ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.10.2021 Справа № 813/3520/17
Господарський суд Львівської області у складі
про: стягнення з Відповідача судових витрат
у справі №813/3520/17 за позовом Позивача-1: Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки", Чернігівська область, м.Прилуки;
та Позивача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент", Запорізька область, м.Запоріжжя;
до Відповідача-1: державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Приймак Галини Романівни, Львівська область, Мостиський район, м.Мостиська;
до Відповідача-2: Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, Львівська область, Мостиський район, м.Мостиська;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів: Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Системи управління", Одеська область, м.Одеса;
Позивача-1: не з`явився;
Позивача-2: не з`явився;
Відповідача-1: не з`явився;
Відповідача-2: не з`явився;
Третьої особи: не з`явився.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 10.10.2017р. у справі №813/3520/17 суд ухвалив відкрити провадження в адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства Пластмас Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Пластмас Прилуки до Центру надання адміністративних послуг при Мостиській районній державній адміністрації (Державний реєстратор) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії; призначити попереднє судове засідання на 07.11.2017р.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2018р. у справі №813/3520/17 вирішено у задоволенні позову відмовити повністю.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2021р. у справі №813/3520/17 судом постановлено касаційну скаргу державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Приймак Галини Романівни задовольнити частково; рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.07.2018 у справі №813/3520/17 - скасувати і закрити провадження у справі; роз`яснити позивачам - Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент", що розгляд цієї справи віднесено до компетенції суду господарської юрисдикції і що позивачі мають право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до Верховного Суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.02.2021р. у справі №813/3520/17 суд ухвалив заяву позивачів - Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент" про направлення справи за встановленою юрисдикцією задовольнити; справу №813/3520/17 за позовом Дочірнього підприємства "Пластмас" Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім Пластмас-Прилуки", Товариства з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент" до державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Приймак Галини Романівни, Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Системи управління" про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій - передати до Господарського суду Львівської області.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2021р. справу передано для розгляду судді Т.Б. Фартушку.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.03.2021р. у даній справі суд постановив прийняти справу до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 15.04.2021р.; визнати явку повноважних представників Учасників справи в судове засідання обов`язковою; викликати в судове засідання повноважних представників Учасників справи.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 15.04.2021р. у даній справі судом постановлено відкласти підготовче судове засідання на 06.05.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.
Ухвалою суду від 06.05.2021р. постановлено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; відкласти підготовче судове засідання на 27.05.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання визнається обов`язковою; викликати повноважних представників Учасників справи в судове засідання.
Ухвалою суду у даній справі від 29.07.2021р. постановлено відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 26.08.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.
Ухвалою суду у даній справі від 26.08.2021р. суд постановив відкласти судове засідання з розгляду спору по суті на 23.09.2021р.; явка повноважних представників Учасників справи в судове засідання не визнається обов`язковою.
Відповідно до ч.3 ст.222 ГПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
В порядку ст.205 ГПК України клопотання від Учасників справи про роз`яснення прав та обов`язків до суду не надходили.
Заяв про відвід головуючого судді чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.
Представник Позивача-1 в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила.
Представник Позивача-2 в судове засідання не з`явилась, причин неявки суду не повідомила.
Представник Відповідача-1 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Представник Відповідача-2 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Представник Третьої особи в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.
Відповідно до ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.9 ст.81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Згідно ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість Учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.
Вказаним рішенням встановлено, що:
При вираховуванні розміру витрат на правову допомогу слід керуватися ст.126 Господарського процесуального кодексу, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами адвокатської етики.
Відповідно до пункту 5 Додаткової угоди від 12.02.2021р. до Договору година роботи адвокату оплачується в розмірі 2000грн.
З метою демонстрації витраченого часу, який брався до уваги при розрахунку гонорару за Договором, Позивач-2 зазначає, що на підготовку заяви про зміну предмету позову ( опрацювання матеріалів для заяви, аналіз документів в обґрунтування заяви; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, складання заяви про зміну предмету позову; формування пакету документів (заяви з додатками), направлення документів на адресу Відповідача-1, Відповідача-2 та на адресу Господарського суду Львівської області) адвокатом витрачено 4 години роботи; на підготовку Заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції 1 година роботи; на підготовку Письмового пояснення щодо зміни предмету позову 1 година роботи; на підготовку тексту адвокатського запиту до Відповідача-1 щодо надання інформації про те, чи є на даний час Приймак Галина Романівна Державним реєстратором Мостиської районної державної адміністрації Львівської області. Підготовка Заяви до суду на виконання ухвали від 02.08.2021р. 2 години роботи; на підготовку клопотання про стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 витрат на послуги адвоката 2 години роботи. Всього 10 годин роботи.
В обґрунтування факту понесення Позивачем-2 судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги Позивачем-2 до Клопотання долучено копію укладеного між адвокатом Дучалом Олегом Федоровичем (за Договором Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент" (за Договором Клієнт) Договору про надання правової допомоги від 01.02.2018р. №01/02/18 (надалі Договір), за умовами якого (1.1. Договору) на умовах цього Договору Клієнт дає завдання Адвокату та зобов`язується оплатити його послуги, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання Клієнта щомісячно надавати йому юридичні послуги, а саме: надання усних та/або письмових консультацій з поточних питань господарської діяльності Клієнта працівникам Клієнта, в тому числі працівникам юридичного відділу та керівництву; формування стратегії Клієнта з вирішення будь-якого юридичного питання; надання правової допомоги при укладенні договорів; надання правової допомоги при підготовці будь-яких процесуальних документів; надання правової допомоги при підготовці локальних нормативно-правових актів та інших документів правового характеру; ведення переговорів з контрагентами від Імені Клієнта; підготовка та розгляд господарських договорів Клієнта, підготовка протоколів розбіжностей до них; представлення інтересів Клієнта в усіх без виключення підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх форм власності та підпорядкування, а також в усіх без виключення державних та недержавних органах, перед фізичними особами, в тому числі, але не обмежуючись у органах внутрішніх справ, податкових органах, в т.ч, податковій міліції, Національній поліції України, структурних підрозділах прокуратури України та інших правоохоронних органах, органах державної виконавчої служби, судах всіх інстанцій та юрисдикцій із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні по справі положеннями чинних в Україні ГПК, ЦПК, КПК, КУпАП та КАС.
Клієнт за цим Договором має право замовити Адвокату інші юридичні послуги , які узгоджуються між Сторонами та зазначаються у додаткових угодах до цього Договору (п.1.2. Договору).
Відповідно до п.2.1. Договору Адвокат зобов`язується надавати Клієнтові юридичні послуги на підставі усного або письмового звернення (замовлення) Клієнта.
Згідно пп.з) п.3.1. Договору клієнт зобов`язаний оплачувати послуги Адвоката в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Пунктом 4.1. Договору встановлено, що за послуги, надані Адвокатом, Клієнт щомісяця сплачує фіксовану суму в розмірі 8000грн. без ПДВ.
Додаткові послуги, які не входять до предмету цього Договору, оплачуються Адвокату у відповідності із умовами укладеної між Сторонами додаткової угоди до даного Договору (п.4.3. Договору).
Пунктом 5.1. Договору Сторонами встановлено, що на підтвердження факту надання Адвокатом Клієнту юридичних послуг відповідно до умов цього Договору складається акт приймання-передачі наданих послуг. У акті зазначаються надані Адвокатом послуги та їх вартість. Адвокат щомісяця складає та передає зазначений акт Клієнту для підписання та скріплення печаткою.
Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (п.10.1. Договору).
Відповідно до п.10.2. Договору Строк Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.10.1. Договору та закінчується після повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.
Вказаний Договір підписано повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток Сторін Договору.
Також, Позивачем-2 додано копію Додатку №1 до Договору зразок акту приймання-передачі наданих послуг; додатку №2 до Договору зразок Звіту про фактичні витрати та копію Додаткової угоди від 12.02.2021р. до Договору, якою Сторонами погоджено (п. 1. Додаткової угоди), що на умовах Договору Клієнт дає завдання Адвокату та зобов`язується оплатити його послуги, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання Клієнта надати йому правову допомогу в позовному провадженні до державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Приймак Галини Романівни та Мостиської районної державної адміністрації Львівської області в Господарському суді Львівської області, та за необхідності в апеляційному господарському суді.
Згідно п.2 Додаткової угоди для виконання цієї Додаткової угоди до Договору Клієнт доручає Адвокату: представляти інтереси Клієнта при розгляді господарської справи в Господарському суді Львівської області, при апеляційному оскарженні - Західному апеляційному господарському суді; опрацювати документи (договори поставки, первинні документи, банківські документи) та розробити правову позицію у справі; надавати Клієнту усні та письмові консультації по справі; підготовити процесуальні документи по справі, в тому числі, але не обмежуючись: позовну заяву, клопотання, заяви, письмові пояснення, адвокатські запити, а в разі апеляційного оскарження - апеляційну скаргу або заперечення на апеляційну скаргу, а також інші документи, необхідні для розгляду справи; подати матеріали в суд; оскаржувати у разі необхідності судові акти (рішення, ухвали) до апеляційної та касаційної судової інстанції та в інший, передбачений законом спосіб; виконувати інші доручення та завдання Клієнта правового характеру.
За послуги, зазначені в пунктах 1, 2 цієї Додаткової угоди до Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар в сумі 2000грн. без ПДВ за годину роботи Адвоката. Кількість годин роботи зазначаються у Звіті Адвоката та в Акті приймання-передачі наданих послуг (п.5. Додаткової угоди).
Відповідно до п.7. Додаткової угоди інші пункти Договору, що не змінені та/або не доповнені цією Додатковою угодою, залишаються без змін.
Також, Позивачем-2 подано копію Звіту адвоката від 20.09.2021р. №1 про надані послуги по справі №813/3520/17, у якому зазначає, що на підготовку заяви про зміну предмету позову ( опрацювання матеріалів для заяви, аналіз документів в обґрунтування заяви; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, складання заяви про зміну предмету позову; формування пакету документів (заяви з додатками), направлення документів на адресу Відповідача-1, Відповідача-2 та на адресу Господарського суду Львівської області) адвокатом витрачено 4 години роботи; на підготовку Заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції 1 година роботи; на підготовку Письмового пояснення щодо зміни предмету позову 1 година роботи; на підготовку тексту адвокатського запиту до Відповідача-1 щодо надання інформації про те, чи є на даний час Приймак Галина Романівна Державним реєстратором Мостиської районної державної адміністрації Львівської області. Підготовка Заяви до суду на виконання ухвали від 02.08.2021р. 2 години роботи; на підготовку клопотання про стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 витрат на послуги адвоката 2 години роботи. Всього 10 годин роботи.
Проте, як встановлено судом та вбачається із поданих Позивачем-2 документів, Додаток №1 до Договору зразок акту приймання-передачі наданих послуг; Додаток №2 до Договору зразок Звіту про фактичні витрати; копія Додаткової угоди від 12.02.2021р. до Договору; копія Звіту адвоката від 20.09.2021р. №1 про надані послуги по справі №813/3520/17 та копія Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору від 20.09.2021р. б/н не містить підписів Сторін Договору, а відтак, не є належними доказами в обґрунтування розміру понесених Позивачем-2 судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги.
Дучал Олег Федорович є адвокатом та представником Позивача-2, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 20.10.2010р. №3617 та Договору….».
При вираховуванні розміру витрат на правову допомогу слід керуватися ст.126 Господарського процесуального кодексу, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правилами адвокатської етики.
Відповідно до пункту 5 Додаткової угоди від 12.02.2021р. до Договору година роботи адвокату оплачується в розмірі 2000грн.
З метою демонстрації витраченого часу, який брався до уваги при розрахунку гонорару за Договором, Позивач-2 зазначає, що на підготовку заяви про зміну предмету позову ( опрацювання матеріалів для заяви, аналіз документів в обґрунтування заяви; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, складання заяви про зміну предмету позову; формування пакету документів (заяви з додатками), направлення документів на адресу Відповідача-1, Відповідача-2 та на адресу Господарського суду Львівської області) адвокатом витрачено 4 години роботи; на підготовку Заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції 1 година роботи; на підготовку Письмового пояснення щодо зміни предмету позову 1 година роботи; на підготовку тексту адвокатського запиту до Відповідача-1 щодо надання інформації про те, чи є на даний час Приймак Галина Романівна Державним реєстратором Мостиської районної державної адміністрації Львівської області. Підготовка Заяви до суду на виконання ухвали від 02.08.2021р. 2 години роботи; на підготовку клопотання про стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 витрат на послуги адвоката 2 години роботи. Всього 10 годин роботи.
В обґрунтування факту понесення Позивачем-2 судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги Позивачем-2 до Клопотання долучено копію укладеного між адвокатом Дучалом Олегом Федоровичем (за Договором Адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тотал Флюід Менеджмент" (за Договором Клієнт) Договору про надання правової допомоги від 01.02.2018р. №01/02/18 (надалі Договір).
Також, Позивачем-2 до клопотання додано копію Додатку №1 до Договору зразок акту приймання-передачі наданих послуг; додатку №2 до Договору зразок Звіту про фактичні витрати та копію Додаткової угоди від 12.02.2021р. до Договору, якою Сторонами погоджено (п.1. Додаткової угоди), що на умовах Договору Клієнт дає завдання Адвокату та зобов`язується оплатити його послуги, а Адвокат зобов`язується відповідно до завдання Клієнта надати йому правову допомогу в позовному провадженні до державного реєстратора Мостиської районної державної адміністрації Львівської області Приймак Галини Романівни та Мостиської районної державної адміністрації Львівської області в Господарському суді Львівської області, та за необхідності в апеляційному господарському суді.
Згідно п.2 Додаткової угоди для виконання цієї Додаткової угоди до Договору Клієнт доручає Адвокату: представляти інтереси Клієнта при розгляді господарської справи в Господарському суді Львівської області, при апеляційному оскарженні - Західному апеляційному господарському суді; опрацювати документи (договори поставки, первинні документи, банківські документи) та розробити правову позицію у справі; надавати Клієнту усні та письмові консультації по справі; підготовити процесуальні документи по справі, в тому числі, але не обмежуючись: позовну заяву, клопотання, заяви, письмові пояснення, адвокатські запити, а в разі апеляційного оскарження - апеляційну скаргу або заперечення на апеляційну скаргу, а також інші документи, необхідні для розгляду справи; подати матеріали в суд; оскаржувати у разі необхідності судові акти (рішення, ухвали) до апеляційної та касаційної судової інстанції та в інший, передбачений законом спосіб; виконувати інші доручення та завдання Клієнта правового характеру.
За послуги, зазначені в пунктах 1, 2 цієї Додаткової угоди до Договору, Клієнт сплачує Адвокату гонорар в сумі 2000грн. без ПДВ за годину роботи Адвоката. Кількість годин роботи зазначаються у Звіті Адвоката та в Акті приймання-передачі наданих послуг (п.5. Додаткової угоди).
Відповідно до п.7. Додаткової угоди інші пункти Договору, що не змінені та/або не доповнені цією Додатковою угодою, залишаються без змін.
Також, Позивачем-2 подано копію Звіту адвоката від 20.09.2021р. №1 про надані послуги по справі №813/3520/17, у якому зазначає, що на підготовку заяви про зміну предмету позову ( опрацювання матеріалів для заяви, аналіз документів в обґрунтування заяви; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції, складання заяви про зміну предмету позову; формування пакету документів (заяви з додатками), направлення документів на адресу Відповідача-1, Відповідача-2 та на адресу Господарського суду Львівської області) адвокатом витрачено 4 години роботи; на підготовку Заяв про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції 1 година роботи; на підготовку Письмового пояснення щодо зміни предмету позову 1 година роботи; на підготовку тексту адвокатського запиту до Відповідача-1 щодо надання інформації про те, чи є на даний час Приймак Галина Романівна Державним реєстратором Мостиської районної державної адміністрації Львівської області. Підготовка Заяви до суду на виконання ухвали від 02.08.2021р. 2 години роботи; на підготовку клопотання про стягнення з Відповідача-1 та Відповідача-2 витрат на послуги адвоката 2 години роботи. Всього 10 годин роботи.
Додаток №1 до Договору зразок акту приймання-передачі наданих послуг; Додаток №2 до Договору зразок Звіту про фактичні витрати; копія Додаткової угоди від 12.02.2021р. до Договору; копія Звіту адвоката від 20.09.2021р. №1 про надані послуги по справі №813/3520/17 та копія Акту приймання-передачі наданих послуг до Договору від 20.09.2021р. б/н підписані повноважними представниками, їх підписи завірено відтисками печаток юридичних осіб Сторін Договору.
Дучал Олег Федорович є адвокатом та представником Позивача-2, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 20.10.2010р. №3617 та Договору.
У відповідності з пунктами 1, 3 частини першої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).
Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України).
Стандарт доказування - це та ступінь достовірності наданих стороною доказів, за яких суд має визнати тягар доведення знятим, а фактичну обставину - доведеною. Мова йде про достатній рівень допустимих сумнівів, при якому тягар доведення вважається виконаним.
Усталеною є практика ЄСПЛ, в якій суд посилається на balance of probabilities (баланс ймовірностей) для оцінки обставин справи. Наприклад, у рішенні BENDERSKIY v. Ukraine 15.11.2007р. суд застосовує баланс ймовірностей. У рішенні J.K. AND OTHERS v. Sweden 23.08.2016р. суд вказує, що цей стандарт притаманний саме цивільним справам.
У постанові Верховного Суду України від 14.06.2017р. у справі №923/2075/15 відхилено висновки апеляційного суду про відмову в позові про стягнення упущеної вигоди лише з тих підстав, що її розмір не може бути встановлений з розумним степенем достовірності, оскільки апеляційний суд не дослідив інших доказів, які надані позивачем, чим фактично позбавив останнього можливості відновити його порушене право, за захистом якого подано позов.
Отже, під розумним ступенем достовірності слід розуміти те, що факт є доведеним, якщо після оцінки доказів вбачається, що факт скоріше відбувся, аніж не мав місце.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції при розгляді даної справи застосовує вищезазначений стандарт доказування.
Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Приписами ч.1 ст.124 ГПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Частиною третьою вказаної статті встановлено, що попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 вказаної статті встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Згідно з ч.3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 ГПК України).
У відповідності до ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст.1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.п.6, 9 ст.1 Закону).
Згідно ст.19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно п.28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017р.) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.
Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.
Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно правової позиції, викладеної, зокрема в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.06.2018р. у справі №904/8308/17 та від 01.08.2019р. у справі №915/237/18, розмір судових витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а суд повинен оцінити рівень адвокатських витрат, що були присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично і чи була їх сума обґрунтованою та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною чи її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
При цьому суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, що на підтвердження факту понесення судових витрат та їх розміру суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.12.2019р. у справі №922/902/19, від 12.12.2019р. у справі №922/1897/18 та від 20.12.2019р. у справі №903/125/19.
При цьому суд зазначає, що згідно ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.
Як вказує Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.4 ст.129 ГПК України.
Зокрема відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Приписами ч.2 ст.128 ГПК України передбачено, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Аналогічна правова позиція підтримана та застосована у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2019р. у справі №905/1795/18.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.221 ГПК України у випадку, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог; для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог; у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
При цьому, суд звертає увагу на те, що Позивачем-1, Відповідачем-1, Відповідачем-2 та Третьою особою не подано жодних доказів в спростування обставин дійсності, необхідності та розумності понесених Позивачем-2 судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги, а також не доведено в порядку ч.5 ст.126 ГПК України неспівмірності здійснених Позивачем-2 витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.9, п.1, 3 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.ст.4, 13, 27, 42, 43, 46, 73, 74, 76-79, 80, 81, 86, 120, 121, 123, 124, 126, 128, 129, 202, 216, 221, 222, 236, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
3. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили
4. Додаткове рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 ГПК України.
5. Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою І розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст додаткового рішення складено 18.10.2021р.
Головуючий суддя Т.Б. Фартушок