Інструкції №П-7 за супровідними документами, які посвідчують якість товару, що постачається.

Відповідно до п.8.5 договору у випадку порушення покупцем строків оплати за товар, передбачений Додатком №1 до цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми, за період такого прострочення. Крім того, постачальник має право зупинити подальшу поставку товару до моменту погашення покупцем боргу.

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2018 року (п.9.1 договору).

Відповідно до п.1 Додатку №1 до договору поставки №115 від 01.04.2018 покупець оплачує товари з відстрочкою платежу 30 (тридцять) календарних днів за кожну поставлену партію в безготівковому порядку з моменту прийняття товару покупцем, за умови, що постачальник вчасно надасть належним чином оформлені податкові та товарні накладні.

Згідно з п.1 додаткової угоди №1 від 30.12.2019 до договору поставки від 01.04.2018 №115 сторони погодили п.9.1 договору викласти в наступній редакції: «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2020 року».

На виконання умов вказаного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 14802,18 грн, що підтверджується видатковими накладними від 19.11.2020 №KI_MRS-0079326 на суму 6099,78 грн, від 27.11.2020 №KI_MRS-0081916 на суму 1243,86 грн, від 27.11.2020 №KI_MRS-0081917 на суму 1512,18 грн, від 27.11.2020 №KI_MRS-0081918 на суму 1996,20 грн, від 03.12.2020 №KI_MRS-0083355 на суму 620,28 грн, від 03.12.2020 №KI_MRS-0083356 на суму 1301,16 грн, від 03.12.2020 №KI_MRS-0083357 на суму 182,52 грн, від 10.12.2020 №KI_MRS-0085306 на суму 1539,24 грн, від 10.12.2020 №KI_MRS-0085307 на суму 306,96 грн та відповідними товарно-транспортними накладними до вказаних видаткових накладних. Перелічені документи підписані з боку позивача та відповідача, скріплені печаткою позивача та штампом відповідача, а їх належним чином засвідчені копії долучені до матеріалів справи.

З огляду на те, що відповідач за поставлений по вищепереліченим видатковим накладним товар не розрахувався, позивач звернувся до нього з претензією від 11.02.2021 №21, якою просив сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 14802,14 протягом 7 днів з дня отримання вказаної претензії. Зазначену претензію відповідач отримав 15.02.2021, що підтверджується підписом його представника на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу №857.

Проте відповідач зазначену претензію залишив без відповіді та задоволення, за поставлений за вказаним вище договором товар не розрахувався, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Згідно з ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Нормами ст.173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами ч.1 ст.175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, в силу ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона-постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні-покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правило, визначене відповідною нормою, також викладене у ст.712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Частиною 1 ст.692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання з оплати переданого йому товару, він є таким, що порушив взяті на себе зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач свої грошові зобов`язання за укладеним договором своєчасно не виконав, заявлена до стягнення сума відповідачем не сплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду з заявленими вимогами про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 14802,18 грн, а тому позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню в повному обсязі, як такі, що є обґрунтованими, доведеними, відповідачем незапереченими та належним чином не спростованими.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за укладеним договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача 424,12 грн пені за загальний період прострочки з 19.12.2020 по 02.06.2021 відповідно до наданого до позовної заяви розрахунку.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п.5.1 договору за порушення строків проведення розрахунків за надані послуги замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення платежів.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано відповідачу 193,20 грн 3% річних за загальний період прострочки з 19.12.2020 по 02.06.2021 та 707,64 грн інфляційних втрат за загальний період прострочки з 19.12.2020 по 02.06.2021.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 14802,18 грн основного боргу, 424,12 грн пені, 193,20 грн 3% річних та 707,64 грн інфляційних втрат є правомірними, обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідачем не запереченими та належним чином не спростованими, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 7, 8, 11, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продесс» про стягнення 16127,14 грн, з яких 14802,18 грн основного боргу, 424,12 грн пені, 193,20 грн 3% річних та 707,64 грн інфляційних втрат задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Продесс» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Машинобудівників, буд. 11А, ідентифікаційний код 39636915) на користь Українсько-американського товариства з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями (01001, м. Київ, пров. Музейний, буд. 8, ідентифікаційний код 24998380) 14802 (чотирнадцять тисяч вісімсот дві) грн 18 коп. основного боргу, 424 (чотириста двадцять чотири) грн 12 коп. пені, 193 (сто дев`яносто три) грн 20 коп. 3% річних, 707 (сімсот сім) грн 64 коп. інфляційних втрат та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, передбачених ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у строк, визначений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України, з врахуванням пп.17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 19.10.2021.

Суддя О.О. Третьякова