ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1521/21

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19)

до Товариства з обмеженою відповідальністю Київгума (07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, 127)

про стягнення 16551,46 грн. штрафних санкцій за договором поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р., у тому числі 14449,40 грн. штрафу, 2102,06 грн. пені,

Секретар судового засідання (пом. судді): Сех І.С.

Представники сторін:

від позивача: Котовська Т.О. (свідоцтво адвоката ОД № 002983 від 19.04.2017 р., ордер ОД № 661331 від 18.05.2021 р.) в режимі відеоконференції;

від відповідача: Марченко Л.Є. (свідоцтво адвоката КС № 7668/10 від 19.04.2019 р., ордер КС № 625171 від 12.07.2021 р.).

Обставини справи:

Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (далі АТ Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця, позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Київгума (далі ТОВ Київгума, відповідач) про стягнення 16551,46 грн. штрафних санкцій за договором поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р., у тому числі 14449,40 грн. штрафу, 2102,06 грн. пені.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р., відповідно до умов якого відповідач поставив позивачу товар на суму 545007,84 грн., що підтверджується доданою до позову накладною № 5131 від 15.10.2020 р. Проте, при проведенні вхідного контролю товару було виявлено, що гумова суміш 7В-14, гумова суміш ИРП-1348 та гумова суміш 7ИРП-1347 у кількості 1268 кг на суму 72246,99 грн. не відповідають показникам твердості. 03.02.2021 р. позивач звернувся до випробувального центру Державного підприємства Дніпропетровський орган з сертифікації залізничного транспорту з метою визначення показників твердості гумової суміші, поставленої ТОВ Київгума. За результатами перевірки було встановлено, що поставлений відповідачем товар не відповідає показникам, які зазначені у Специфікації № 2 до договору поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 16551,46 грн. штрафних санкцій за даним договором, а також витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.06.2021 р. було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

14.07.2021 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив б/н від 12.07.2021 р. (вх. № 17008/21 від 14.07.2021 р.), за змістом якого відповідач проти позовних вимог заперечує, зазначаючи, що відповідно до накладної № 5131 від 15.10.2020 р. позивачеві було поставлено інші суміші гуми, а ніж ті, які останній зазначає. Поряд з цим, ТОВ Київгума вказує, що кожна з гум, поставлених позивачеві, відносилась до однієї партії, виготовленої спеціально на виконання умов договору, і якість кожної з гум підтверджувалась паспортом якості. Також відповідач наголошує, що Державне підприємство Дніпропетровський орган з сертифікації залізничного транспорту не має відношення до філії НДКТІ, яка мала проводити дослідження зразків гуми, тому долучені до позову протоколи випробувань не є належними доказами. Окрім того, ТОВ Київгума просить суд розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи заявлене відповідачем клопотання, беручи до уваги предмет доказування у справі (обсяг та характер доказів у справі), з огляду на необхідність використання більшого часу для здійснення судового провадження більшої тривалості, з метою всебічного, об`єктивного та правильного вирішення спору, суд дійшов висновку щодо необхідності перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду даної справи № 911/1521/21 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.07.2021 р. було постановлено перейти від спрощеного позовного провадження до розгляду справи № 911/1521/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 серпня 2021 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.07.2021 р. було задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

02.08.2021 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло клопотання б/н від 29.07.2021 р. (вх. № 18260/21 від 02.08.2021 р.) про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибути у судове засідання.

У судовому засіданні 12.08.2021 р. представник позивача, в режимі відеоконференції, підтримувала позовні вимоги; представник відповідача у судовому засіданні була присутньою, проти позову заперечувала та наголошувала, серед іншого, на тому, що позивач безпідставно зазначає про поставку неякісного товару, адже товар поставлявся однією партією, відповідно, одного стандарту якості, в той час як за наслідками проведеного дослідження було встановлено різні показники твердості у відібраних зразках.

Також у судовому засіданні 12.08.2021 р. представники учасників процесу заявили про надання суду всіх наявних у сторін доказів, що мають значення для вирішення спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.08.2021 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 вересня 2021 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.08.2021 р. було задоволено клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 09.09.2021 р. представник позивача, в режимі відеоконференції, підтримувала позовні вимоги у повному обсязі; представник відповідача заперечувала твердження позивача, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, а також до закінчення судових дебатів заявила про надання відповідачем доказів понесення витрат на правничу допомогу на протязі 5 днів у порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

У судовому засіданні 09.09.2021 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

25.08.2020 р. між Акціонерним товариством Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Київгума (постачальник) було укладено договір поставки № ОД/НХ-20-416НЮ, відповідно до п. 1.1 якого постачальник передає у власність замовника, а замовник оплачує товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами (товар), які зазначені у специфікації (Додаток № 1), що додається до договору про закупівлю і є його невід`ємною частиною. Постачальник передає у власність замовника товар на умовах, зазначених в договорі.

Найменування товару: суміш гумова (п. 1.2 договору).

Згідно з п. 1.3 договору виробник товару: ТОВ «Київгума», Київська обл., м. Бровари, Україна.

У відповідності з п. 2.1 договору якість товару, що постачається, повинна відповідати ТУ У 600152135.040-96.

Умовами п. 2.2 договору встановлено, що замовник має право повернути постачальнику неякісний товар.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що вхідний контроль товару проводиться кінцевим одержувачем - виробничим підрозділом залізниці згідно із вимогами діючих нормативних документів.

Відповідно до п. 2.7 договору при постачанні кожної партії товару постачальник зобов`язаний надати документ, що підтверджує якість товару - декларацію про відповідність, паспорт якості.

Кількість та асортимент товару визначається у Специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору (п. 3.1 договору).

Згідно з п. 4.1 договору постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається, на протязі строку, який передбачено технічними умовами та стандартами на даний товар. Гарантійний строк зберігання - 3 місяці з моменту виготовлення за умови дотримання правил зберігання згідно ТУ У 600152135.040-96.

Умовами п. 4.2 договору встановлено, що при виявленні товару, який не відповідає технічним умовам та стандартам, а також при виявленні виробничих дефектів в гарантійний період експлуатації, виклик представника постачальника є обов`язковий. В разі неприбуття представника постачальника в установлений термін акт складається в односторонньому порядку.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що акт прийому-передачі або видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання цього договору та приймання товару, підписуються щонайменше двома уповноваженими особами виробничого підрозділу замовника, згідно довіреності.

У відповідності з п. 5.6 договору представник замовника при прийнятті товару зобов`язаний звірити відповідність кількості і асортименту товару, вказаному в рахунку-фактурі і накладній, розписатися за отримання товару та видати представнику постачальника довіреність, що підтверджує право представника на отримання даної партії товару.

Відповідно до п. 7.3 договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Прийом товару здійснюється замовником у відповідності з Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 р. О порядке приемки товару производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству та Інструкцією № П-7 від 25.04.1966 р. О порядке приемки товару производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству при наявності товарносупровідних документів: товаро-транспортної накладної, пакувальних аркушів, рахунку-фактури, документів, підтверджуючих якість товару (п. 9.1 договору).

Відповідно до п. 9.2 договору замовник має право пред`явити постачальнику претензії по кількості на підставі видаткової накладної, і по якості на протязі гарантійного терміну, згідно п. 4.1 договору.

У відповідності з п. 9.3 договору у випадку наявності претензій по якості, товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань.

Постачальник на підставі визнаної претензії в погоджений термін, але не більше 20 днів, робить за свій рахунок заміну невідповідного асортименту, заміну дефектного товару на якісний товар, або усуває виявлені дефекти (п. 9.4 договору).

Пунктом 11.3 договору передбачено, що постачальник за даним договором несе відповідальність: 1) у разі затримки поставки товару або поставки не в повному обсязі, заявленому заявником, постачальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого товару, за кожний день затримки; 2) при постачанні неякісного товару, а саме - має проводити заміну товару на якісну за власний рахунок у термін, що не перевищує 20 діб, та сплачувати штраф у розмірі 20% від вартості поставленого товару неналежної якості.

Згідно Додатку № 1 (Специфікація № 1) до договору постачальник зобов`язався поставити замовнику суміші гумові марок 4326 (420 кг), 4161 (2360 кг), ИРП-1348 (1230 кг), 7ИРП-1347 (3270 кг) та 7В-14 (1344,8 кг) на загальну суму 586611,84 грн.

13.10.2020 р. між АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та ТОВ «Київгума» було укладено додаткову угоду № 1 до договору поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р., якою було введено в дію Специфікацію № 2, а Специфікацію № 1 визнано такою, що втратила чинність.

Згідно Додатку № 2 (Специфікація № 2) до договору постачальник зобов`язався поставити замовнику суміші гумові марок 4326 (420 кг), 4161 (2360 кг), ИРП-1348 (1230 кг), 7ИРП-1347 (3270 кг) та 7В-14 (1344,8 кг) ТУ У 600152135.040-96 на загальну суму 545007,84 грн.

15.10.2020 р. ТОВ «Київгума» здійснило своє зобов`язання з поставки товару згідно договору поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р. в повному обсязі, що підтверджується видатковою накладною № 5131 від 15.10.2020 р. На підтвердження якості гумових сумішей, що були поставлені замовникові, відповідності умовам договору та ТУ У 600152135.040-69, постачальником були надані паспорти якості, які передавалися разом з товаром.

Як слідує з позовної заяви, при проведенні вхідного контролю відповідно п. 2.1 договору, було виявлено, що гумова суміш 7В-14, гумова суміш ИРП-1348 та гумова суміш 7ИРП-1347 у кількості 1268 кг на суму 72246,99 грн. не відповідають показникам твердості по Шору А, відповідно ТУ У 600152135.040-96 та п. 3 паспортів якості № 100, № 99, № 97.

На виконання п. 4.2 договору, замовник викликав представника постачальника листами № НХ09/5091 від 19.11.2020 р., № НХ09/5045 від 17.11.2020 р., із зазначенням виявлених недоліків товару для встановлення невідповідності товару.

У відповідь на листи замовника від 17.11.2020 р. та 19.11.2020 р. відповідач направив свого представника до позивача.

Представниками позивача в присутності представника відповідача - начальника відділу технічного контролю Басенка П.М. було складено Акт відбору проб при вхідному контролі б/н від 01.12.2020 р. для дослідження в філії «НДКТІ» АТ «Укрзалізниця» на предмет відповідності поставленої гумової суміші ТУ У 600152135.040-96 (таблиця 3) та паспортам якості № 100, № 99, № 97 (п. 3 твердість по Шору А), без заперечень зі сторони представника постачальника. З них три одиниці зразків надано постачальнику, три - отримувачу (позивачу), ще три зразки було відібрано для дослідження в філії «НДТКІ» АТ «Укрзалізниця», інформація про що міститься в рядку п. 11 вказаного Акту.

03.02.2021 р. позивач звернувся до випробувального центру Державного підприємства «Дніпропетровський орган з сертифікації залізничного транспорту» з метою визначення показників твердості по Шору А поставленої ТОВ «Київгума» позивачу гумової суміші.

Згідно з п. 4.7 таблиці № 7 п. 3 ТУ У 600152135.040-96 фізико-механічні показники гумових сумішей перевіряють відповідно стандартів, вказаних у таблиці № 7, які відповідають вимогам ГОСТ 263 (263-75).

ГОСТ 263-75 «Метод определения твердости по Шору А» був прийнятий 21.01.1975 р. та є чинним і на даний час.

За результатами досліджень, відповідно до протоколу випробувань № 1040/03.21 від 02.03.2021 р., протоколу випробувань № 1041/03.21 від 02.03.2021 р., протоколу випробувань № 1042/03.21 від 02.03.2021 р., встановлено, що відхилення від нормованого значення твердості по Шору А поставленої гумової суміші ТОВ «Київгума» не знаходяться у допустимому діапазоні, визначеному ТУ У 6-00152135.040-96 «Суміші гумові не вулканізовані товарні», п. 4.7 табл. 7 п. 3 для гумової суміші групи VI-2п-25, групи VI-2M-35 та групи ІІІ-1п-24, тобто є такими, що не відповідають показникам у паспортах якості №№ 100, 99, 97 (п. 3 - твердість по Шору А).

Згідно з п. 3 паспорту якості № 97 на суміш гумову марки 7-В-14 групи ІІІ-1п-24, вимога твердості по Шору А складає 70-80.

Відповідно до таблиці № 3 ТУ У 6-00152135.040-96 вимога твердості по Шору А на суміш гумову марки 7-В-14 групи ІІІ-1п-24 складає 70-80.

Розділами 8, 10 протоколу випробувань № 1040/03.21 від 02.03.2021 р. встановлено, що відхилення від нормованого значення твердості по Шору А на суміш гумову марки 7-В-14 групи ІІІ-1п-24 складає 3,8%, що не відповідає ТУ У 600152135.040-96 (таблиця 3) та паспорту якості № 97 (п. 3 твердість по Шору А).

Пунктом 3 паспорту якості № 99 на суміш гумову марки ИРП-1348 групи VI-2п-25 передбачена вимога твердості по Шору А 65-80.

Відповідно таблиці № 3 ТУ У 6-00152135.040-96 вимога твердості по Шору А на суміш гумову марки ИРП-1348 групи VI-2п-25 складає 65-80.

Розділами 8, 10 протоколу випробувань № 1042/03.21 від 02.03.2021 р. встановлено, що відхилення від нормованого значення твердості по Шору А на суміш гумову марки ИРП-1348 групи VI-2п-25 складає 6,2%, що не відповідає ТУ У 600152135.040-96 (таблиця 3) та паспорту якості № 99 (п. 3 твердість по Шору А).

Відповідно до п. 3 паспорту якості № 100 на суміш гумову марки 7-ИРП- 1347 групи VІ-2м-25, вимога твердості по Шору А складає 47-57.

Згідно таблиці № 3 ТУ У 6-00152135.040-96 вимога твердості по Шору А на суміш гумову марки 7-ИРП-1347 групи VI-2м-25 складає 47-57.

Розділом 8, 10 протоколу випробувань № 1041/03.21 від 02.03.2021 р. встановлено, що відхилення від нормованого значення твердості по Шору А на суміш гумову марки 7-ИРП-1347 групи УІ-2м-25 складає 6,4%, що не відповідає ТУ У 600152135.040-96 (таблиця 3) та паспорту якості № 100 (п. 3 твердість по Шору А).

З урахуванням зазначеного, на переконання позивача, товар, поставлений відповідачем, не відповідає показникам, які зазначені у Специфікації № 2 до договору поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р., ТУ У 6-00152135.040-96 «Суміші гумові не вулканізовані товарні», п. 4.7 таблиці 7 п. 3 для гумової суміші групи VI-2п-25, групи VI-2м-35 та групи ІІІ-1п-24 та показникам п. 3 у паспортах якості № 100, № 99, № 97.

11.03.2021 р. позивач направив ТОВ «Київгума» претензію № НХ09/969 з вимогою сплатити штрафні санкції, відповідно до абз. 3 п. 11.3 договору, та здійснити заміну товару неналежної якості на товар належної якості.

Листом № 01пр-25 від 18.03.2021 р. відповідач запросив надати завірені належним чином копії протоколу випробувань № 1040/03.21 від 02.03.2021 р., протоколу випробувань № 1041/03.21 від 02.03.2021 р., протоколу випробувань № 1042/03.21 від 02.03.2021 р. випробувального центру Державного підприємства «Дніпропетровський орган з сертифікації залізничного транспорту» для повного та об`єктивного розгляду отриманої претензії № НХ09/969 від 11.03.2021 р.

Листом № НХ09/1249 від 30.03.2021 р. позивач направив відповідачеві завірені належним чином копії протоколу випробувань № 1040/03.21 від 02.03.2021 р., протоколу випробувань №1041/03.21 від 02.03.2021 р., протоколу випробувань № 1042/03.21 від 02.03.2021 р. випробувального центру Державного підприємства «Дніпропетровський орган з сертифікації залізничного транспорту».

Листом № 12-юр від 13.04.2021 р. відповідач повідомив позивача про те, що не визнає претензію № НХ09/969 від 11.03.2021 р., з огляду на те, що постачальник ТОВ «Київгума» був повідомлений про виявлення невідповідності товару несвоєчасно, а також відповідач не визнає результати протоколів випробувань як належні докази неналежної якості поставленого товару.

З огляду на викладене, у зв`язку з відхиленням відповідачем вказаної претензії, позивач і звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача загалом 16551,46 грн. штрафних санкцій за договором поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р. у вигляді 20% штрафу від вартості товару неналежної якості, поставленого постачальником замовнику, та пені.

Дослідивши наявні матеріали справи та пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно приписів статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами статті 193 Господарського кодексу України.

Так, у відповідності до ч. 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з приписами ч. 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами статті 626 Цивільного кодексу України передбачено що, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України, передбачено свободу договору, а також той факт, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам та іншим умовам. Номери та індекси стандартів та технічних умов зазначаються в договорі. Постачальник зобов`язаний засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, якщо інше не вказано в договорі.

Відповідно до ч. 4 ст. 269 Господарського кодексу України гарантійний строк придатності та зберігання товарів обчислюється від дня виготовлення товару.

У відповідності з ч. 3 ст. 680 Цивільного кодексу України, якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має пред`явити вимогу в зв`язку з недоліками товару, які були виявлені, протягом цього строку.

Згідно з приписами ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Поряд з цим, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Як зазначалось вище, приймання товару за договором поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р. здійснюється замовником у відповідності з Інструкцією № П-6 від 15.06.1965 р. О порядке приемки товару производственно-технического назначения и товаров народного потребления по количеству та Інструкцією № П-7 від 25.04.1966 р. О порядке приемки товару производственно-технического назначения и товаров народного потребления по качеству при наявності товарносупровідних документів: товаро-транспортної накладної, пакувальних аркушів, рахунку-фактури, документів, підтверджуючих якість товару.

Відповідно до п.п. 6, 10 Інструкції № П-7 приймання продукції за якістю і комплектністю проводиться на складі одержувача за умови поставки в інше місто - не пізніше 20 днів після надходження її на склад одержувача при доставці продукції постачальником або при вивезенні продукції одержувачем. Приймання вважається здійсненим своєчасно, якщо перевірка якості і комплектності продукції закінчена у встановлені терміни.

У відповідності з п.п. 13-19 Інструкції № П-7 підприємство-одержувач зобов`язане, зокрема, створити умови для правильного та своєчасного приймання продукції, а також за своєчасністю перевірки їх в установленому порядку; забезпечити, щоб особи, які здійснюють прийомну продукції за якістю і комплектністю, добре знали і суворо дотримувались даної інструкції, а також правил приймання продукції за якістю і комплектністю, встановлених відповідними стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими правилами.

При виявленні невідповідності якості договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що засвідчують якість продукції, одержувач призупиняє подальшу прийомку продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, що запобігають погіршення її якості і змішання з іншою однорідної продукцією. Одержувач також зобов`язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції і складання двостороннього акта представника виробника (відправника) з іншого міста, якщо це передбачено договором.

При цьому, пунктом 2.5 договору сторони передбачили, що вхідний контроль товару проводиться кінцевим одержувачем - виробничим підрозділом залізниці згідно із вимогами діючих нормативних документів.

У свою чергу, нормативними документами, які регламентують порядок проведення вхідного контролю філіями AT «Українська залізниця» є стандарти СТП-10-001:2016 «Якість і безпека продукції. Вхідний контроль. Основні положення», СТП-10-002:2016 «Якість і безпека продукції. Вхідний контроль. Правила проведення вхідного контролю», затверджені наказом AT «Укрзалізниця» № 297 від 10.05.2017 р. (які розміщені в мережі Інтернет https://www.uz.gov.ua/about/technical and social policу/technical regulation/uakist/). Вказані стандарти є обов`язковими до застосування та дотримання підрозділами AT «Українська залізниця» при прийманні продукції.

Відповідно до п.п. 5.3, 5.6 СТП-10-002:2016 «Якість і безпека продукції. Вхідний контроль. Правила проведення вхідного контролю» (Стандарт) продукція, що закуповується для потреб товариства, підлягає вхідному контролю І та II рівнів. Встановлення відповідності продукції встановленим вимогам шляхом проведення інструментального вхідного контролю є етапом II рівня проведення вхідного контролю (п. 7 Стандарту). Роботи з вхідного контролю II рівня мають бути проведені протягом 10-ти діб після надходження продукції, при цьому загальні терміни проведення вхідного контролю не повинні перевищувати 20 днів при поставці з іншого міста. Проведення вхідного контролю другого рівня регламентоване розділом 4 Стандарту. Обов`язковою вимогою для проведення інструментального контролю є перевірка готовності робочих місць до проведення вхідного контролю II рівня, зокрема, робочі місця, на яких проводиться інструментальний контроль, мають бути атестовані, методики мають відповідати нормативним документам на продукцію та бути узгоджені відповідною метрологічною службою, засоби вимірювальної техніки та випробувального обладнання мають бути повіреними, каліброваними, атестованими, персонал має біти кваліфікованим, показники мікроклімату, в якому проводяться випробування, мають відповідати нормативній документації та вимогам до умов проведення вимірювань. Також продукція може бути передана для проведення вимірювань, перевірок та аналізів в інші підрозділи регіональної філії або інші лабораторії, акредитовані відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з умовами розділу 8 Стандарту у випадку виявлення невідповідності продукції встановленим вимогам виробничим підрозділом, який проводив вхідний контроль, припиняється подальше приймання продукції, така продукція маркується шляхом нанесення напису «Брак» або кріпленням бирки з таким написом на продукцію або тару і направляється на зберігання в спеціально відведене місце. При цьому складається акт, в я кому вказується кількість оглянутої продукції і характер дефектів за обов`язковим додатком В Стандарту.

Лише після здійснення вищезазначених дій проводиться виклик представника виробника.

Відповідно до п. 8.2 Стандарту у повідомленні про виклик має бути зазначено, зокрема, найменування продукції, дата і номер рахунка-фактури, дата поставки, основні недоліки продукції, кількість продукції неналежної якості, дату і час, на який призначено приймання продукції за якістю за участі представника виробника в межах встановленого для приймання терміну.

З матеріалів справи слідує, що позивач листами № НХ-09/5045 від 17.11.2020 р. та № НХ-09/5091 від 19.11.2020 р. повідомляв відповідача про дефекти гум (без зазначення їх марки та кількості) загальною вагою 718 кг на загальну суму 40654,63 грн. (гум 7В14, 7ИРП-1347, ИРП- 1348 загальною вагою 611 кг на суму 34661,95 грн. та гум 7В14, ИРП-1348 загальною вагою 107 кг на суму 5992,68 грн.). При цьому, позивач не вказував, яка саме гума та в якій кількості не відповідає вимогам до якості.

Водночас, матеріали справи свідчать, що гума, яка була поставлена позивачеві, відносилася до однієї партії, виготовленої на виконання умов договору, і якість кожної з гум підтверджувалася паспортом якості, виданим відповідно до ТУ У 600152135.040-69.

Таким чином, гума кожного з найменувань була однакової якості.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому, в листі № НХ-09/5045 від 17.11.2020 р. замовник стверджував, що твердість по Шору А гуми сирої 7В-14 нижче норми - складає 62 од при нормі 70-80 од, а в листі № НХ-09/5091 від 19.11.2020 р. стверджував, що твердість по Шору А цієї ж гуми складає 82А од при нормі 70-80 од, тобто перевищує норму.

У листі № НХ-09/5045 від 17.11.2020 р. замовник стверджував, що твердість по Шору А гуми сирої ИРП-1348 складає 58 од при нормі 65-80 од, а в листі № НХ-09/5091 від 19.11.2020 р. стверджував, що твердість по Шору А цієї ж гуми складає 64А од при нормі 65-80 од, тобто показники однієї й тієї ж гуми з однієї партії різняться в залежності від підрозділу замовника.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин, яким чином здійснювалися випробування, чи було дотримано в процесі випробувань вимог Стандарту та технічних умов, оскільки позивачем не надано актів за додатком В Стандарту, які мають бути складені в результаті виявлення невідповідності продукції.

Відповідно до п. 8.7 Стандарту про здачу зразків (проб) на аналіз або випробування робляться відповідні відмітки в акті відбору зразків (проб).

Як встановлено судом, в наданій позивачем копії Акту відбору проб б/н від 01.12.2020 р. відсутні такі відмітки.

За результатами приймання продукції по якості і комплектності обов`язково складається акт про фактичну якість і комплектність отриманої продукції (за додатком Д Стандарту). До такого акту мають, зокрема, бути додані акт про виявлені при вхідному контролі недоліки продукції, акт відбору зразків (проб) та висновок за результатами аналізу (випробування) відібраних зразків (проб).

Відповідно до п. 8.11 Стандарту у випадках постачання продукції, щодо якої виявлено невідповідність, і яка направлялася кільком кінцевим одержувачам, про негативні наслідки вхідного контролю філії Товариства постачальники або склади матеріально-технічного забезпечення регіональних філій повинні інформувати всіх одержувачів даної партії продукції для призупинення її використання та додаткового проведення вхідного контролю другого рівня.

Згідно з п. 8.9 Стандарту забракована продукція в разі необхідності її заміни повертається споживачем постачальнику разом з актом не пізніше 10 днів з моменту складання акту.

З матеріалів справи слідує, що Акт про фактичну якість і комплектність продукції не складено, відібрані зразки гуми в межах приймання продукції для дослідження позивачем в філії «НДТКІ» AT «Укрзалізниця» передані не були.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Поряд з цим, відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначав, що після здійснення відбору ТОВ «Київгума» у власній акредитованій лабораторії (Випробувальна лабораторія фізико-механічних та хіміко-аналітичних випробувань еластомерних композиційних матеріалів та виробів з них ТОВ «Київгума», атестована Національним агентством з акредитації України, що підтверджується Атестатом про акредитацію (зареєстрований у Реєстрі 14.09.2017 р. за № 2Т500, дійсний до 13.09.2022 р.)) здійснило перевірку фізико-механічних показників відібраних за Актом зразків, за результатом якої будь-яких відхилень від вимог ТУ У 600152135.040-69 не було виявлено, про що постачальник повідомив замовника листом № 01пр-58 від 04.12.2020 р., до якого були прикладені результати випробувань.

Стосовно протоколів випробувань, які позивач додає до позовної заяви в якості доказів неналежної якості поставленої відповідачем продукції, суд зазначає наступне.

Зразки (проби) №№ 4, 5, 6 згідно Акту відбору проб при вхідному контролі від 01.12.2020 р. було відібрані для дослідження у філії «НДКТІ» AT «Укрзалізниця».

Філія Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут залізничного транспорту(далі - філія «НДКТІ») АТ «Укрзалізниця» є головною науково-технічною організацією інженерно-технічного забезпечення роботи залізничної галузі, яка створена рішенням правління ПАТ «Укрзалізниця» від 21.10.2015 р.

Однак, в Акті про відбір від 01.12.2020 р. відсутня інформація про передачу зразків для дослідження саме вказаній філії, як і результати таких досліджень.

При цьому, протоколи випробувань № 1040/03.21, № 1041/03.21 та 1042/03.21, надані позивачем, складені випробувальним центром Державного підприємства «Дніпропетровський орган з сертифікації залізничного транспорту», який є самостійним підприємством. Доказів будь-якої пов`язаності чи належності цього підприємства до філії «НДКТІ», яка мала проводити дослідження зразків відповідно до акту відбору, до матеріалів справи не надано.

Також суд відзначає, що відповідно до умов ТУ У 600152135.040-69 фізико-механічні показники гумових сумішей перевіряють згідно стандартів, які відповідають вимогам ГОСТу 263 (263-75).

При цьому, як зазначено в п. 6.1 вказаних вище протоколів, процедура випробувань проводилася згідно ТМ-02-ВЦ «Визначення твердості гум за Шор А», а не за ГОСТом 263-75.

Відповідно до розділу 9 протоколів, протоколи і результати, які містяться в них, стосуються лише зразків, які були надані до випробувального центру на проведення випробування, а копії протоколів дійсні тільки після їхнього завірення начальником випробувального центру.

Як слідує з матеріалів справи, надані позивачем в якості доказів копії протоколів випробувань не доводять факт поставки відповідачем продукції неналежної якості, оскільки не містять інформації про виробника гум, щодо яких проводилося випробування, як і посилання на акт відбору проб з номерами зразків для досліджень, а окрім того, протоколи складені не філією «НДКТІ» АТ «Укрзалізниця», для якої були відібрані зразки відповідно до Акту відбору зразків від 01.12.2020 р., та завірені не начальником випробувального центру.

При цьому, як зазначено у п. 4.1 договору, постачальник гарантує якість та надійність товару протягом строку, який передбачено технічними умовами та стандартами на даний товар. Гарантійний строк зберігання товару - 3 місяці з моменту виготовлення за умови дотримання правил зберігання згідно ТУ У 600152135.040-69. Паспортами якості поставлених гумових сумішей також встановлений гарантійний строк зберігання - 3 місяці з дня виготовлення.

Суд зауважує, що випробування згідно протоколів були проведені через 2 місяці з моменту забору проб та, відповідно, через 1,5 місяці з моменту закінчення гарантійного строку зберігання гум.

Як зазначалось вище, відповідно до п. 7.3 договору днем отримання товару вважається день підписання сторонами або їх уповноваженими представниками видаткової накладної.

Суміші гумові були прийняті замовником 15.10.2020 р., що підтверджується підписанням замовником видаткової накладної № 5131 від 15.10.2020 р., а також п. 7 Акту відбору проб при вхідному контролі продукції від 01.12.2020 р. Датою виготовлення гумових сумішей є жовтень 2020 року, тобто період з 01.10.2020 р. по 14.10.2020 р. (до моменту поставки).

Відтак, тримісячний гарантійний строк на гумові суміші, поставлені позивачеві відповідачем, розпочався 15 жовтня 2020 року та закінчився, відповідно, 15 січня 2021 року.

Відповідно до п. 9.2 договору замовник має право пред`явити постачальнику претензії по якості протягом гарантійного строку згідно п. 4.1 договору (тобто протягом 3 місяців з моменту виготовлення).

Відповідно до п. 9.4 договору постачальник на підставі визнаної претензії в погоджений термін, але не більше 20 днів, робить за свій рахунок заміну невідповідного асортименту, дефектного товару на якісний товар або усуває виявлені дефекти.

Матеріали справи свідчать про те, що з моменту поставки продукції і протягом гарантійного строку позивач не виставляв претензій щодо якості поставленої продукції, а єдина претензія по якості, яка надходила від замовника на адресу ТОВ «Київгума», датована 11.03.2021 р. - через 5 місяців з моменту поставки та майже через 2 місяці з моменту закінчення гарантійного строку на поставлену продукцію, і вказана претензія не була визнана.

Відповідно до ч. 8 ст. 269 Господарського кодексу України позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред`явлені лише при умові встановлення у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Судом встановлено, що позивач, всупереч зазначеному, не здійснив обов`язкових для нього дій у передбачені строки для встановлення недоліків поставленого товару в належному порядку та не довів належними і допустимими доказами факту поставки відповідачем гумової суміші неналежної якості, що виключає правомірність застосування до відповідача передбаченої п. 11.3 договору відповідальності у вигляді сплати штрафу в розмірі 20% від вартості товару неналежної якості.

Згідно з ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547, ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись пенею (неустойка), що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Поряд з цим, відповідальність у вигляді пені за поставку неякісного товару умовами договору № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р. взагалі передбачено не було, що суперечить зазначеним вище приписам законодавства щодо письмової форми правочину, яким встановлюється пеня.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до ТОВ «Київгума» про стягнення 14449,40 грн. штрафу та 2102,06 грн. пені у повному обсязі, з огляду на недоведеність, необґрунтованість та безпідставність позовних вимог.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Решта долучених до матеріалів справи доказів та наданих сторонами пояснень була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19) до Товариства з обмеженою відповідальністю Київгума (07403, Київська обл., м. Бровари, вул. Кутузова, 127) про стягнення 16551,46 грн. штрафних санкцій за договором поставки № ОД/НХ-20-416НЮ від 25.08.2020 р., у тому числі 14449,40 грн. штрафу, 2102,06 грн. пені, відмовити повністю.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04.10.2021 р.

Суддя В.М. Бабкіна