ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"29" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2236/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М.

при секретарі судового засідання Пелехатій А.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Дусь Ю.Л. (самопредставництво);

від відповідача: Сендик О.О. (на підставі ордеру);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, адреса для листування: 65101, м. Одеса, вул. Варненська, 27, );

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-7» (65122, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 102, );

про стягнення 60 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.07.2021 року позивач Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. ГСОО №2321/21) до відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-7», в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 479 520,10 грн., також судові витрати в розмірі 7 192,81 грн.

В обґрунтування поданого позову, позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача умов договору № 4560 від 01.01.2009 року на постачання теплової енергії, а саме в частині повної та своєчасної оплати за спожиту теплову енергію в період з грудня 2020 року по квітень 2021 року.

Ухвалою суду від 02.08.2021 року було відкрито провадження у справі №916/2236/21 за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.08.2021 року о 16:30.

19.08.2021 року до суду від ЖБК «Малиновський-7» надійшов відзив (вх. ГСОО №22135/21), в якому відповідач заперечує проти позовних вимог та посилається на те, що 01.07.2009 року між сторонами було підписано додаткову угоду № 3 до пролонгованого договору №4560, в якій було зазначено, що оплата за споживчу теплову енергію на опалення проводиться в зимовий місяць у розмірі 70% від суми нарахування зазначеної в рахунку - фактурі та залишок 30% відшкодовується в літній період відповідно до затвердженого сторонами графіку, на підставі зазначених положень відповідач відповідно до графіку здійснив часткове погашення заборгованості та відповідно до акту звіряння розрахунків від 12.08.2021 року заборгованість складала 60 000,00 грн.

20.08.2021 року у судовому засіданні судом залучено до матеріалів справи заяву про зменшення позовних вимог (вх. ГСОО №22417/21) від КП «Теплопостачання міста Одеси», в якій позивач зазначив, що відповідач здійснив часткове погашення заборгованості, в зв`язку з чим позивач зменшує свої позовні вимоги та просить суд стягнути заборгованість у розмірі 60 000, 00 грн.

У судовому засіданні 20.08.2021 року судом було залучено до матеріалів справи заяву про зменшення позовних вимог та повідомлено про здійснення подальшого розгляду справи в межах заяви про зменшення позовних вимог.

В даному судовому засіданні суд ухвалою у протокольній формі оголосив перерву для розгляду справи по суті до 23.09.2021 року о 16:00.

08.09.2021 року судом отримано від КП «Теплопостачання міста Одеси» відповідь на відзив (вх. ГСОО №23728/21), в якій позивач зазначив, що з доводами відповідача, викладеними у відзиві не погоджується з тих підстав, що 28.10.2015 року між сторонами договору №4560 було підписано додаткову угоду №11, згідно якої було змінено редакцію п. 6.1 Договору, відповідно до якого нова редакція зазначеного пункту не передбачає графіку погашення заборгованості.

21.09.2021 до суду від ЖБК «Малиновський-7» надійшло заперечення (вх. ГСОО №24968/21), в якому відповідач вказує, що здійснював оплату відповідно до умов додаткової угоди № 3 від 01.07.2009 року та жодних інших додаткових угод до договору не підписував, в тому числі угоди №11 від 28.10.2015 року. Також відповідач звертає увагу, що до подання позову (до 28.07.2021 року), відповідачем було здійснено часткову оплату заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями № 260 на суму 300 000грн від 15.06.2021 року та № 259 на суму 50 000грн, від 09.07.2021 року, тобто оплата була здійснена задовго до подання позовної заяви , а сума боргу була штучно створена. Крім цього, відповідач вказує, що станом на 12.08.2021 року заборгованість становить 60 000,00 грн., яку він має право сплатити до 15.10.2021 року як встановлено графіком погашення заборгованості, затвердженого додатковою угодою №3 до договору №№4560.

Разом із запереченням відповідач надіслав суду клопотання (вх. ГСОО №24970/21) про витребування доказів по справі судом, відповідно до якого просив суд витребувати у КП «Теплопостачання міста Одеси» оригінал додаткової угоди №11 від 28.10.2015 року, оригінал акту звіряння №4560 від 03.06.2021 року, оригінал рахунків-фактури, згідно яких оплачувались суми у розмірі 300 000,00 грн. від 15.06.2021 року та 50 000, 00 грн. від 09.07.2021 року.

23.09.2021 року від відповідача надійшло клопотання (вх. ГСОО 25276/21) про залучення до матеріалів справи платіжного доручення № 297 від 21.09.2021 року на суму 20 000 грн.

У судовому засіданні 23.09.2021 року судом та представником відповідача оглянуто оригінал додаткової угоди №11 від 28.10.2015 року, судом ухвалою у протокольній формі задоволено клопотання відповідача та зобов`язано позивача надати для огляду у судовому засіданні оригінал акту звіряння № 4560 від 03.06.2021 року та оригінали рахунків - фактури згідно яких оплачувалися суми у розмірі 300 000 грн. від 15 червня 2021 року та 50 000 грн. від 09 липня 2021 року.

В даному судовому засіданні, суд ухвалою у протокольній формі оголосив відкладення підготовчого засідання на 29.09.2021 року о 12:00.

29.09.2021 року судом отримано від КП «Теплопостачання міста Одеси» пояснення по справі (вх. ГСОО №25748/21), відповідно до яких позивач зазначив, що на підприємстві відсутній оригінал акту звіряння розрахунків №4560 від 03.06.2021 року з причин направлення вказаного акту у двох екземплярах разом із претензією (вих. №13.04-04-246 від 03.06.2021 року) на адресу відповідача для підписання головою правління ЖБК «Малиновський-7», однак відповідач не повернув КП «Теплопостачання міста Одеси» підписаний екземпляр. Позивач звертає увагу, що підписаний головою правління ЖБК «Малиновський-7» екземпляр акту звіряння розрахунків №4560 від 03.06.2021 року та завірений згідно з оригіналом і печаткою відповідача, долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву. Тобто, позивач вказує, що даними актом відповідач визнав заборгованість на суму 479 520, 11 грн., оспорювана відповідачем додаткова угода №11 від 28.10.2015 року була підписана та скріплена печаткою відповідачем, що підтверджує його обізнаність про внесені зміни до договору, якими не передбачалося графіку погашення заборгованості. Крім цього, позивач звертає увагу, що відповідач не заперечує щодо заборгованості, яка станом на 12.08.2021 року складала 60 000, 00 грн.

29.09.2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання (вх. ГСОО 25750/21) про залучення до матеріалів справи платіжного доручення №300 від 28.09.2021 року на суму 10 000 грн.

29.09.2021 року в судове засідання з`явилися представники сторін. Представник позивача, позовні вимоги про стягнення 60 000,00 грн. підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував проти позовних вимог та заявив про наявність сумнівів щодо дійсності рахунків-фактури від 15 червня 2021 року та від 09 липня 2021 року, витребуваних у позивача та заявив усне клопотання про призначення експертизи.

У судовому засіданні 29.09.2021 року суд повідомив, що усне клопотання відповідача про призначення експертизи не підлягає задоволенню і ухвалою у протокольній формі відмовив у його задоволенні, висновок та мотиви такої відмови були оголошені у судовому засіданні.

У даному судовому засіданні суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив, що повний текст рішення буде складено 04.10.2021 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, суд встановив:

01.01.2009 року між Комунальним підприємством «Теплопостачання міста Одеси» (Теплопостачальна організація) та Житлово-будівельним кооперативом «Малиновський-7» (Споживач) було укладено договір на постачання теплової енергії №4560, відповідно до якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачу теплову енергію, а Споживач зобов`язується оплачувати фактично одержану теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбаченими цим договором.

Згідно п. 3.2.2. Договору, споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, що передбачені цим договором.

Як перебачено п.п. 6.1-6.4 Договору, розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації відповідно до встановленого тарифу на теплову енергію в розмірі 332,34 грн. за 1 Гкал. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за три дні до початку розрахункового періоду сплачує Теплопостачальній організації вартість заявленої та зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця наступного за розрахунковим.

Пунктом 6.5. Договору, встановлено, що Споживач та Теплопостачальна організація щомісячно до 15 числа місяця після розрахункового складають акт звіряння взаєморозрахунків. Сальдо, що відображено в акті звіряння взаєморозрахунків враховується в рахунку- фактурі, що надається Споживачу для подальшої оплати.

Відповідно до п.п. 10.1-10.4 Договору, цей договір набуває чинності з 01.01.2009 року, та діє до 31.12.2009 року. Договір припиняє свою дію у випадках: закінчення строку, на який він був укладений; взаємної згоди сторін про його припинення; прийняття рішення Господарським судом; ліквідації будь якої із сторін. Припинення дії договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлене однією із сторін.

Як вбачається із звітів за спожиту теплову енергію, КП «Теплопостачання міста Одеси» було поставлено теплову енергію ЖБК «Малиновський-7» у кількості 317,18735 Гкал за період грудень 2020 року квітень 2021 року.

Згідно акту звіряння розрахунків №4560 від 03.06.2021 року заборгованість ЖБК «Малиновський-7» за спожиту теплову енергію становила 479 520, 11 грн.

03.06.2021 року КП «Теплопостачання міста Одеси» направило на адресу ЖБК «Малиновський-7» претензію на суму 479 520,11 грн.

Несплата ЖБК «Малиновський-7» заборгованості за спожиту теплову енергію стала підставою для звернення КП «Теплопостачання міста Одеси» до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 479 520,10 грн., також судові витрати в розмірі 7 192,81 грн.

Між тим, наданої відповідачем на додаткової угоди №3 до договору №4560 від 01.01.2009 року вбачається, що вказана додаткова угода була укладена 01.07.2009 року між сторонами, якою погодили викласти п.6.1 Договору в редакції за якою визначено, що розрахунки за теплову енергію проводяться в грошовій формі на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації відповідно до встановленого з 01.01.2009р. тарифу 332,34грн. за Гкал., при цьому: - оплата за спожиту теплову енергію на опалення проводиться в зимовий місяць у розмірі 70% від суми нарахування зазначеної в рахунку-фактурі та залишок 30% відшкодовується в літній період відповідно до наведеного в угоді графіку.

Сторонами погоджено, що інші умови Договору, які не були змінені цією додатковою угодою №3 залишаються без змін, а сторони підтверджують по ним свої обов`язки.

Також відповідач надав суду докази часткової оплати заборгованості, що підтверджується платіжними дорученнями №260 від 15.06.2021 року на суму 300 000,00 грн. (призначення платежу: за послуги теплопостачання згідно рахунку № 4560 за січень, лютий), №259 від 09.07.2021 року на суму 50 000, 00 грн. (призначення платежу: за послуги теплопостачання згідно рахунку № 4560 за січень, лютий), №273 від 09.08.2021 року на суму 50 000,00 грн. (призначення платежу: за послуги теплопостачання згідно рахунку № 4560 за січень, лютий), № 274 від 11.08.2021 року на суму 19 520, 00 грн. (призначення платежу: за послуги теплопостачання згідно рахунку № 4560 за січень, лютий).

Також відповідачем додано до відзиву акт звіряння розрахунків №4560 від 12.08.2021, підписаний сторонами договору за яким визначено, що залишок боргу становить 60 000,00 грн на користь КП «Теплопостачання міста Одеси».

Позивач до відповіді на відзив надав суду копію додаткової угоди №11 від 28.10.2015 року до договору №4560, зі змісту якої вбачається, що сторони погодили викласти п.6.1 Договору в такій редакції: «Розрахунки проводяться в грошовій формі згідно рахунку-фактури та акту звіряння взаєморозрахунків на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації, по тарифу для населення у розмірі 652,548 грн за 1 Гкал (з ПДВ) встановленому з 01.04.2015р згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України №725 від 03.03.2015року. Нові тарифи не є предметом узгодження між Теплопостачальною організацією та Споживачем, нарахування з застосуванням нових тарифів проводяться з дати встановлення, зазначеної в відповідній постанові про встановлення тарифу». Сторони погодили, що інші умови Договору, які не були змінені цією Додатковою угодою, залишаються без змін, а Сторони підтверджують по ним свої обов`язки.

Суд звертає увагу, що вищезазначена угода підписана зі сторони КП «Теплопостачання міста Одеси» начальником служби теплозбуту Коржовою О.Є та скріплена печаткою КП «Теплопостачання міста Одеси» та зі сторони ЖБК «Малиновський-7» головою правління Скаковським О.А. і також скріплена печаткою ЖБК «Малиновський-7». Також судом та представником відповідача оригінал додаткової угоди №11 від 28.10.2015 року до договору №4560 було оглянуто в судовому засіданні 23.09.2021 року.

Також судом було залучено до матеріалів справи платіжні доручення № 297 від 21.09.2021 року на суму 20 000 грн. (призначення платежу за послуги теплопостачання згідно рахунку №4560 за березень 2021 року) та №300 від 28.09.2021 року на суму 10 000 грн. (призначення платежу за послуги теплопостачання згідно рахунку №4560 за березень 2021 року), надані відповідачем на підтвердження часткової оплати боргу.

Враховуючи викладені обставини справи, з урахуванням дотримання завдань господарського судочинства, які превалюють над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес, судом було долучено до матеріалів справи всі надані сторонами докази та здійснено розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Згідно ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 174 Господарського кодексу України визначено, що підставою виникнення господарських зобов`язань зокрема є господарські договори та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачених законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення. в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як передбачено частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Вищевказане цілком кореспондується з положеннями ст. 275 Господарського кодексу України, згідно якої за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

В ч.1 ст.692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, позивач повністю виконав свій обов`язок щодо постачання теплової енергії відповідачу, даний факт не заперечується відповідачем, що також підтверджується актами звіряння розрахунків №4560 від 03.06.2021 року та від 12.08.2021року.

Предметом заперечень відповідача є факт укладення додаткової угоди №11 від 28.10.2015 року до договору №4560.

При цьому, судом було встановлено, що додаткова угода №11 сторонами договору №4560 підписана та скріплена печатками, що не викликає сумніву щодо її дійсності. Зазначеною додатковою угодою сторони погодили зміни до п.6.1, якими виключили з договору графік оплати відповідачем за спожиту теплову енергію в редакції додаткової угоди №3 від 01.07.2009 року, отже з 28.10.2015 року відповідач зобов`язаний був здійснювати оплату відповідно до умов п. 6.4 договору №4560, тобто кінцевим терміном розрахунку за спожиту теплову енергію є 20 число місяця наступного за розрахунковим, однак відповідачем не було вчинено дій щодо повної та своєчасної оплати за отриману теплову енергію, чим було порушено умови договору №4560.

Між тим, суд звертає увагу, що станом на момент подачі позовної заяви, заявлена КП «Теплопостачання міста Одеси» заборгованість вже була частково оплачена ЖБК «Малиновський-7» та становила 129 520,11 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 260 на суму 300 000,00 грн. від 15.06.2021 року та № 259 на суму 50 000 грн. від 09.07.2021 року.

Відповідно до п.2. ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Разом з тим, враховуючи погашення відповідачем частини цієї заборгованості в сумі 30 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 297 від 21.09.2021 року на суму 20 000 грн. та №300 від 28.09.2021 року на суму 10 000 грн, суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення з ЖБК «Малиновський-7» заборгованості в сумі 30 000, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на встановлені обставини справи, з урахуванням відсутності заперечень відповідача щодо розміру заборгованості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ЖБК «Малиновський-7» залишку заборгованості за спожиту теплову енергію за період з грудня 2020 року по квітень 2021 року в сумі 30 000,00 грн.

Враховуючи зменшення позивачем позовних вимог, судовий збір, що підлягає сплаті за майнову вимогу про стягнення 60 000,00 грн. становить мінімальний розмір судового збору - 2 270, 00 грн., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

При розподілі судових витрат, суд виходить з того, що спір виник внаслідок неповної та несвоєчасної оплати заборгованості та на підставі ч.1, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. суд покладає на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-7» (65122, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 102, ) на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (65110, м. Одеса, вул. Балківська, 1-Б, ) заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 30 000/тридцяти тисяч/грн. 00 коп., а також 2 270/дві тисячі двісті сімдесят/грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Закрити провадження у справі № 916/2236/21 в частині стягнення з Житлово-будівельного кооперативу «Малиновський-7» на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» заборгованості в розмірі 30 000 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 04 жовтня 2021 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська