ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2021 р. Справа№ 910/88/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засіданні: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 31.08.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.05.2021 (повний текст складено 07.06.2021)

у справі № 910/88/21 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом керівника Житомирської окружної прокуратури

в інтересах держави в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат"

про стягнення 845 123, 36 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2020 року керівник Житомирської місцевої прокуратури Житомирської обласної прокуратури звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради до Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" про стягнення 8451236,36 грн упущеної вигоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач при здійсненні реконструкції частини існуючих приміщень з добудовою зали басейнів розміром 22 х 42 м під фізкультурно-оздоровчий клуб, які розташовані за адресою: місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77, не виконав зобов`язання щодо внесення коштів пайової участі, чим заподіяв Раді збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 845 123,36 грн, яка підлягає стягненню.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/88/21 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний об`єкт будівництва є закладом фізичної культури і спорту, що є підставою для звільнення відповідача від сплати пайової участі до місцевого бюджету.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Перший заступник керівника Київської міської прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення прийнято з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи внаслідок неправильного їх дослідження і оцінки, неправильним визначенням правовідносин та неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. ст. 1, 5, 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», ст. 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні») та порушенням норм процесуального права (ст. 236 ГПК України).

В обґрунтовування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що позивачем, на виконання вимог законодавства та в межах встановлених законом повноважень визначений обов`язок відповідача сплатити кошти пайової участі в даному випадку, від якого всупереч вимог закону ухилився відповідач.

Скаржник також вказує, що відповідно до вказаних положень законодавства, питання залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту віднесено законодавством до компетенції відповідних органів місцевого самоврядування в кожному конкретному випадку. Так, відповідним уповноваженим органом містобудування та архітектури під час видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 30/13 від 15.04.2013 на виконання вимог містобудівної документації на місцевому рівні, на відповідача покладено обов`язок щодо сплати коштів пайової участі у зв`язку із будівництвом спірного об`єкта, який в свою чергу від сплати коштів ухилився. При цьому, згідно вказаних містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки останні надані для реконструкції частини власного торгівельно-розважального комплексу під фізкультурно-оздоровчі приміщення з добудовою блоку басейну. Тобто, предмет будівельних робіт становила реконструкція частини вже існуючих приміщень торгівельно-розважального комплексу, а не закладу фізичної культури та спорту.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, відповідач подав відзив, у якому, поміж іншого, зазначає, що обов`язок замовника будівництва сплачувати кошти на розвиток інфраструктури міста та чіткий перелік об`єктів, за будівництво яких пайова участь замовником не сплачується, встановлено Законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради №1121 від 06.12.2017 року та №1481 від 26.12.2019 року, але аж ніяк не персональними рішеннями органу місцевого самоврядування щодо кожного замовника будівництва в кожному конкретному випадку, як це стверджує апелянт. Крім того, відповідач звертає увагу на ті обставини, що Містобудівні умови та обмеження видаються замовнику для проектування об`єкта будівництва і є чинними до завершення будівництва об`єкта. Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради не має жодних повноважень та компетенції зобов`язувати забудовника укладати договори пайової участі та відміняти встановлене законом право забудовника на звільнення від сплати пайової участі, зазначивши про це в містобудівних умовах та обмеженнях. За вказаних обставин, відповідач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Виконавчий комітет Житомирської міської ради у поданому відзиві зазначає, що Рада погоджується з доводами Першого заступника керівника Київської міської прокуратури, викладеними в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі № 910/88/21 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Явка представників у судове засідання

Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомлив. Колегія суддів звертає увагу на те, що учасники у справі належним чином повідомлені про місце, дату і час розгляду справи у суді першої інстанції, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судові засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представника позивача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 27 лютого 2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України Товариству було надано дозвіл № ІУ56 на виконання будівельних робіт по об`єкту: "Реконструкція з розширенням виробничих цехів по вулиці Київській, 77 в м. Житомирі під торгівельно-розважальний комплекс (реконструкція частини існуючих приміщень з добудовою зали басейнів розміром 22 х 42 м під фізкультурно-оздоровчий клуб)". Код об`єкта - 1265.2, згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000.

За змістом частин 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, вбачається, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, що полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Частиною 1 цієї статті Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (частина 5 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищевказаної норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" виконавчим комітетом Ради прийнято рішення від 19 грудня 2012 року № 559, яким затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Житомира (далі - Порядок).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради "Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19 грудня 2012 року № 559 "Про порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Житомира" від 31 жовтня 2014 року № 494 додатки 1-5 до вказаного рішення було викладено в новій редакції.

Відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідні території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами.

Згідно з пунктом 2.2 Порядку пайова участь замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Житомира без урахування ПДВ.

Пунктом 4.4.4 Порядку встановлено, що замовник упродовж 10 робочих днів з дня реєстрації декларації про початок будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт в інспекції ДАБК в Житомирській області звертається до управління капітального будівництва Ради із заявою про укладення договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Житомира.

Судом першої інстанії встановлено, що в матеріалах справи наявна належним чином засвідчена копія договору наміру щодо пайової участі замовників будівництва (реконструкції) у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Житомира від 15 квітня 2013 року.

Проте такий договір пайової участі укладений між сторонами не був.

У той же час 20 вересня 2019 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", який набрав чинності 17 жовтня 2019 року, підпунктом 3 пункту 13 якого виключено статтю 40 Закону.

Частиною 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту в розмірі 4 % загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта для нежитлових будівель та споруд (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом).

Отже, попри виключення статті 40 із Закону, вказаним нормативно-правовим актом збережено на 2020 рік існування у замовників будівництва обов`язку щодо сплати коштів в рахунок такої пайової участі.

У зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" виконавчим комітетом Житомирської міської ради було прийнято рішення "Про пайову участь замовників будівництва" від 26 грудня 2019 року № 1481, пунктами 3, 4 якого встановлено, що з 1 січня 2020 року для проведення розрахунку та визначення розміру пайової участі замовників будівництва щодо об`єктів будівництва на території міста Житомира та села Вереси Житомирського району упродовж 2020 року підлягають застосовуванню норми частини 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні". Замовники будівництва зобов`язані протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до виконавчого комітету Ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва.

Наведені правові норми свідчать про наявність, як до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", так і після цього, впродовж 2020 року в кожної фізичної або юридичної особи, яка має намір щодо забудови території міста Житомира імперативного обов`язку прийняти пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури вказаного населеного пункту, що передбачає собою звернення у визначений термін до виконавчих органів Житомирської міської ради, однак у жодному разі не пізніше дати прийняття об`єкта в експлуатацію, надання останнім документів, необхідних для розрахунку пайового внеску замовника будівництва, та сплати визначеного розміру пайової участі.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 січня 2020 року комісією у складі представників замовника будівництва: генерального підрядника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будгенсервіс", субпідрядників: Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрдах", Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроспецпром", Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажна компанія "Титан", Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Фірма Плюс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Уют Строй", головного архітектора проекту та інженера технічного нагляду, складено акт готовності до експлуатації спірного об`єкта (код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 - 1265.2).

28 січня 2020 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано відповідний сертифікат № ІУ78 на цей об`єкт будівництва.

У подальшому, на підставі заяви генерального директора Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" Бірюченка М.В. від 28 лютого 2020 року про поділ, 4 березня 2020 року державним реєстратором Високівської сільської ради Черняхівського району Житомирської області Богушем О.В. проведено державну реєстрацію права власності відповідача на фізкультурно-оздоровчий клуб, площею 4157,3 кв.м.

24 липня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спорт Оренда-6" та Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" було укладено договір оренди нерухомого майна, за умовами якого останнє передало Товариству з обмеженою відповідальністю "Спорт Оренда-6" в оренду спірне приміщення.

Враховуючи зміну законодавства, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про сплату пайового внеску.

Крім того, 18 серпня 2020 року Житомирська міська рада звернулася до відповідача з листом від цієї ж дати № 24/3852, до якого долучила рахунок на сплату пайової участі замовника будівництва щодо об`єкта: "Реконструкція з розширенням виробничих цехів по вулиці Київській, 77 в м. Житомирі під торгівельно-розважальний комплекс (реконструкція частини існуючих приміщень з добудовою зали басейнів розміром 22 х 42 м під фізкультурно-оздоровчий клуб)" від 18 серпня 2020 року № 52 на суму 845 123,36 грн., що становить 4 % від загальної вартості будівництва об`єкта в розмірі 21 128 084,00 грн.

Водночас у відповідь на зазначені листи відповідач повідомив позивача про те, що вищевказаний об`єкт будівництва є закладом фізичної культури і спорту, а тому введення його в експлуатацію в силу дії пункту 2 частини 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" не є підставою для сплати коштів пайової участі.

16 вересня 2020 року Житомирською міською радою на адресу Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" направлено претензію від цієї ж дати № 24/4407 про сплату до місцевого бюджету Житомирської міської об`єднаної територіальної громади коштів пайової участі замовника будівництва на розвиток інфраструктури населеного пункту.

Листом від 5 жовтня 2020 року № 1049 відповідачем у задоволенні вказаної претензії відмовлено.

Обставини відмови у сплаті коштів пайової участі і стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або у разі відсутності такого органу.

Наявність вказаних обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Відповідно до частини 4 цієї статті Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень.

Міська рада входить до органів місцевого самоврядування відповідно до статті 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Частиною 1 статті 10 вказаного Закону встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції Закону, чинному на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

За змістом статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" доходи місцевого бюджету є власністю територіальної громади сіл, селищ, міст, районів у містах.

Разом із тим, компетентним органом, який має повноваження на звернення з відповідним позовом до суду, не вчинив необхідних дій для захисту інтересів відповідної територіальної громади.

Матеріалами справи підтверджено, що листом № 36/5162 від 26 жовтня 2020 року Житомирська міська рада звернулася до Житомирської місцевої прокуратури з клопотанням про вжиття заходів представницького характеру, передбачених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", у зв`язку з ухиленням Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" протягом тривалого періоду часу від виконання нормативного обов`язку щодо прийняття пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту та відсутністю в місцевому бюджеті коштів, призначених для сплати судового збору.

Прокурор листом від 23 листопада 2020 року № 32-87-8525вих-20 повідомив позивача про намір звернення до суду в інтересах держави в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що оскільки позивач, як орган місцевого самоврядування, протягом тривалого періоду часу не здійснював ефективних заходів, направлених на захист інтересів держави, прокурором правомірно вжито представницькі заходи в даній справі відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла до висновку щодо відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 40 Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не залучаються замовники у разі будівництва, зокрема, будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення.

Пунктом 2 частини 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (яким вищевказану статтю 40 виключено із Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності") також було встановлено, що пайова участь не сплачується у разі будівництва будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення.

За статтею 1 Закону України "Про фізичну культуру і спорт" під терміном "заклад фізичної культури і спорту" слід розуміти юридичну особу, що забезпечує розвиток фізичної культури і спорту шляхом, зокрема, надання фізкультурно-спортивних послуг. Закладами фізичної культури і спорту, зокрема, є: спортивні клуби, дитячо-юнацькі спортивні школи, спеціалізовані навчальні заклади спортивного профілю, школи вищої спортивної майстерності, центри олімпійської підготовки, центри студентського спорту вищих навчальних закладів, фізкультурно-оздоровчі заклади, центри фізичного здоров`я населення, центри фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю.

Суб`єкти сфери фізичної культури і спорту - це фізичні або юридичні особи, які здійснюють свою діяльність з метою розвитку фізичної культури і спорту. Суб`єктами сфери фізичної культури і спорту є: фізичні особи, які займаються фізичною культурою і спортом, у тому числі спортсмени; фахівці сфери фізичної культури і спорту; заклади фізичної культури і спорту; відповідні органи влади. Фізкультурно-оздоровча діяльність це заходи, що здійснюються суб`єктами сфери фізичної культури і спорту для розвитку фізичної культури, а фізкультурно-спортивні послуги - це організація та проведення суб`єктами сфери фізичної культури і спорту фізкультурно-оздоровчої діяльності та/або фізкультурно-спортивної реабілітації осіб з інвалідністю або підготовки спортсменів до змагань з видів спорту, визнаних в Україні.

З відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, яка містить інформацію про відповідача, вбачається, що видами діяльності останнього є, зокрема, функціонування спортивних споруд; діяльність спортивних клубів; діяльність фітнес-центрів.

Отже, твердження прокурора про те, що закладами фізичної культури і спорту можуть бути лише юридичні особи, основним напрямком діяльності яких є надання фізкультурно-оздоровчих послуг не беруться судом до уваги у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Реконструкція частини існуючих приміщень з добудовою зали басейнів розміром 22х42 м під фізкультурно-оздоровчий клуб за адресою: місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77, замовником якого є Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат", за своїм цільовим призначенням відповідає положенням Закону України "Про фізичну культуру і спорт".

Також слід зазначити, що прийняття Державною архітектурно-будівельною інспекцією України за результатами розгляду заяви Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" позитивного рішення, видача дозволу на виконання будівельних робіт від 27 лютого 2014 року № ІУ 56 та фіксування Державною архітектурно-будівельною інспекцією у дозвільному документі коду об`єкта - 1265.2 (басейні криті для плавання) підтверджує правильність віднесення об`єкта будівництва до виду будівель фізичної культури і спорту.

Дозвіл на виконання будівельних робіт від 27 лютого 2014 року № ІУ56 не оскаржувався у встановленому законом порядку, є чинним і не скасованим, а тому посилання позивача на те, що код об`єкта в зазначеному дозволі - невірний, є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, віднесення збудованого Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" об`єкта будівництва до будівель фізичної культури і спорту підтверджується наступними документами: Містобудівними умовами і обмеженнями забудови земельної ділянки № 30/13 "Реконструкція частини власного торгівельно-розважального комплексу (друга черга, четвертий етап) під фізкультурно-оздоровчі приміщення з добудовою блоку басейну", виданими Управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради 15 квітня 2013 року; експертним звітом щодо розгляду проектної документації за проектом "Реконструкція з розширенням виробничих цехів по вулиці Київській, 77 в м. Житомирі під торгівельно-розважальний комплекс (реконструкція частини існуючих приміщень з добудовою зали басейнів розміром 22 х 42 м під фізкультурно-оздоровчий клуб)", виданим 02 жовтня 2013 року філією державного підприємства "Укрдержбудекпертиза" у Житомирській області, та експертним звітом № 7-251-17-ЕП/КО щодо розгляду проектної документації за коригуванням 2к вищевказаного проекту, виданим 16 лютого 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська будівельно-технічна експертиза"; проектом "Реконструкція з розширенням виробничих цехів по вулиці Київській, 77 в м. Житомирі під торгівельно-розважальний комплекс (реконструкція частини існуючих приміщень з добудовою зали басейнів розміром 22 х 42 м під фізкультурно-оздоровчий клуб) (коригування)", виданим приватним підприємством "Проспект проект", том 1 "Загальна пояснювальна записка"; технічним паспортом від 20 січня 2020 року на збудований Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" фізкультурно-оздоровчий клуб.

Відповідно до проектної документації, планувань і експлікацій приміщень, які містяться в матеріалах даної справи, вказані будівельні роботи полягали в реконструкції існуючої будівлі торгівельно-розважального центру "Глобал UA" (місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77) з добудовою басейну для облаштування культурно-оздоровчого клубу "Спорт Лайф" з окремими, незалежними і не з`єднаними з торгово-розважальним центром входами/виходами, автономними приміщеннями та комунікаціями. Тобто, Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" фактично було створено новий об`єкт нерухомого майна - фізкультурно-оздоровчий клуб.

Вищезазначене також підтверджується висновком Приватного підприємства "Бюро технічної інвентаризації та оцінки" від 27 лютого 2020 року щодо можливості поділу об`єкта нерухомого майна, яке розташоване за адресою: місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77, шляхом виділення в окремий об`єкт фізкультурно-оздоровчого клубу літера Б8, Б14, площею 4 157,3 кв.м.

Технічний паспорт від 20 січня 2020 року на збудований Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" фізкультурно-оздоровчий клуб містить експлікацію приміщень 1-3 поверхів фізкультурно-оздоровчого клубу, які підтверджують приналежність спірної будівлі закладу фізкультури і спорту, а не торгівельно-розважальному центру.

На підставі вищезазначених документів Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" зареєструвало своє право власності на вказаний об`єкт.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 6 березня 2020 року про реєстрацію прав власності збудований Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" об`єкт нерухомого майна є фізкультурно-оздоровчим клубом.

Вказані докази спростовують твердження прокурора про те, що цей об`єкт будівництва є торгівельно-розважальним центром, а не фізкультурно-оздоровчим закладом.

Оскільки спірний об`єкт є закладом фізичної культури і спорту, що є підставою для звільнення від сплати пайової участі.

Крім того, відповідно до частин 1-3 статті 23 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 14.06.2017 у справі №923/2075/15: "відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності, негативного результату такої поведінки (збитків), причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності. При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що вони не є абстрактними, а дійсно були б отримані в разі, якщо б відповідач не здійснював протиправних дій".

Водночас, судом не встановлено протиправної поведінки та вини відповідача у недоотриманні позивачем, на думку прокурора грошових коштів у вигляді внесків пайової участі, та причинно-наслідкового зв`язку між, на думку прокурора, протиправною поведінкою відповідача та збитками, що позивач зазнав внаслідок не дотримання внесків пайової участі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/88/21 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на апелянта.

Враховуючи ви ще викладене та керуючись статтями керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/88/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2021 у справі №910/88/21 залишити без змін.

Матеріали справи №910/88/21повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 04.10.2021

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б. Михальська