ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. Справа№ 913/509/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від прокурора - Биховцова О.А.,

від відповідача 1 - Лавренова А.В.,

від відповідача 2 - Калугін О.Ю.,

розглянувши апеляційну скаргу

Луганської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 (повний текст рішення складено 16.07.2021)

у справі № 913/509/20 (суддя Мандриченко О.В.)

За позовом Заступника прокурора Луганської області

до:

1. Луганської обласної державної адміністрації-Луганської обласної військово-цивільної адміністрації

2. Селянського фермерського господарства "Вікторія"

про визнання незаконним та скасування розпорядження, визнання недійсним договору оренди водного об`єкту та зобов`язання повернути орендоване майно, -

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Заступник прокурора Луганської області звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Луганської обласної державної адміністрації-Луганської обласної військово-цивільної адміністрації та Селянського фермерського господарства "Вікторія" про:

- визнання незаконним та скасування розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації №106 від 10.02.2020 року "Про надання в оренду земельної ділянки у комплексі з водним об`єктом Селянському фермерському господарству "Вікторія";

- визнання недійсним договору оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року, укладеного між Луганською обласною державною адміністрацією та Селянським фермерським господарством "Вікторія";

- зобов`язання Селянське фермерське господарство "Вікторія" повернути Луганській обласній державній адміністрації водний об`єкт та земельну ділянку під водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовані за межами населених пунктів на території, Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Луганською обласною державною адміністрацією порушено вимоги ст. 134 Земельного кодексу України, ст. 51 Водного кодексу України, а саме без обов`язкового проведення земельних торгів надано Селянському фермерському господарству "Вікторія" земельну ділянку у комплексі з водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовану за межами населених пунктів на території, яка за даними земельного кадастру, враховується в Арапівській сільській раді Троїцького району Луганської області.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що водний об`єкт із земельною ділянкою, наданий в оренду СФГ "Вікторія" не підлягав продажу на конкурентних засадах (земельних торгах), відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, оскільки має місце спеціальне водокористування, відповідно до отриманого дозволу, виданого уповноваженим органом та який не визнаний недійсним у встановленому законом порядку. При цьому місцевий господарський суд зазначив, що законодавцем не передбачено наявність певного виду дозволу на спеціальне водокористування з метою реалізації права оренди водного об`єкту.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Луганська обласна прокуратура звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків місцевого господарського суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права (ст.ст. 2, 48, 51, 85 Водного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 122, 134 Земельного кодексу України, ст.ст. 15, 16, 21, 203, 215 Цивільного кодексу України) та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 11, 73-74, 76-79, 86, 236 Господарського процесуального кодексу України).

Зокрема скаржник вважає, що виключним випадком для не проведення земельних торгів при передачі в оренду водного об`єкту є звернення власника дозволу на спеціальне водокористування про надання йому в оренду земельної ділянки для потреб спеціальним водокористування, передбачених відповідним дозвільним документом. В той же час з матеріалів справи вбачається, що на час прийняття оскаржуваного розпорядження та укладання оспорюваного договору відповідач 2 не мав спеціального дозволу для рибогосподарських потреб, коли, як землі йому надані саме для рибогосподарських потреб. Крім того прокурор звертає увагу, що порушення режиму використання водного об`єкту не за цільовим призначенням або із порушенням є вже результатом виконання оспорюваного договору.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Луганська обласна прокуратура на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 року у справі №913/509/20 та призначено розгляд справи на 06.10.2021 року.

13.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

15.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярія) Північного апеляційного господарського суду від відповідача 1 надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2021 року клопотання Луганської обласної державної адміністрація-обласної військово-цивільної адміністрації про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення "EasyCon" задоволено.

15.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача 2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

16.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача 1 на апеляційну скаргу.

23.09.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від прокуратури надійшла відповідь на відзив відповідача 2 на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 06.10.2021 року прокурор надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідача 1 та відповідача 2 надали усні пояснення по справі, відповіли на запитання суду, просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Селянське фермерське господарство "Вікторія" звернулось до Луганської обласної державної адміністрації-Луганської обласної військово-цивільної адміністрації з проханням надати земельну ділянку у комплексі з водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовану за межами населених пунктів на території Арапівської сільської ради Троїцького району, Луганської області.

Серед документів, наданих облдержадміністрації, на обґрунтування наявності підстав для отримання водного об`єкту в оренду відповідачем 2 було надано копію дозволу на спеціальне водокористування № 102/ЛГ/49д-19 від 21.10.2019 року. (т.1, а.с. 160-163).

Зі змісту даного дозволу вбачається, що Державним агентством водних ресурсів України було видано водокористувачу - Селянському фермерському господарству "Вікторія" дозвіл на спеціальне водокористування № 102/ЛГ/49д-19 від 21.10.2019 року. Фактичне місце здійснення діяльності (водокористування): Арапівське водосховище, розташоване за межами с. Арапівка, Троїцького району, р. Дуванка/басейн Красна/суббасейн р. Сіверський Донець/район басейну р. Дон. Мета водокористування - зрошення. Строк дії дозволу з 21.10.2019 року по 21.10.2022 року.

Розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника Луганської обласної військово-цивільної адміністрації № 106 від 10.02.2020 року Селянському фермерському господарству "Вікторія" () для рибогосподарських потреб надано в оренду строком на 25 років земельну ділянку в комплексі з водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовану за межами населених пунктів на території, яка, за даними Державного земельного кадастру, враховується в Арапівській сільській раді Троїцького району Луганської області. (т.1, а.с. 12).

На виконання вказаного розпорядження між Луганською обласною державною адміністрацією (Орендодавець) в особі директора Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин облдержадміністрації та СФГ "Вікторія" (орендар) укладено договір оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року (далі - договір; т.1, а.с. 13-21).

Відповідно до п. 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування водний об`єкт для рибогосподарських потреб (водосховище площею 70,5030 га), який розташовується за межами населених пунктів на території Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області на річці Дуванка, басейну річки Красна, басейну річки Сіверський Донець, басейну річки Дон.

Згідно з п. 2 Договору об`єктом оренди є: вода (водний простір) водного об`єкта 1223,21 тис. куб. м, 70,5030 га; земельна ділянка під водним об`єктом 70,5030 га, кадастровий номер :07:009:0044.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 676 269,44 гривень (п. 5 Договору).

Відповідно до п. 14 Договору об`єкт оренди передається для рибогосподарських потреб.

Актом приймання-передачі об`єкта оренди Луганська обласна державна адміністрація передала, а СФГ "Вікторія" прийняла земельну ділянку в комплексі з водним об`єктом площею 70,5030 га, кадастровий номер :07:009:0044 для рибогосподарських потреб. (т.1, а.с. 27).

В матеріалах справи наявна Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з якого вбачається, що вказана земельна ділянка відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-019 від 04.12.2019 року сформована за кадастровим номером :07:009:0044, загальною площею 70,5030 га, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для рибогосподарських потреб, розташованої за межами населених пунктів на території Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області, за рахунок земель водного фонду. (т.1, а.с. 53-55).

Згідно наявної у справі копії паспорта водного об`єкта: водосховище площею 70,5030 га, розташованого за межами населених пунктів Арапівської сільської ради, Троїцького району Луганської області, призначенням водного об`єкту є - зрошення, риборозведення. (т.1, а.с. 29-39).

Отже, спір у даній справі на думку прокурора виник у зв`язку з тим, що розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника Луганської обласної військово- цивільної адміністрації № 106 від 10.02.2020 року прийнято з порушенням вимог ст. 51 Водного кодексу України та ст. 134 Земельного кодексу України, а саме без обов`язкового проведення земельних торгів надано Селянському фермерському господарству "Вікторія" земельну ділянку у комплексі з водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), а отже вказане розпорядження підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а договір оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року визнанню недійсним.

Відповідно до частин 3-5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Зважаючи на викладене, з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

Наявність інтересу і необхідність його захисту повинні базуватися на справедливих підставах, які мають бути об`єктивно обґрунтовані (доведені) і мати законну мету. Право на здійснення представництва інтересів держави у суді не є статичним, тобто не обмежується тільки зазначенням того, у чиїх інтересах діє прокурор, а спонукає і зобов`язує обґрунтовувати наявності права на таке представництво або, інакше кажучи, вимагає пояснити (засвідчити, аргументувати), чому в інтересах держави звертається саме прокурор. Знову ж таки, це має бути засновано на підставах, за якими можна виявити (простежити) інтерес того, на захист якого відбувається звернення до суду, і водночас ситуацію у динаміці, коли суб`єкт правовідносин, в інтересах якого діє прокурор, неспроможний самостійно реалізувати своє право на судовий захист.

Для представництва у суді інтересів держави прокурор за законом має визначити та описати не просто передумови спору, який потребує судового вирішення, а й виокремити ті ознаки, за якими його можна вважати винятком, повинен зазначити, що відбулося порушення або є загроза порушення економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

З огляду на викладене необхідно зазначити, що закон не передбачає права прокурора на представництво інтересів суспільства загалом, у цілому.

Процесуальні та матеріальні норми, які регламентують порядок здійснення прокурором представництва у суді, чітко й однозначно визначають наслідки, які настають і можуть бути застосовані у разі, якщо звернення прокурора відбулося із порушенням установленого законом порядку.

Зі змісту статті 1 та ч. 2 ст. 5 Конституції України вбачається, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Приписами статей 13, 41 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у даній справі прокурор вказує про наявність підстав для представництва інтересів держави в суді з огляду на те, що порушення процедури передачі водного об`єкту та земель водного фонду в оренду поза проведенням відкритих торгів, а також передача водного об`єкту для цілей, що суперечать його призначенню, свідчать про нераціональне використання об`єктів права власності українського народу, що порушує інтереси держави в економічному та екологічному аспектах.

Тобто, предметом спору є визнання незаконним та скасування розпорядження обласної державної адміністрації, визнання недійсним договору оренди водного об`єкту та її повернення.

А тому, виходячи з предмету та підстав позовних вимог, враховуючи те, що оскаржуються рішення та правочин, вчинені обласною державною адміністрацією, суд вважає, що чинним законодавством передбачено можливість подання прокуратурою позовних вимог безпосередньо направлених на захист інтересів держави та власника земельних ділянок.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.05.2020 у справі №330/441/18 (провадження №61-11310св19).

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Водного кодексу України (далі ВК України), у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 51 ВК України, водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Згідно даних положень обов`язковою умовою надання водних об`єктів у комплексі із земельною ділянкою за договором оренди земель водного фонду є проведення земельних торгів.

В силу приписів ч.ч. 1,2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 ЗК України, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них, зокрема, у разі використання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, та спеціального водокористування відповідно до отриманих дозволів.

Отже, колегія суддів звертає увагу, що ч. 2, ст. 134 ЗК України передбачено виключення коли не потрібно проводити земельні торги, а саме у разі коли земельна ділянка передається користувачу для потреб передбачених спеціальними дозволами, тобто для настання такого виключення необхідне наступне, а саме майбутній користувач має спеціальний дозвіл з певним видом водокористування, а земельна ділянка має бути передана такому користувачу саме для потреб, визначених у спеціальному дозволі, який має такий майбутній користувач.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на лист Державного агентства водних ресурсів України №7567/9/11-17 від 29.12.2017 року в якому зазначено, що з урахуванням статті 51 Водного кодексу України, право оренди земельної ділянки державної чи комунальної власності під водним об`єктом може бути оформлено без проведення земельних торгів у випадку коли зазначена земельна ділянка використовується у комплексі із ставком (водосховищем не комплексного призначення, озером, замкненою природною водоймою), який є об`єктом спеціального водокористування відповідно до дозволу на спеціальне водокористування. (т.1, а.с. 136-137).

При цьому у листі №5550/3/5/11-20 від 17.09.2020 року Державного агентства водних ресурсів України на відповідь Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації зазначає, що відповідно до ст. 48 Водного кодексу України спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Витрати води для потреб зрошення належать до «інших» видів водокористування. (т.1, а.с. 140-141).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що законодавцем передбачено наявність дозволу на спеціальне водокористування з метою реалізації права оренди водного об`єкту без проведення торгів. Оскільки в аспекті тлумачення судом першої інстанції вимог ч. 2, ст. 134 ЗК України виходить, що наявність у суб`єкта господарювання будь-якого дозволу на спеціальне водокористування надає йому можливість отримати водний об`єкт без проведення торгів для будь-яких потреб, що є не логічним та не вбачається з чітко встановлених вимог ч. 2, ст. 134 ЗК України, якою передбачено, що земельна ділянка передається у користування для потреб, саме визначених спеціальним дозволом, а не будь-яких відмінних від спеціального дозволу.

Колегія суддів звертає увагу, що Державним агентством водних ресурсів України було видано водокористувачу - Селянському фермерському господарству "Вікторія" дозвіл на спеціальне водокористування № 102/ЛГ/49д-19 від 21.10.2019 року. Фактичне місце здійснення діяльності (водокористування): Арапівське водосховище, розташоване за межами с. Арапівка, Троїцького району, р. Дуванка/басейн Красна/суббасейн р. Сіверський Донець/район басейну р. Дон. Мета водокористування - зрошення. Строк дії дозволу з 21.10.2019 року по 21.10.2022 року.

В той же час, розпорядженням голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника Луганської обласної військово-цивільної адміністрації № 106 від 10.02.2020 року Селянському фермерському господарству "Вікторія" () для рибогосподарських потреб надано в оренду строком на 25 років земельну ділянку в комплексі з водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовану за межами населених пунктів на території, яка, за даними Державного земельного кадастру, враховується в Арапівській сільській раді Троїцького району Луганської області. (т.1, а.с. 12).

Також, відповідно до п. 1. та п. 14. договору оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року предметом договору є водний об`єкт для рибогосподарських потреб.

Отже, колегія суддів зазначає, що відповідач 2 на час прийняття розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника Луганської обласної військово-цивільної адміністрації № 106 від 10.02.2020 року та укладання договору оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року для рибогосподарських потреб не мав іншого дозволу на спеціальне водокористування, аніж, як для зрошення, що по суті є іншим дозволом, який є необхідним в даному випадку для передачі спірного водного об`єкту відповідачу 2 без проведення торгів.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги наявний в матеріалах справи дозвіл на спеціальне водокористування від 18.08.2020 року №26/ЛГ/49д-20, яким серед іншого визначено рибогосподарські потреби (т.1, а.с. 106-110) оскільки такий дозвіл отриманий вже після прийняття оскаржуваних розпорядження та договору.

В той же час, колегія суддів звертає увагу, що відповідач 2 все ж таки отримав дозвіл на спеціальне водокористування, який відповідає меті отримання спірного водного об`єкту - для рибогосподарських потреб.

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до п.п. 288.5.3 ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у підпункті 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

В той же час, відповідно до п. 9. договору орендна плата за земельну ділянку складає 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, тобто передача водного об`єкту та земель водного фонду в оренду поза проведенням відкритих, прозорих торгів, за наслідками яких визначається найвища плата за користування ними, свідчить про нераціональне використання об`єктів права власності Українського народу, що створює загрозу негативного впливу на дохідну частину бюджету, а тому є порушенням економічних інтересів держави.

Положеннями ст. 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Рішення органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції України чи законам України зупиняються у встановленому законом порядку з одночасним зверненням до суду.

Статтею 17 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин зокрема належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Виконавчу владу в областях, районах, районах Автономної Республіки Крим, у містах Києві та Севастополі здійснюють обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації (ст. 1 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації").

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації", Акти місцевих державних адміністрацій, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, актам Президента України та постановам Верховної Ради України, прийнятим відповідно до Конституції та законів України, актам Кабінету Міністрів України або інтересам територіальних громад чи окремих громадян, можуть бути оскаржені до органу виконавчої влади вищого рівня або до суду.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на нормативні і такі, що не мають нормативного характеру, тобто індивідуальні. Нормативний акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що ж до актів ненормативного характеру (індивідуальних актів), то вони породжують права і обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними певного кола суб`єктів), якому вони адресовані.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову (п. 2 Роз`яснення №02-5/35 від 26.01.2000. Президії Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів").

В силу приписів ч. 3 ст. 135 ЗК України орган місцевого самоврядування - власник земельної ділянки, є організатором земельних торгів, який відповідно до ч. 4 ст. 136 цього Кодексу забезпечує підготовку лотів до земельних торгів в тому числі визначення виконавця, дати та місця проведення земельних торгів.

Частиною першою ст. 134 Земельного кодексу України встановлено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника Луганської обласної військово-цивільної адміністрації № 106 від 10.02.2020 року прийнято з порушенням вимог ст. 51 Водного кодексу України та ст. 134 Земельного кодексу України, а саме відповідачу 2 надано в оренду земельну ділянку в комплексі з водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовану за межами населених пунктів на території, яка за даними Державного земельного кадастру, враховується в Арапівській сільській раді Троїцького району Луганської області без проведення аукціону, коли такої підстави у відповідача 1 не було, що встановлено вище.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації №106 від 10.02.2020 року "Про надання в оренду земельної ділянки у комплексі з водним об`єктом Селянському фермерському господарству "Вікторія" підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 3 статті 215 цього Кодексу якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи вище викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року, укладеного між Луганською обласною державною адміністрацією та Селянським фермерським господарством "Вікторія" підлягають задоволенню, оскільки даний договір укладено з порушенням встановленої законом процедури, а саме без проведення земельних торгів.

Відповідно до частини 1 статті 216 вказаного Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, оскільки колегія суддів дійшла висновку щодо визнання договору оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року недійсним, позовні вимоги про зобов`язання Селянське фермерське господарство "Вікторія" повернути Луганській обласній державній адміністрації водний об`єкт та земельну ділянку під водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовані за межами населених пунктів на території, Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області, які є похідними підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, тому рішення господарського суду міста Києва від 29.06.2021 року у справі №913/509/20 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи вимоги, викладені в апеляційній скарзі, скарга Луганської обласної прокуратури підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції підлягає розподілу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 2 ч. 1 ст. 275, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Луганської обласної прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 року у справі №913/509/20 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.06.2021 року у справі № 913/509/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким:

« 1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації №106 від 10.02.2020 року "Про надання в оренду земельної ділянки у комплексі з водним об`єктом Селянському фермерському господарству "Вікторія".

3. Визнати недійсним договір оренди водного об`єкту № 4 від 11.02.2020 року, укладений між Луганською обласною державною адміністрацією та Селянським фермерським господарством "Вікторія".

4. Зобов`язати Селянське фермерське господарство "Вікторія" повернути Луганській обласній державній адміністрації водний об`єкт та земельну ділянку під водним об`єктом площею 70,5030 га (кадастровий номер :07:009:0044), розташовані за межами населених пунктів на території, Арапівської сільської ради Троїцького району Луганської області.

5. Стягнути з Луганської обласної державної адміністрації-Луганської обласної військово-цивільної адміністрації (93405, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 59, ) на користь Луганської обласної прокуратури (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, р/р UA0000839, банк ДКСУ у м. Києві, ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три гривні) 00 коп.

6. Стягнути з Селянського фермерського господарства "Вікторія" (92135, Луганська область, Троїцький район, с. Богородицьке, ) на користь Луганської обласної прокуратури (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, р/р UA0000839, банк ДКСУ у м. Києві, ) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три гривні) 00 коп.»

3. Стягнути з Луганської обласної державної адміністрації-Луганської обласної військово-цивільної адміністрації (93405, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, пр. Центральний, 59, ) на користь Луганської обласної прокуратури (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, р/р UA0000839, банк ДКСУ у м. Києві, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 729 (чотири тисячі сімсот двадцять дев`ять гривень) 5 коп.

4. Стягнути з Селянського фермерського господарства "Вікторія" (92135, Луганська область, Троїцький район, с. Богородицьке, ) на користь Луганської обласної прокуратури (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Богдана Ліщини, 27, р/р UA0000839, банк ДКСУ у м. Києві, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4 729 (чотири тисячі сімсот двадцять дев`ять гривень) 5 коп.

5. Видачу наказів на виконання цієї постанови доручити Господарському суду міста Києва.

6. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №913/509/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.10.2021 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко