ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 справа № 914/2083/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Чорної І.Б., розглянувши справу

за позовом: Кам`янка-Бузької міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК"

про: стягнення 16 415,14 грн.,

Представники

позивача: Кубіцький П.П.

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

09.07.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Кам`янка-Бузької міської ради до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК" про стягнення 16 415,14 грн.

13.07.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

20.07.2021р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№16733/21.

Враховуючи перебування судді Король М.Р. у відпустці в період з 19.07.2021р. по 30.07.2021р., а також те, що 31.07.2021р. та 01.08.2021р. вихідні дні, матеріали вищевказаної заяви (вх.№16733/21 від 20.07.2021р.) розглянуто судом 02.08.2021р.

02.08.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 15.09.2021р.; явку представників учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

14.09.2021р. на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю забезпечити участь представника у судовому засіданні, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№21325/21.

У судове засідання 15.09.2021р. представник позивача з`явився.

Протокольною ухвалою від 15.09.2021р. суд постановив розгляд справи відкласти на 29.09.2021р.

Ухвалою, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав відповідача у цій справі та повідомляв про дату, час та місце проведення судового засідання, відкладеного на 29.09.2021р.

У судове засідання 29.09.2021 р. представник позивача з`явився, підтримав позовні вимоги.

У судове засідання 29.09.2021 р. представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання у справі повідомлявся засобами поштового зв`язку на адресу згідно відомостей з ЄДРЮОФОПГФ.

Відзиву від відповідача не надходило.

Приписами ч.ч.1 та 2 ст.27 ГПК України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У свою чергу суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020р. у справі №922/1200/18 та від 04.06.2020р. у справі №914/6968/16.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу нафтопродуктів (дизельного палива) №15/20 від 24.03.2020р., внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 16 415,14 грн.

Зокрема, позивач стверджує, що внаслідок невиконання відповідачем, як постачальником, своїх зобов`язань в частині забезпечення належного відпуску товару, він не має змоги належним чином скористатися належним йому на праві власності товаром.

Відповідно, на переконання позивача, спір виник в зв`язку з тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором, в частині видачі товару на АЗС постачальника (517 літрів дизельного палива на суму 12 408,00 грн.), тому сплачені за товар кошти підлягають поверненню позивачу в зазначеному розмірі. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 12 408,00 грн; штраф за порушення строку поставки товару понад 30 календарних дні, у розмірі 7% від вказаної вартості, у сумі 868,56 грн; неустойку у сумі 2 196,22 грн., передбачених пунктом 5.3 договору, інфляційні збитки- 761,85 грн; 3% за користування грошовими коштами-180,51 грн.

Позиція відповідача:

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття даного судового провадження, стосовно заявлених вимог не заперечив, доказів на спростування викладених позивачем обставин, відзиву чи пояснень не подав.

Відповідач в судові засідання 15.09.2021р., 29.09.2021р. не з`явився, вимог ухвал Господарського суду Львівської області у даній справі не виконав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

24.03.2020 року між Кам`янка-Бузькою міською радою, як покупцем (надалі-позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК", як продавцем (надалі-відповідач) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів (дизельного палива) №15/20.

В п. 1.1 договору зазначено, що продавець зобов`язується передати у встановлені цим договором терміни у власність покупця нафтопродукти (надалі-товар) в асортименті, у кількості та за цінами, передбаченими в специфікації до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку і в строки, встановлені цим договором і специфікацією до нього.

Пунктом 1.4 договору встановлено, що сума договору складає 24 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ- 4000,00 грн.

У відповідності до п.2.1 договору, приймання передачі товару відбувається на автозаправних станціях продавця, розташованих в м.Львові. Перехід права власності підтверджується випискою продавцем накладної, покупець при цьому надає довіреність на узгоджену партію товару. У разі відсутності довіреності складається акт приймання-передачі товару і підписується матеріально відповідальною особою сторін. З моменту передання товару, продавець приймає на себе обов`язки по обслуговуванню покупця на АЗС, із зберіганням нафтопродуктів покупця в асортименті і в кількості згідно накладної продавця протягом терміну дії цього договору. Підтвердженням наявності товару на зберіганні на АЗС продавця служать електронні картки (талони), встановленого зразка, що видаються покупцеві в момент підписання накладної на відпуск товару.

На виконання умов договору Кам`янка-Бузькою міською радою було перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК" грошові кошти в сумі 24 000,00 (двадцять чотири тисячі) грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25 березня 2020 року №211.

Відтак, Кам`янка-Бузька міська рада, належним чином виконала взяті на себе зобов`язання згідно вищенаведеного договору та здійснила 100 % (стовідсоткову) оплату вартості товару.

Пунктом 5.3 договору визначено, що за порушення строків передачі товару, продавець сплачує неустойку у розмірі 0,1% за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% від вартості товару.

Серед обов`язків відповідача, визначених п 4.1 договору, зокрема є: своєчасно передати товар у власність покупця на умовах цього договору.

Відповідно до п.7.1 договору, такий набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020 року, а по частині грошових взаєморозрахунків до моменту повного розрахунку сторін.Закінчення дії договору, не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії договору.

Позивач стверджує, що остання передача товару (дизельного палива) відбулась 11 січня 2021 року. Залишкова вартість не переданого продавцем товару становить 517 (п`ятсот сімнадцять) літрів дизельного палива, що в грошовому еквіваленті становить 12 408,00 (дванадцять тисяч чотириста вісім гривень 00 копійок) грн.

У зв`язку із наведеним, Кам`янка-Бузька міська рада звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК" з претензією № 153/03-15 від 27.01.2021 року.

10.02.2021 року на адресу позивача надійшла відповідь на претензію №1035 від 05.02.2021року (вх. №360/03-14), в якій відповідач зазначає, що в системі, яка здійснює комунікацію, облік та видачу пального відбувся технічний збій, що в свою чергу спричинило обнулення транзакцій по всім карткам. Тому, для відновлення цілісності системи проводились технічні роботи та частково проводяться на даний час. При відновленні роботи системи буде повідомлено в телефонному режимі та буде можливість здійснення заправки автомобілів. А також зазначено, що ТзОВ "КОНДОР ЛОГІСТИК" вживає усіх необхідних заходів для виконання договірних зобов`язань та зобов`язується здійснити відпуск товару частинами, але в будь-якому випадку в повному обсязі.

Як зазначає позивач, станом на 07.07.2021р., відповідач не відновив видачу товару (дизельного палива), взяті на себе договірні зобов`язання не виконав, що і є підставою для звернення Кам`янка-Бузької міської ради до суду за відновленням порушеного права.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно з статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (стаття 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами у справі, що розглядається господарським судом виникли з договору купівлі-продажу нафтопродуктів (дизельного палива) №15/20 від 24.03.2020р.

Так, в силу умов договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема згідно п.1.1 договору, продавець зобов`язався передати у встановлені цим договором терміни у власність покупця нафтопродукти (надалі-товар) в асортименті, у кількості та за цінами, передбаченими в специфікації до цього договору, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку і в строки, встановлені цим договором і специфікацією до нього.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно, позивач здійснив 100 % (стовідсоткову) оплату вартості товару в сумі 24000,00 (двадцять чотири тисячі) грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25 березня 2020 року №211.

Відтак, Кам`янка-Бузька міська рада, належним чином виконала взяті на себе зобов`язання згідно вище наведеного договору.

У відповідності до ст.538 Цивільного кодексу України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання.

Пунктом 5.3 договору визначено, що за порушення строків передачі товару, продавець сплачує неустойку у розмірі 0,1% за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково штраф у розмірі 7% від вартості товару.

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог і наявність у позивача права на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі вартості товару, повернути позивачу суму оплати за непоставлений товар, який з незалежних від позивача причин не міг бути придбаний згідно з умовами договору на АЗС, а також у розмірі визначених позивачем штрафних санкцій, 3 % річних, інфляційних втрат.

Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ГПК України).

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК України).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №642 від 01.07.2021р. на суму 2 379,00 грн.

Враховуючи те, що при зверненні з даним позовом позивачу необхідно було сплатити 2270 грн. судового збору, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із зазначеної суми.

Згідно п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, тому витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОНДОР ЛОГІСТИК" (код ЄДР 39046990, Україна, 79044, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЄФРЕМОВА, будинок 84, квартира 1Б) на користь Кам`янка-Бузької міської ради (код ЄДР 04056196, Україна, 80400, Львівська обл., Кам`янка-Бузький р-н, місто Кам`янка-Бузька, ВУЛ. ШЕВЧЕНКА, будинок 2) 12 408,00 грн. основного боргу, 372,24 грн. пені, 149,92 грн. 3% річних, 619,19 грн. інфляційних втрат, 868,56 грн. - штраф та 1 993,81 грн. судового збору.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2021 р.

Суддя М.Р. Король