УХВАЛА

07 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 922/4218/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий, судді: Кібенко О.Р., Мамалуй О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Харківської області

(суддя - Новікова Н.А.)

від 24.03.2021

та постанову Східного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Істоміна О.А.; судді: Стойка О.В., Попков Д.О.)

від 15.06.2021

у справі № 922/4218/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"

про стягнення 31 272 327, 79 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - Верхацький І.В.;

відповідача - Отенко П.В.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1.Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", в якому просить стягнути з останнього заборгованість за договором №1011/1819-ЕЕ у розмірі 31 272 327, 79 грн, з яких 24 938 333, 52 грн - боргу, 4 635 879, 58 грн - пені, 563 408, 68 грн - інфляційних, 1 121 386, 13 грн - 3%річних та 13 319, 88 грн збитків.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу №1011/1819-ЕЕ від 08.10.2018 в частині своєчасної оплати переданого газу за цим договором.

2. Зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021, позов задоволено частково. Суд стягнув з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за договором №1011/1819-ЕЕ у розмірі 28 838 457, 87 грн, з яких: 24 938 333, 52 грн - боргу, 1 080 623, 53 грн - пені, 563 408, 68 грн - інфляційних, 1 121 386, 13 грн - 3% річних та 13 319, 88 грн - збитків. В решті позову відмовлено.

2.2. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань щодо повного розрахунку із Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за договором №1011/1819-ЕЕ від 08.10.2018. При цьому відповідач визнав позовні вимоги повністю і ним не надано доказів, які б свідчили про здійснення оплати за переданий газ у розмірі та строки визначені договором. Факт порушення відповідачем умов правочину в частині виконання грошового зобов`язання за основною вимогою, а також в частині нарахування пені, інфляційних втрат, 3% річних та збитків за договором є доведеним і підтверджується наявними у справі доказами, у зв`язку з чим місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про їх задоволення, попередньо здійснивши власний розрахунок.

Разом з тим господарським судом було визнано обґрунтованим клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені на 76,69 %, з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, а також з урахуванням того, що відповідач не має можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлену позивачем теплову енергію, у зв`язку з чим вина відповідача з прострочення платежів за спірним договором відсутня. При цьому позивачем не було надано доказів завдання йому збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором та не було підтверджено завдання йому збитків зменшенням розміру пені.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 та постановою Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало касаційну скаргу, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати в частині відмови в стягненні 3 555 256, 05 грн пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

3.2. Підставою касаційного оскарження Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" визначило пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновку щодо їх застосування, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 (щодо застосування статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України).

При цьому також посилається на постанови Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №927/704/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19 та постанову у справі №922/266/20, від 04.05.2018 у справі №908/1453/14, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" просило відмовити в її задоволенні, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, оскільки місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про зменшення розміру пені.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався Суд

4.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.2. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині зменшення суми пені. В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а отже, судом касаційної інстанції не перевіряються.

4.3. Так, суди попередніх інстанцій розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення пені з врахуванням клопотання Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про її зменшення, виходили з такого.

В обґрунтування підстав зменшення пені на 76,69% відповідач посилався на тяжкий фінансовий стан. Зокрема, зазначив, що фінансування Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам і організаціям. Тривалий час підприємство знаходиться у тяжкому фінансовому стані, викликаному зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. Протягом останніх років господарської діяльності підприємства заборгованість споживачів за спожиту теплову енергію щомісяця складає сотні мільйонів гривень. З кожним роком ця заборгованість неухильно зростає, незважаючи на заходи, що приймаються по її стягненню. В 2019 році 85,6% від загального обсягу виробленої теплової енергії споживається населенням.

4.4. Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки господарським судом як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Отже, можливість зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

4.5. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій врахували, що відповідно до наданої відповідачем довідки про заборгованість за спожиту теплову енергію від 12.01.2021, станом на 01.01.2021 загальна сума заборгованості за теплову енергію складає 4,0 млрд.грн., у тому числі заборгованість населення - 3,6 млрд.грн, бюджетних установ - 186,2 млн.грн, госпрозрахункових підприємств - 155,6 млн.грн, заборгованість місцевого бюджету з компенсації пільг - 63,1 млн.грн.

Крім того, за висновками суду першої інстанції, важкий фінансовий стан підприємства відповідача підтверджується балансом підприємства на 30.09.2020, у якому відображені збитки підприємства. Сума збитків станом на 30.09.2020 становила 7,9 млрд. грн.

Також відповідно до довідки від 12.01.2021, станом на 01.12.2020 сума реструктуризованої заборгованості складає 208,9 млн. грн., що на переконання суду першої інстанції підтверджує скрутний фінансовий стан підприємства.

Суди попередніх інстанцій врахували, що з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері теплопостачання та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб`єктами, що здійснюють господарську діяльність у цій сфері, відповідач не має можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за поставлену позивачем теплову енергію, у зв`язку з чим вина відповідача з прострочення платежів за спірним договором відсутня.

Обґрунтовуючи розмір зменшення пені, як встановили суди попередніх інстанцій, відповідач зазначив, що ступінь виконання зобов`язання за спірним договором складає 76,69%. Частину заборгованості за природний газ відповідач погашав не через рахунки з спеціальним призначенням, а з власних поточних рахунків, знаходивши можливість додатково погашати заборгованість за природний газ в розмірі 30,28% власних коштів.

Господарські суди взяли до уваги те, що КП "Харківські теплові мережі" відповідно до рішення Харківської міської ради є централізованим підприємством щодо постачання населенню теплової енергії, а фінансування КП "Харківські теплові мережі" здійснюється за рахунок платежів від надання послуг населенню та підприємствам, установам, організаціям, при цьому, відповідач обмежений в можливості здійснювати нарахування населенню штрафних санкцій за порушення строків оплати чи не оплати таких послуг, а також обмежений в праві припиняти надання вказаних послуг, у зв`язку з чим дійшли висновку, що стягнення з відповідача пені у заявленому позивачем розмірі призведе до покладення на відповідача надмірного фінансового тягаря, що в свою чергу може негативно вплинути на інтереси населення м. Харкова, які є основними споживачами послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

При цьому суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем не надано доказів завдання йому збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором. Позивачем не підтверджено завдання йому збитків зменшенням розміру пені. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Також господарські суди вказали про значний розмір нарахованої позивачем до стягнення пені.

З огляду на викладене, а також на значну дебіторську заборгованість населення перед відповідачем та відсутність можливості нараховувати штрафні санкції за порушення строків оплати населенням наданих відповідачем послуг, приймаючи до уваги ступінь виконання зобов`язання відповідачем та відсутність доказів понесення позивачем збитків в результаті дій відповідача, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені на 76,69%, у зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені задоволені частково в розмірі 1 080 623, 88 грн.

4.6. Підставою касаційного оскарження Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" визначило пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вважає що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновку щодо їх застосування, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №908/1453/14 (щодо застосування статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відповідно до положень цієї норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Визначення подібності правовідносин міститься у правових висновках, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Так, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 27.03.2020 у справі № 910/4450/19 зазначила, що подібність правовідносин в іншій аналогічній справі визначається за такими критеріями: суб`єктний склад сторін спору, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору) та об`єкт (предмет).

Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (п. 32 постанови від 27.03.2018 у справі № 910/17999/16; п. 38 постанови від 25.04.2018 у справі № 925/3/7, п. 40 постанов від 25.04.2018 у справі № 910/24257/16). Такі ж висновки були викладені у постановах Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 910/8956/15 та від 13.09.2017 року у справі № 923/682/16.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах необхідно розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (п. 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, п. 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16; п. 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц).

4.7. Верховний Суд, проаналізувавши судове рішення, висновки в якому, на думку скаржника, не були враховані судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови, встановив таке.

У постанові від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14 Верховний Суд, виходячи з обставин цієї справи, дійшов висновку, що суд першої інстанції, врахувавши фінансовий стан позивача та відповідача, дійшов обґрунтованого висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що в даному випадку суд не може надати перевагу відповідачу. Також Верховний Суд вказав, що з`ясувавши всі обставини справи та взявши до уваги майновий стан обох сторін, суди попередніх судових інстанцій дійшли правомірного висновку, що в даному випадку відсутні підстави для зменшення розміру пені.

Отже, колегія суддів вважає, що у справі № 908/1453/14 було відмовлено у зменшенні пені за умови встановлення судами відсутності обставин для її зменшення.

При цьому зменшення розміру пені та штрафу є правом суду і було ним реалізоване у цій справі, що переглядається, за наслідками оцінки обставин справи, які не є подібними з встановленими обставинами у справі № 908/1453/14.

З цих же підстав колегією суддів відхиляються посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №927/704/19, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 16.03.2021 у справі №922/266/20, від 12.06.2018 у справі №922/1010/16, оскільки рішення щодо зменшення пені господарськими судами ухвалювались, виходячи із конкретних обставин кожної справи, з урахуванням відповідних аргументів сторін.

Так, у справі № 927/704/19 Верховний Суд вважав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про зменшення пені на 60%.

У справі № 918/116/19 Верховний Суд вказав, що судами попередніх інстанцій обґрунтовано зменшено розмір заявленої до стягнення пені на 50 %, враховуючи, що зменшення розміру штрафних санкцій на 99 % нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги.

У справі № 922/266/20 суд касаційної інстанції перевіряв правильність застосування судами попередніх інстанцій норм статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України у інших правовідносинах, не пов`язаних з постачанням природного газу.

У справі № 922/1010/16 Верховний Суд не вирішував питання щодо зменшення пені за клопотанням сторони.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

5.2. З огляду на те, що наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження, аналіз висновків, зроблених у постанові суду апеляційної інстанції, що оскаржується, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, і ці висновки не є різними за своїм змістом, а зроблені судами з урахуванням різних фактичних обставин, встановлених судами попередніх інстанцій у кожній справі, які формують зміст правовідносин і зумовили прийняття відповідного рішення, що не дає підстави вважати правовідносини у цих справах подібними, колегія суддів дійшла висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

6. Судові витрати

Судовий збір за подання касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 15.06.2021 та на рішення Господарського суду Харківської області від 24.03.2021 у справі № 922/4218/20, відкрите на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді О. Кібенко

О. Мамалуй