ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2845/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросерт", 03169, м. Київ, пров. Московський, буд. 2-И, прим. 82
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. Юр`єва Національної академії аграрних наук України, 62408, Харківська обл., Харківський р-н., сел. Елітне, вул. Насіннева, буд. 19
простягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Агросерт звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Держаного підприємства Дослідне господарство Елітне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України про стягнення 36 606, 86 грн. з яких: 31 680, 00 грн. сума основного боргу за договором № АД.19.03.3 від 05.03.2019 року, 3 % річних у розмірі 1 372, 36 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 554, 50 грн. Також до стягнення заявлені судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № ДА.19.03.3 (сертифікаційна угода) від 05.03.2019 року в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою суду від 26.07.2021 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агросерт (вх. № 2845/21 від 19.07.2021) залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю Агросерт строк на усунення недоліків позовної заяви - п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

02.08.2021 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява (вх. № 17912) про усунення недоліків позовної заяви.

Також позивачем 02.08.2021 рок через канцелярію суду було надано заяву (вх. № 17913) про зменшення розміру позовних вимог. В обґрунтування наданого клопотання зазначає, що після подання позовної заяви, відповідачем було добровільно сплачено суму основного боргу, що підтверджується платіжним доручення № 215 на суму 31 680,00 грн. У зв`язку із чим, позивачем подано до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог у частині виконаного зобов`язання з основного боргу, та просить суд, стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 1 372, 36 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 554, 50 грн. та судові витрати у розмірі 2 270, 00 грн.

Ухвалою суду від 05.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/2845/21. Розгляд справи № 922/2845/21 призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Задоволено заяву позивача (вх. № 17913 від 02.08.2021 року) про зменшення розміру позовних вимог. - Подальший розгляд справи ведеться з її урахуванням. Встановлено відповідачу 15 (п`ятнадцятиденний) строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Роз`яснено сторонам, що у випадку неподання відповідачем відзиву, а також не подання позивачем відповіді на відзив у строки встановлені цією ухвалою розгляд справи буде відбуватися за наявними матеріалами в межах строків встановлених статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду від 05.08.2021 року про відкриття провадження у справі № 922/2845/21 було направлено судом на юридичну адресу відповідача, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно вимог статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

При цьому, будь-яких клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до вимог статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників справи не надходило.

Разом з тим, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 05.03.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Агросерт (виконавець, позивач) та Держаним підприємством Дослідне господарство Елітне Інституту рослинництва імені В.Я. Юр`єва Національної академії наук України (замовник, відповідач) було укладено договір № АД.19.03.3 (а.с. 19-20).

Пунктом 6.1. договору, сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2019 року. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не вимагатиме його припинення, договір вважається продовженим кожний раз на календарний рік. При цьому додаткове узгодження між сторонами не потрібне (а.с. 20).

Згідно пункту 1.1. договору, замовник доручає. А виконавець бере на себе зобов`язання щодо проведення робіт в межах своїх повноважень та сфери акредитації з метою сертифікації насіння/товарних якостей садивного матеріалу/зерна/продуктів переробки замовника на підставі його заявки.

Ціна цього договору визначається загальною вартістю робіт, що виконані виконавцем протягом дії договору. Вартість виконання по кожній заявці на сертифікацію продукції встановлюється калькуляцією (розрахунком) вартості робіт виконавця. Виконавець. Як орган сертифікації, має право протягом дії договору затверджувати оновлену калькуляцію вартості робіт за цим договором та повідомляти замовника, а замовник зобов`язаний прийняти таку калькуляцію як обов`язкову. Вносити зміни в калькуляцію (розрахунок) вартості робіт після сплати замовником рахунків-фактури згідно заявки виконавець має права, окрім випадків, коли процес сертифікації продукції потребує додаткових витрат виконавцем для виконання умов цього договору. В рахунку фактурі, окрім вартості виконаних робіт з оцінки відповідності, також зазначається сума ПДВ, що визначена чинним законодавством (пункти 2.1.-2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору, сторони погодили, що замовник на підставі рахунків фактури у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів На поточний рахунок виконавця зобов`язаний здійснити повну оплату (стовідсоткову) позерню оплату вартості робіт виконавця. Рахунок-фактура надається замовнику по кожній окремій заявці на сертифікацію продукції і підлягає сплаті протягом 3-х банківських днів з дати формування рахунку фактури. Датою оплати рахунку фактури є дата зарахування коштів на поточний рахунок виконавця. По факту проведення робіт по кожній окремій заявці на сертифікацію продукції, сторонами підписуються акти виконаних робіт.

Як зазначає позивач, останній на виконання умов договору, були виконані роботи та видані відповідачу сертифікати, що засвідчують посівні якості насіння, а саме:

Відповідно до заявки № 1, № 2, №3 за січень 2020 року (а.с.21-22, 33-34, 43-44), та видані наступні сертифікати: серія АН № 018032, № 018033, № 018034, № 018035, № 018036, № 018037, № 018038, № 018039, № 018040, № 018041, № 018096, № 018097, № 018042, № 018043, № 018044, № 018045, № 018046, № 018047, № 018048, № 018049, № 018050 (а.с. 23-32, 35-42, 45-47).

Позивачем були виставлені рахунки на оплату: № 134 від 21.01.2020 року на суму 14 400,00 грн., № 137 від 21.01.2020 року на суму 11 520,00 грн., № 138 від 21.01.2020 року на суму 5 760,00 грн. (а.с. 54-56).

За твердженнями позивача, останнім на адресу відповідача були направлені акти здачі приймання виконаних робіт № 134 від 30.0.2020 року на суму 14 400,00 грн., № 137 від 30.04.2020 року на суму 11 520,00 грн., № 138 від 30.04.2020 року на суму 5 760,00 грн. (а.с. 57-59).

23.02.2021 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію вих. № 2302/01 про сплату заборгованості у розмірі 31 680, 00 грн. (а.с. 51-53).

Відповідачем вищевказана претензія залишена без відповіді та задоволення, що стало підставою звернення позивача із відповідним позовом до суду.

Як вбачається із матеріалів справ позивачем відповідно до заяви (вх. № 17913 від 02.08.2021 року) у зв`язку зі сплатою відповідачем суми боргу у розмірі 31 680,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 215 від 23.07.2021 року на суму 31 680,00 грн., було зменшено розмір позовних вимог (а.с. 78-79).

Отже, предмет спору у даній справі становить вимога позивача про стягнення із відповідача 3 % річних у розмірі 1 372, 36 грн., та інфляційних втрат у розмірі 3 554, 50 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З аналізу вищевикладеного слідує, що у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем були виставлені рахунки на оплату: № 134 від 21.01.2020 року на суму 14 400,00 грн., № 137 від 21.01.2020 року на суму 11 520,00 грн., № 138 від 21.01.2020 року на суму 5 760,00 грн. (а.с. 54-56).

Пунктом 2.3. договору, сторони погодили, що замовник на підставі рахунків фактури у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця зобов`язаний здійснити повну оплату (стовідсоткову) позерню оплату вартості робіт виконавця. Рахунок-фактура надається замовнику по кожній окремій заявці на сертифікацію продукції і підлягає сплаті протягом 3-х банківських днів з дати формування рахунку фактури. Датою оплати рахунку фактури є дата зарахування коштів на поточний рахунок виконавця. По факту проведення робіт по кожній окремій заявці на сертифікацію продукції, сторонами підписуються акти виконаних робіт (а.с. 19).

Враховуючи вищевикладене, відповідач на виконання умов договору мав перерахувати грошові кошти на поточний рахунок виконавця протягом 3-х банківських днів з дати формування рахунку фактури.

Відповідно до платіжного доручення № 215 відповідачем здійснено сплату суми боргу у розмірі 31 680.00 грн. - від 23.07.2021 року (а.с. 79).

У зв`язку із чим, позивачем заявлено до стягнення із відповідача 3 % річних у розмірі 1 372, 36 грн., та інфляційних втрат у розмірі 3 554, 50 грн.

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем суми, а саме:

- 3 % річних у розмірі 1 372, 36 грн. за період з 21.01.2020 року по 01.07.2021 року, відповідно до наданого розрахунку (а.с. 11-12) та встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно, а саме позивачем допущено помилку у визначенні періодів нарахування.

Судом здійснено власний розрахунок із урахуванням пункту 2.3. договору та встановлено, що вірний період є з 25.01.2020 року по 01.07.2021 року.

Судом здійснено власний розрахунок 3 % річних у онлайн системі «ЛігаЗакон» та встановлено, що сума яка підлягає до стягнення з відповідача 3 % річних за період з з 25.01.2020 року по 01.07.2021 року становить 1 361,98 грн.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 10,38 грн. відмовити.

Судом здійснено перевірку нарахованих позивачем суми, а саме: інфляційних втрат у розмірі 3 554, 50 грн. за період з лютого 2020 року по травень 2021 року відповідно до наданого розрахунку (а.с. 11-12) та встановлено, що такі нарахування здійснено не вірно.

Судом здійснено власний розрахунок інфляційних втрат у розмірі 3 554, 50 грн. за період з лютого 2020 року по травень 2021 року у онлайн системі «ЛігаЗакон» та встановлено, що сума яка підлягає до стягнення з відповідача становить 3 554,31 грн.

В частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 0,19 грн. - відмовити.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач будь-яких доказів сплати суми боргу позивачу не надав, наявності заборгованості перед позивачем не спростував.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а саме про стягнення з відповідача

інфляційних втрат у розмірі 3 554,31 грн. та 3 % річних у розмірі 1 361,98 грн.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 10,38 грн., та інфляційних втрат у розмірі 0,19 грн. відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2 265,13 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 73, 74, 86, 123, 126, 129, 183, 236 - 238, 240 - 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. Юр`єва Національної академії аграрних наук України (62408, Харківська обл., Харківський р-н., сел. Елітне, вул. Насіннева, буд. 19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросерт" (03169,м. Київ, пров. Московський, буд. 2-И, прим. 82, ) інфляційні втрати у розмірі 3 554,31 грн., 3 % річних у розмірі 1 361,98 грн. та судовий збір у розмірі 2 265,13 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 3 % річних у розмірі 10,38 грн., та інфляційних втрат у розмірі 0,19 грн. відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформація у справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросерт" (03169,м. Київ, пров. Московський, буд. 2-И, прим. 82, );

відповідач: Державне підприємство "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. Юр`єва Національної академії аграрних наук України (62408, Харківська обл., Харківський р-н., сел. Елітне, вул. Насіннева, буд. 19, )

Повне рішення складено "04" жовтня 2021 р.

Суддя О.О. Ємельянова