ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2347/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігна", м. Харків, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Обласне комунальне підприємство Харківської обласної ради «Знахідка», м. Харків.
про стягнення коштів в розмірі 5240,29 грн.
за участю представників:

позивача - Бунецька Г.Ю., за самопредставництвом;

відповідача - Фесенко О.Ю., за самопредставництвом;

третьої особи - Огребчук А.В., за самопредставництвом.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка", м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігна", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором № 11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 01.11.2019, в розмірі 5240,29 грн., з яких: 4630,50 грн. - основна заборгованість, 66,39 грн. - пеня, 386,44 грн. - інфляційні втрати, 156,96 грн. - 3% річних. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 22.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2347/21. Розгляд справи № 922/2347/21 призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

08.07.2021 відповідачем надано до господарського суду відзив на позов (вх. № 15902), в якому, зокрема, наголошується, що технічні служби позивача не забезпечують життєдіяльність єдиної автономної інженерної комунікації та системи енергопостачання будівлі по вул. Сумська, 25 в місті Харкові, в цілому, в тому числі і тих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади Харківської області та орендуються нами (площею 34,1 кв.м). Відповідач вказує, що обслуговування спірних приміщень здійснює балансоутримувач - ОКП ХОР «Знахідка». Так, між відповідачем та ОКП ХОР «Знахідка» укладено договір № 249 Н/В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю від 14.09.2015. Згідно вказаного договору ОКП ХОР «Знахідка» забезпечує обслуговування та експлуатацію нежитлових приміщень другого поверху № 204 - 207 в літ. «А» загальною площею 34,1 кв.м, розташованих за адресою м. Харків, вул. Сумська, 25, а також утримання прибудинкової території. Таким чином, відповідачем відшкодовуються відповідні витрати саме ОКП ХОР «Знахідка».

Ухвалою господарського суду від 08.07.2021 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи № 922/2347/21 в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін (вх. № 15902). Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21.07.2021 о 12:15 год.

14.07.2021 позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. № 16473), в якій вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду від 04.08.2021 суд перейшов до розгляду справи № 922/2347/21 за правилами загального позовного провадження, з повідомленням сторін, залучив до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОКП ХОР «Знахідка» та призначив підготовче засідання на 12.08.2021 о 12:45 год.

11.08.2021 третьою особою надано до суду письмові пояснення щодо позовної заяви та відзиву на позов (вх. № 18826), які судом долучено до матеріалів справи. Також третьою особою надано до суду заяву про розгляд справи без участі її представника (вх. № 18824).

Заперечень на відповідь на відзив, відповідачем, в порядку ст. 167 ГПК України, суду надано не було.

Ухвалою господарського суду від 22.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2347/21 до судового розгляду по суті на 06.10.2021 о 12:45 год.

У судовому засіданні 06.10.2021 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Представник третьої особи у судовому засіданні 06.10.2021 залишив вирішення даного спору на розсуд суду.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні учасники судового процесу погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України, якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 06.10.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Державне підприємство «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» (ДП ХНАТОБ, позивач) є об`єктом державної власності. Театр належить до сфери управління Міністерства культури та інформаційної політики України і є закладом культури з національним статусом. Харківський державний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка з 1990 року розташований у нежитловій будівлі літ. «А-7», за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 25.

Розпорядженнями голови Харківської обласної ради від 14.09.2012 № 127 приміщення загальною площею 6337,34 кв. м, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 25, передані на баланс Комунальному підприємству Харківської обласної ради «Знахідка» (третя особа), знаходяться в комунальній власності Територіальної громади сіл, селищ, міст Харківської області в особі Харківської обласної ради.

14.09.2015 відповідно до договору оренди № 249Н комунального майна, приміщення площею 34,1 кв.м передані в оренду ТОВ «Дігна» (відповідач). Строк дії договору оренди - 14.09.2025.

На даний час технічні служби позивача ДП «ХНАТОБ» забезпечують життєдіяльність єдиної автономної інженерної комунікації та системи енергопостачання будівлі по вул. Сумській, 25 в м. Харків, в цілому, в тому числі і тих приміщень, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади Харківської області та орендуються відповідачем (площею 34,1 кв.м).

Для забезпечення обслуговування та експлуатації будівлі, а саме орендованих відповідачем приміщень 01.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дігна» та Державним підприємством «Харківський національний академічний театр опери та балету імені М.В. Лисенка» укладений договір оренди № 11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна (договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору, позивач (за договором - балансоутримувач-1) забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, а саме орендованих приміщень, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 25 (будівля) загальною площею 34,1 кв.м, а відповідач (за договором - балансоутримувач-2) бере участь у витратах балансоутримувача 1 на утримання нерухомого майна пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем 1 за цим договором.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що балансоутримувач-2 користується майном - нежитловими приміщенням, а саме: кім. 204 (площею 26,1 кв.м), кім. 205 - 207 (загальною площею 8,0 кв.м.), всього загальною площею 34,1 кв.м. будівлі літ. «А-7», яке розташоване за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 25, що знаходиться на балансі ОКП ХОР Знахідка, а в цілому будівля за адресою вул. Сумська, 25 м. Харків та мережі знаходиться на балансі ДП ХНАТОБ. Майно передано балансоутримувачу-2 в строкове платне користування (оренду) відповідно до договору № 249Н від 14.09.2015, укладеного між балансоутримувачем-2 та ОКП ХОР Знахідка.

Відповідно до п. 4.1. договору, за цим договором балансоутримувач-2 сплачує балансоутримувачу-1 експлуатаційні витрати щодо утримання орендованого майна на підставі розрахунку та виставлених рахунків.

Згідно п.п. 3.2.4. п. 3.2. договору, балансоутримувач-2 зобов`язується не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним, вносити плату на рахунок балансоутримувача-1 за відшкодування експлуатаційних витрат.

П. 6.1 договору передбачено, що цей договір дії на підставі ч. 3 ст. 631 ЦК України з 01 вересня 2017 року по 14 вересня 2025 року включно і продовжує діяти до закінчення строку фактичного користування балансоутримувачем-2 орендованим приміщенням у будівлі ДП «ХНАТОБ». У випадку пролонгації договору оренди майна, дія цього договору продовжується на той же строк до закінчення терміну фактичного користування балансоутримувачем-2 орендованим приміщенням у будівлі театру без підписання додаткової угоди.

П. 4.3. договору передбачено, що у разі зміни в установленому порядку тарифів, ставок, діючих на момент укладення цього договору, оплата балансоутримувачем-2 наданих йому послуг здійснюється за новими тарифами та ставками з моменту їх введення, після письмового попередження, без будь-яких додаткових узгоджень їх розмірів.

Листом від 16.03.2020 № 01-07/219, відповідача - ТОВ «Дігна», повідомлено про зміну плати щодо відшкодування витрат на утримання майна та направлений відповідний розрахунок про сплату експлуатаційних витрат по 125,63 грн. з ПДВ щомісячно з 01.01.2020, а листом від 03.02.2021 № 01-07/96 повідомлено про зміну плати щодо відшкодування витрат на утримання майна та направлений відповідний розрахунок про сплату експлуатаційних витрат по 135,04 грн. з ПДВ щомісячно з 01.01.2021.

Відповідно до п.3.2.5. договору при несвоєчасному внесенні платежів, зазначених в п. 3.2.4. договору, балансоутримувач-2 зобов`язаний сплачувати на користь балансоутримувача-1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки платежу.

П. 5.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

ДП «ХНАТОБ», керуючись умовами укладеного договору виставляло та надавало ТОВ «Дігна» відповідні рахунки щодо відшкодування витрат на утримання нерухомого майна для оплати, що підтверджується підписом представника ТОВ «Дігна» в журналі отримання рахунків та поштовими квитанціями.

Натомість, починаючи з листопада 2019 року відповідач не сплачує платежів на користь ДП «ХНАТОБ» відповідно до умов договору № 11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 01.11.2019, внаслідок чого в ТОВ «Дігна» виникла заборгованість за період з листопада 2019 по березень 2021 року у розмірі 4630,50 грн.

Таким чином, як вказує позивач, заборгованість відповідача - ТОВ «Дігна» перед позивачем - ДП «ХНАТОБ», становить 5240,29 грн., з яких: 4630,50 грн. - заборгованість по відшкодуванню витрат на утримання орендованого майна; 66,39 грн. - пеня за прострочення виконання зобов`язання; 386,44 грн. - витрати від інфляції; 156,96 грн. - 3% річних від простроченої суми, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Ч. 1 ст. 193 ГК України передбачає, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлюють, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Ч. 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, ДП «ХНАТОБ», керуючись умовами укладеного між сторонами даного спору договору виставляло та надавало ТОВ «Дігна» відповідні рахунки щодо відшкодування витрат на утримання нерухомого майна для оплати, що підтверджується підписом представника ТОВ «Дігна» в журналі отримання рахунків та поштовими квитанціями.

Натомість, починаючи з листопада 2019 року відповідач не сплачує платежів на користь ДП «ХНАТОБ» відповідно до умов договору № 11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 01.11.2019, внаслідок чого в ТОВ «Дігна» виникла заборгованість за період з листопада 2019 по березень 2021 року у розмірі 4630,50 грн.

Заперечення відповідача, що зазначені витрати відшкодовуються відповідачем Обласному комунальному підприємству Харківської обласної ради «Знахідка», спростовуються матеріалами справи та поясненнями третьої особи (вх. № 18826), відповідно до яких, за договором № 249 Н/В, укладеним між третьою особою та ТОВ "Дігна", на який посилається відповідач, орендарю виставляється рахунок кожного місяця за наступні витрати балансоутримувача:

- оплата податку на землю;

- накладні/експлуатаційні витрати на заробітну плату та нарахування на заробітну плату адмінперсоналу (головного бухгалтера, начальника відділу з експлуатаційного забезпечення об`єктів, заступника начальника організаційно-правового відділу, юрисконсульта, економіста), що займається розрахунками, організаційно - технічними питаннями, наданням юридичних консультацій та ведення як договору оренди, так і договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна; витрати на канцелярські товари; обслуговування офісної техніки та програмного забезпечення; витрати на телекомунікаційні послуги та Інтернет.

Складовими експлуатаційних витрат, що зазначені в додатках до договору, який є предметом даного спору, є адміністративно-управлінські витрати (зарплата за посадовими окладами адмін. персоналу, зайнятого наданням розрахунків та організаційними питаннями з надання послуг), обслуговуючий персонал (зарплата за посадовими окладами), утримання споруди (вивіз сміття, дез.послуги, матеріали для прибирання), поточний ремонт.

В підтвердження понесення даних витрат позивачем надані копії договорів № 253 про надання послуг з вивезення побутових відходів від 21.01.2019 р., укладеного між ДП «ХНАТОБ» та КП «Комплекс з вивозу побутових відходів»; № 253 про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 10.02.2020 р., укладеного між ДП «ХНАТОБ» та КП «Комплекс з вивозу побутових відходів»; №26/02-1 від26.02.2021 р., укладеного між ДП «ХНАТОБ» та КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» та довідка вих. № 01-07/668 від 11.08.2021 щодо наявності у штатному розписі ДП «ХНАТОБ» деяких посад.

Таким чином, відповідно із розрахунком експлуатаційних витрат по договору № 11/19 від 01.11.2019, укладеного між ДП «ХНАТОБ» та ТОВ «Дігна», який є предметом даного розгляду, вбачається, що балансоутримувачами (ДП «ХНАТОБ» та ОКП ХОР «Знахідка») надаються ТОВ "Дігна" різні види послуг по утриманню орендованого майна, що спростовує твердження відповідача щодо відшкодування витрат, згідно виставлених позивачем рахунків, Обласному комунальному підприємству Харківської обласної ради «Знахідка».

Щодо заперечень відповідача, що в пункті 4.3 договору йдеться про зміну тарифів на послуги, а не про експлуатаційні витрати, а, крім того, позивачем не зазначаються тарифи або ставки, які змінилися та щодо неодержання листів позивача від 03.02.2021 та від 16.03.2020 з розрахунками, суд зазначає.

Відповідно до п. 4.1. укладеного договору № 11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 01.11.2019, балансоутримувач-2 сплачує балансоутримувачу-1 експлуатаційні витрати щодо утримання орендованого майна на підставі розрахунків та виставлених рахунків.

Згідно п. 4.3. договору у разі зміни в установленому порядку тарифів, ставок, діючих на момент укладання цього договору, оплата балансоутримувачем наданих йому послуг здійснюється за новим тарифами та ставками, з моменту їх введення, після письмового попередження, без будь-яких додаткових узгоджень їх розмірів.

Відповідно до п. 6.2. укладеного договору № 11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 01.11.2019, зміни або доповнення до цього договору допускаються за взаємною згодою, крім умов, передбачених п.п. 4.3., 6.1. цього договору.

Виходячи з наведеного вище, будь-яке узгодження розрахунків з відповідачем за договором, сторони, при укладенні договору, не визначали, як обов`язкове.

В підтвердження письмового попередження відповідача про зміну розрахунків експлуатаційних витрат позивачем разом із позовною заявою було надано копії листів ДП "ХНАТОБ" до ТОВ «Дігна» від 16.03.2020 №01-07/219 та від 03.02.2021 № 01-07/96 та фіскальних чеків, які є доказами відправки (фіскальний чек ФН від 17.03.2020 та фіскальний чек ФН від 04.02.2021, відповідно).

Щодо незгоди відповідача з нарахуванням плати за періоди до дня укладення спірного договору, та застосування строку позовної давності до розрахунків позивача за період 2017, січень-травень 2018 роки, суд зазначає.

Згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до п. 6.1. договору № 11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 01.11.2019, цей договір діє на підставі ч. 3 ст. 631 ЦК України з 01 вересня 2017 року по 14 вересня 2025 року включно і продовжує діяти до закінчення строку фактичного користування балансоутримувачем-2 орендованими приміщеннями у будівлі ДП «ХНАТОБ».

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В п.п. 3.2.4. п. 3.2. договору 11/19, укладеного сторонами 01.11.2019, вказаний строк оплати відповідачем вищевказаного зобов`язання: не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Як свідчать матеріали справи та не заперечувалось сторонами, 11.12.2019 на підставі укладеного договору 11/19, позивачем виставлено відповідачу до сплати рахунок-фактуру № СФ-00028/60 на загальну суму 2491,94 грн. з ПДВ за період з вересня 2017 по листопад 2019 роки, строк оплати якого, відповідно до п.п.3.2.4. п.3.2. договору 11/19, визначений не пізніше 20 січня 2020 року.

Таким чином, нарахування плати за попередній період (до укладення договору № 11/19) є погодженим сторонами, а тому таким, що відповідає умовам договору та законодавства.

Отже, строк позовної давності щодо виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті рахунку-фактуру № СФ-00028/60 від 11.12.2019 на дату звернення позивача до суду не сплинув, у зв`язку з чим, заявлене клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до періодів нарахування заборгованості до дня укладення спірного договору, не підлягає задоволенню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент: Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ст. 11 ГПК України, суд, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав та основоположних свобод 1959 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором від 01.11.2019 в розмірі 4630,50 грн., суд визнає вимогу позивача щодо відшкодування витрат на утримання нерухомого майна за період з листопада 2019 по березень 2021 року у розмірі 4630,50 грн. належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи, а тому такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за наявності встановленого факту несвоєчасної сплати відповідачем коштів позивачу на відшкодування витрат на утримання нерухомого майна за період з листопада 2019 по березень 2021 року, перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних - 156,96 грн. та інфляційних втрат - 386,44 грн. за допомогою програми Калькулятор Ліга, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам діючого законодавства, є правомірним, а тому, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 66,39 грн. пені, яку нараховано позивачем за період з 21.12.2019 по 20.06.2020 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено п.3.2.5. договору, при несвоєчасному внесенні платежів, зазначених в п. 3.2.4. договору, балансоутримувач-2 зобов`язаний сплачувати на користь балансоутримувача-1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки платежу.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором від 01.11.2019, позивач нарахував відповідачеві пеню, яка, станом на 20.06.2021, складає 66,39 грн.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 66,39 грн.

Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

За змістом ст. 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписом ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дігна" (61057, м. Харків, вул. Сумська, 25, ) на користь Державного підприємства "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" (61057, м. Харків, вул. Сумська, 25, ) заборгованість за договором №11/19 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна від 01.11.2019, в розмірі 5240,29 грн. (з яких: 4630,50 грн. - основна заборгованість; 66,39 грн. - пеня; 386,44 грн. - інфляційні втрати; 156,96 грн. - 3% річних), а також судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Державне підприємство "Харківський національний академічний театр опери та балету ім. М.В. Лисенка" (61057, м. Харків, вул. Сумська, 25, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дігна" (61057, м. Харків, вул. Сумська, 25, );

Третя особа - Обласне комунальне підприємство Харківської обласної ради «Знахідка» (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 51, ).

Повне рішення складено 13.10.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2347/21