УХВАЛА

м. Київ

06.10.2021Справа № 40/115

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Демидової А.А., розглянувши у судовому засіданні

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про розподіл судових витрат у справі

за позовом Акціонерної енергетичної компанії "Київенерго" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі Київенерго"

до Приватного підприємства "Вербена-Рад"

про стягнення 65 731,03 грн

за участі представників сторін: згідно з протоколом судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Акціонерна енергопостачальна компанія "Київенерго" в особі філіалу „Теплові розподільчі мережі Київенерго" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "Вербена-Рад" про стягнення 65 731,03 грн.

Рішенням суду від 22.02.2011 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Вербена-Рад" в особі філіалу "Теплові розподільчі мережі Київенерго" суму заборгованості по орендній платі в розмірі 32281 грн. 43 коп., пеню за несвоєчасну сплату орендних платежів в сумі 1849 грн. 11 коп., 3 % річних в розмірі 75 грн. 94 коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 342 грн. 06 коп., 70 грн. 80 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

16.08.2021 відділом діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО - ТАЙС" зареєстровано заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.09.2021 суд задовольнив заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" та замінив сторону у справі №40/115 з Акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС". Даною ухвалою суд також замінив сторону у справі №40/115 під час примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №40/115 від 22 лютого2011 року, котре набрало законної сили, та наказу Господарського суду міста Києва по справі №40/115 від 11 березня 2011 року - Акціонерне товариство "К.ЕНЕРГО" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ "НІКО-ТАЙС".

20.09.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про розподіл судових витрат, в якій заявник просить суд стягнути з Приватного підприємства "Вербена-Рад" витрати на правничу допомогу у розмірі 7670,00 грн, понесені заявником при розгляді заяви про заміну сторони у справі №40/115.

За приписами ч. 2 ст.221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2021 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про розподіл судових витрат призначено до розгляду у судовому засіданні на 06.10.2021.

05.10.2021 представник ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" через загальний відділ діловодства суду подав письмові пояснення, відповідно до яких просив суд задовольнити заяву про розподіл судових витрат у справі у повному обсязі. .

У судове засідання, призначене на 06.10.2021, учасники судового процесу не забезпечили явку уповноважених представників.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про розподіл судових витрат, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на таке.

Так у відповідності до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, однією з гарантій забезпечення права особи на правову допомогу є повна і справедлива компенсація всіх понесених витрат на правову допомогу.

Тобто, сторона, яка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, перебуває у становищі, коли її права та/або інтереси порушуються (не визнаються, оспорюються) іншою стороною спору, у зв`язку з чим позивачу необхідний судовий захист.

Для такого захисту, зумовленого протиправною поведінкою іншої сторони (відповідача), позивачу необхідно витрачати свій час та кошти, докладати зусиль для захисту своїх порушених прав/інтересів.

Тому цілком розумно та справедливо, коли особа, на користь якої вирішено спір, у повній мірі отримує від винної сторони (сторони, яка порушує права та призвела до виникнення спору) компенсацію своїх витрат, понесених для того, щоб захистити свої права/інтереси, які, відповідно, порушуються/не визнаються, оспорюються саме відповідачем.

Проте, в даному випадку заявник (стягувач) просить суд покласти на відповідача (боржника) витрати на правову допомогу адвоката, які були понесені заявником у зв`язку з розглядом судом заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд зазначає, що заміна сторони - стягувача у матеріальних правовідносинах та, як наслідок, заміна сторони - стягувача у процесуальному сенсі, відбувається за відсутності боржника (відповідача), не обумовлена протиправною поведінкою боржника (діями боржника чи бездіяльністю), не є наслідком наявного спору з боржником.

У даній справі заміна стягувача відбулась у зв`язку з добровільним відступленням між первісним кредитором (Акціонерним товариством "К.ЕНЕРГО") новому кредитору (Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС") прав вимоги.

Тобто, саме у зв`язку з заміною сторони у матеріальних правовідносинах внаслідок добровільного відступлення прав вимоги, а не у зв`язку з будь-якою протиправною поведінкою відповідача (боржника), новий стягував (Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "НІКО-ТАЙС") звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про заміну сторони виконавчого провадження у справі №40/115.

Будь-якого спору між новим стягувачем та боржником (відповідачем) щодо заміни кредитора (позивача, стягувача) не виникало, не існувало, та боржник не заперечував щодо заміни сторони виконавчого провадження у справі №40/115.

Зважаючи на викладені обставини, так як заміна сторони виконавчого провадження у справі №40/115 відбулась внаслідок добровільних дій первісного та нового стягувачів, за відсутності будь-якої протиправної поведінки відповідача та за відсутності спору з відповідачем, суд не вбачає підстав для покладення понесених новим стягувачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" витрат на правову допомогу адвоката на відповідача (боржника), та залишає ці витрати за заявником.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про розподіл судових витрат у справі №40/115.

Ухвала набирає законної сили 06.10.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин