СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
06 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 922/1312/21
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сгара Е.В., суддя Шутенко І.А.
за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.
за участю представників сторін:
позивача - Бєженко А.О.
відповідача - не з`явився
третьої особи -не з`явився
за позовом АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування", м. Харків,
до ФОП Пахомова Ігоря Борисовича, м. Харків,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , м. Харків,
про стягнення коштів,
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 у справі № 922/1312/21 апеляційні скарги ФОП Пахомова Ігоря Борисовича та АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" на рішення господарського суду Харківської області від 12.07.2021 у справі № 922/1312/21 залишено без задоволення.
Ухвалено змінити мотивувальну частину рішення господарського суду Харківської області від 12.07.2021 у справі № 922/1312/21 виклавши її в редакції даної постанови, в решті рішення господарського суду Харківської області від 12.07.2021 у справі № 922/1312/21 залишити без змін.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.09.2021 прийнято заяву АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" до провадження. Розгляд заяви призначено на 06.10.2021.
У судове засідання 06.10.2021 з`явився представник позивача, представники відповідача та третьої особи не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання.
Частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи, що зазначені вище учасники справи не повідомили суд про поважність причин нез`явлення до суду апеляційної інстанції, з огляду на встановлені статтею 244 ГПК України строки розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення , судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за відсутності вказаних осіб.
Розглядаючи заяву АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" про розподіл судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно статті 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказаної позиції дотримується також Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19.
У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Як свідчать матеріали справи, позивач - АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" в особі голови правління Бєженка А.О. звернувся до адвоката Боженко Г.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ХВ№002317 від 08.02.2019) з метою надання останньою правової допомоги позивачу, а саме, - консультування, складання і підписання процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в судах усіх інстанцій в правовідносинах по стягненню заборгованості з ФОП Пахомова І.Б., а також в інших цивільних, господарських та адміністративних провадженнях, пов`язаних із вказаною справою, в яких клієнт виступає позивачем, відповідачем, третьою особою (пункт 1 договору про надання адвокатом правової допомоги від 05.04.2021).
На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, позивач надає копії таких документів:
- договору б/н про надання адвокатом правової допомоги від 05.04.2021,
- додатка №1 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 05.04.2021 (стосовно апеляційної скарги відповідача),
- акту приймання-передачі правової допомоги №2 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 05.04.2021.
Так, відповідно до умов договору про надання адвокатом правової допомоги від 05.04.2021, який укладений між АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" (клієнт) та адвокатом Боженко Г.В. (адвокат), клієнт доручає, а адвокат зобов`язується надати клієнту таку правову допомогу: консультування, складання і підписання процесуальних документів, представництво інтересів клієнта в судах усіх інстанцій в правовідносинах по стягненню заборгованості з ФОП Пахомова І.Б., а також в інших цивільних, господарських та адміністративних провадженнях, пов`язаних із вказаною справою, в яких клієнт виступає позивачем, відповідачем, третьою особою.
Згідно із положеннями пункту 3 зазначеного договору, умови оплати гонорару адвоката, припинення або розірвання договору викладені в додатку №1 до договору.
28.07.2021 між позивачем та адвокатом Боженко Г.В. підписано додаток №1 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 05.04.2021 (стосовно апеляційної скарги відповідача), яким визначено умови оплати гонорару адвоката за надання юридичних послуг у спорі за позовом АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" до ФОП Пахомова Ігоря Борисовича, м. Харків за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення коштів у справі №922/1312/21.
Позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження оплати наданих адвокатом послуг правової допомоги. Проте, судова колегія зазначає, що у постанові Верховного Суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 Об`єднана палата у складі суддів касаційного господарського суду, зокрема, зазначила, що: «... витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено».
Таким чином, суд вважає підтвердженими витрати позивача на професійну правничу допомогу, пов`язану з представництвом інтересів АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" під час розгляду справи №922/1312/21 у Східному апеляційному господарському суді.
Так, згідно детального опису правової допомоги, наданої адвокатом при розгляді апеляційної скарги відповідача за актом приймання-передачі правової допомоги №2 до договору про надання адвокатом правової допомоги від 05.04.2021, адвокатом Боженко Г.В. позивачу були надані такі послуги:
- ознайомлення із апеляційною скаргою відповідача - 2 години * 1000 грн. - 2000,00 грн.;
- аналіз судової практики та формування правової позиції щодо доводів апеляційної скарги - 2 години * 1000 грн. - 2000,00 грн.;
- складення відзиву на апеляційну скаргу відповідача від 13.09.2021 - 6000,00 грн.;
- складання заяви про видачу копії судового рішення від 20.09.2021 (1 сторінка * 800,00 грн.) - 800,00 грн.;
- складання заяви про додаткове рішення щодо судових витрат від 22.09.2021 - 3000,00 грн.;
- участь адвоката у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції по справі № 922/1312/21, а саме 20.09.2021 (1 судове засідання * 2500,00 грн.) 1 * 2500,00 - 2500,00 грн.
- поштові витрати - 148,00 грн.
Натомість, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням виконавця з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Водночас, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст.126 Господарського процесуального кодексу України та у ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Так, суд погоджується з доводами відповідача, викладеними в заяві від 04.10.2021 щодо зменшення судових витрат позивача як таких, що не відповідають критеріям співмірності та розумності, виходячи з наступного.
Заперечення, викладені позивачем у поданому до Східного апеляційного господарського суду відзиві на апеляційну скаргу відповідача, є типовими та незначної складності, не характеризується наявністю виключної правової проблеми, великої кількості законів та підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, в зазначеному відзиві відсутні. Так само матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час, тому колегія суддів зазначає, що сума у розмірі 6000,00 грн. за складання відзиву на апеляційну скаргу відповідача є неспівмірної зі складністю виконаних робіт.
Що стосується складених адвокатом документів, а саме - заяви про видачу копії судового рішення та складання заяви про додаткове рішення щодо судових витрат (800,00 грн. та 3000,00 грн. відповідно), то суд погоджується із твердженнями відповідача щодо значно завищеної та очевидно неспівмірної з обсягом виконаних робіт заявленої до відшкодування суми за створення відповідних заяв.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судова колегія, оцінюючи обґрунтування заяви позивача, заперечення відповідача, в контексті положення п. 4 ч. 4 ст.126 ГПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу, є завищеною, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру.
Таким чином, враховуючи викладене й те, що позивачем підтверджено наявність доказів нарахування адвокату Боженко Г.В. коштів на підставі договору, а також те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, заяву позивача слід визнати такою, що підлягає частковому задоволенню з покладенням на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн..
Керуючись статтею 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -
Заяву представника АТ "Український науково-дослідний та конструкторський інститут хімічного машинобудування" про ухвалення додаткового рішення у справі №922/1312/21 задовольнити частково.
Дана додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Повний текст даної додаткової постанови складено 11.10.2021.
Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.
Головуючий суддя М.М. Слободін
Суддя Е.В. Сгара
Суддя І.А. Шутенко