ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" жовтня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/556/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта", м. Київ

до відповідача Гулаткана Федора Івановича , с. Лісковець Міжгірського району

про стягнення 91081,61 грн

секретар судового засідання: Сінкіна Е.

Сторони не викликалися

СУДОВІ ПРОЦЕДУРИ

Позивач заявив позов до Гулаткана Федора Івановича , підприємницька діяльність якого припинена, про стягнення суми боргу в розмірі 74348,05 грн за послуги, надані на виконання Договору про надання послуг з організації перевезення відправлень № 253134 від 11.12.2018, посилаючись на ст. ст. 11, 52, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 175, 179, 193, 265 ГК України. Крім суми боргу на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 230-232 Господарського кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 4568,04 грн втрат від інфляції, 12165,52 грн - 30% річних.

В ході вирішення питання прийняття заяви до розгляду, оскільки відповідачем є фізична особа, ухвалою суду від 14 липня 2021 року в порядку ст. 176 ГПК України постановлено звернутися із запитом щодо доступу до персональних даних та вимогою надати інформацію про її місце проживання (перебування).

На виконання ухвали суду від 14 липня 2021 Головне управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області надіслало лист-відповідь від 20.07.2021р. № 2101.3.8-5415/21.3-21, яким повідомило суд про місце реєстрації вказаної фізичної особи-відповідача. Така адреса співпадає з адресою, зазначеною в поданій суду позовній заяві та на яку надіслано позивачем копії позовної заяви з додатками.

Ухвалою суду від 03 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглянути спір в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строки для подання заяв по суті спору.

Від відповідача 20.08.2021 року подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

На спростування доводів відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, позивачем 27.08.2021 року подано відповідь на відзив, до якої долучено копії специфікацій до актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 10.06.2019 № НП-002399231, від 20.06.2019 № НП-002427917, від 30.06.2019 №НП-002469837 та витяги з інформаційної бухгалтерської системи АХАРТА щодо надіслання відповідних актів та специфікацій до них на електронну адресу відповідача.

Вирішуючи питання про прийняття долучених позивачем до відповіді на відзив копій письмових доказів, суд приходить до висновку, що такі відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України не підлягають прийняттю до розгляду, оскільки подані з порушенням встановленого ч. 2 ст. 80 ГПК України строку без обґрунтування неможливості їх подання у встановлений законом строк та за відсутності відповідного клопотання позивача щодо поновлення пропущеного строку подання таких доказів згідно з ст. 119 ГПК України.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Правова позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не оплатив надані позивачем послуги з організації перевезень відправлень на підставі договору №253134 від 11.12.2018, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за надані в червня 2019 року послуги в розмірі 74398,05 грн.

Заперечення (відзив) відповідача

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що Гулаткан Федір Іванович не є фізичною особою-підприємцем станом на час розгляду справи в суді, а відтак на даний спір не поширюється юрисдикція господарських судів згідно з ст. 20 ГПК України. Також вказує, що долучені відповідачем до позову копії актів здачі-приймання робіт не містять підпису відповідача та в них відсутні номери відправлень, відправник, одержувач, дати відправлень, що унеможливлює їх ідентифікацію.

Зазначає, що невиконаних зобов`язань у відповідача перед ТОВ «Нова пошта» немає, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову

Відповідь на відзив.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що акти здачі-приймання послуг вважаються отриманими та погодженими відповідачем в силу п. 5.4. Договору у зв`язку з їх отриманням Гулатканом Ф.І. та ненаданням у встановлений договором строк будь-яких заперечень щодо змісту та обсягу наданих відповідачу послуг чи їх вартості.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

11 грудня 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Гулатканом Федором Івановичем (надалі - замовник/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (надалі - експедитор/позивач) укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень № 253134, за умовам якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок Замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення відправлення (надалі - послуги), а Замовник зобов`язується їх прийняти та оплатити на умовах, що визначені Договором (п. 2.1. Договору).

Згідно з п. 2.2. Договору експедитор надає Замовнику послуги на умовах цього Договору та згідно з Умовами, що затверджені експедитором, які відповідно до п. 1.10. Договору розміщені на офіційному сайті Експедитора novaposhta.ua.

У відповідності до умов пункту 5.1 договору, Оплата вартості наданих Експедитором послуг відбувається за чинними тарифами Експедитора на підставі акту наданих послуг, шляхом перерахування Замовником на поточний рахунок Експедитора коштів у розмірі 100% вартості послуг упродовж 2 (двох) банківських днів з моменту погодження актів наданих послуг Експедитора.

Згідно пункту 5.3 договору, Експедитор щомісячно складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг і надсилає Замовнику одним із способів:

5.3.1.шляхом направлення підписаних та скріплених печаткою актів наданих послуг у двох паперових примірниках для підписання Замовником;

5.3.2.шляхом направлення актів в електронному вигляді, з накладенням електронних цифрових підписів. Підписання актів наданих послуг в електронному вигляді здійснюється Сторонами з урахуванням порядку та строків, що визначені умовами п. 5.4 Договору. Адреса електронної пошти Замовника для обміну електронними документами .

Пунктом 5.4 договору визначено, що Замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання наданих послуг від Експедитора підписує надані Експедитором 2 (два) примірники актів наданих послуг та повертає Експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає Експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання Замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від Експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання Замовником повного виконання Експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги Експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії Замовника відсутні й Замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами для оплати наданих послуг.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє протягом 1 (одного) року з дати підписання, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно з цим договором. У разі, якщо одна із сторін договору письмово за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії договору не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, строк дії договору пролонгується (продовжується) на один рік на тих самих умовах (п. 8.1 Договору).

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору Товариством як Експедитором надано відповідачу послуги з організації перевезення відправлень, які були відображені в актах здачі-прийняття робіт (надання послуг) НП-002399231 від 10.06.2019р. (на суму 429,81 грн.), НП-002427917 від 20.06.2019р. (на суму 58983,11 грн.) та № НП-002469837 від 30.06.2019 (на суму 14985,13 грн.), а всього в розмірі 74398,05 грн. та надіслані на електронну адресу відповідача, яка зазначена в Договорі - .

15 грудня 2020 року позивачем у визначений п. 5.3.1. Договору спосіб надіслано на поштову адресу відповідача - с. Лісковець, Міжгірський район, Закарпатська область, буд. 159 для підписання зазначені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 74348,05 грн. та дане поштове відправлення отримане відповідачем 22 грудня 2020 року, про що свідчать долучені до позовної заяви копії опису вкладення в цінний лист про надіслання Гулаткану Ф.І. акту звірки взаєморозрахунків, рахунків-фактур та актів за № НП-002399231, № НП-002427917, НП-002469837, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек номером 920, Списку згрупованих поштових відправлень №5053 від 15.12.2020 року, відомості ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення за трек номером 920.

За твердженням позивача надані послуги замовник в повному розмірі не оплатив, здійснивши виключно сплату 50,00 грн. відповідно до платіжного доручення №18407646SB від 24.05.2021 року, у зв`язку з чим станом на 11 липня 2021 року (дата оформлення позовної заяви) у відповідача наявна заборгованість за надані послуги в сумі 74348,05 грн., на яку на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 230-232 Господарського кодексу України позивачем нараховано та поставлено вимогу про стягнення 4568,04 грн втрат від інфляції, 12165,52 грн 30% річних.

ОЦІНКА СУДУ.

Згідно із статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з перевезень.

Відповідно до статтей 908, 909 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Стаття 914 Цивільного кодексу України передбачає, що перевізник і власник (володілець) вантажу в разі необхідності здійснення систематичних перевезень можуть укласти довгостроковий договір. За довгостроковим договором перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а власник (володілець) вантажу - передавати для перевезення вантаж у встановленому обсязі. У довгостроковому договорі перевезення вантажу встановлюються обсяг, строки та інші умови надання транспортних засобів і передання вантажу для перевезення, порядок розрахунків, а також інші умови перевезення.

У статті 307 ГК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержовачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої палати Верховного суду від 05.06.2018 в справі №338/180/17 Фізична особа, яка мала статус суб`єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратила його, до 15 грудня 2017 року не могла бути стороною у господарському процесі, якщо для цього не було визначених ГПК України підстав. З часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи спори за її участю, зокрема пов`язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася нею раніше, слід було розглядати за правилами цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було відкрите у господарському суді до настання таких обставин. У разі припинення провадження у господарській справі на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, спори за участю фізичної особи, яка припинила підприємницьку діяльність, мали розглядатися за правилами цивільного судочинства (п. 73 постанови).

Відповідно до ст.ст. 51, 52, ст.ст. 598-609 ЦК України, однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа - підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги, що спірні правовідносини виникли з приводу виконання укладеного між позивачем та відповідачем як суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем договору, судом відхиляються аргументи відповідача щодо непідвідомчості даного спору господарським судам відповідно до ст. 20 ГПК України у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності .

Судом встановлено, що згідно з п. 3.3.7 Договору замовник зобов`язаний своєчасно підписати надані експедитором акти наданих послуг для засвідчення факту належного надання послуг експедитором за договором, а відповідно до п. 3.3.8 Договору передбачено обов`язок замовника здійснити оплату послуг експедитора за надані послуги згідно з чинними тарифами експедитора своєчасно та в повному обсязі.

При цьому, погоджений сторонами порядок прийняття Замовником наданих Експедитором послуг відповідно до п.п. 5.3., 5.4. Договору зводиться до наступної процедури:

- Експедитор щомісячно складає акти наданих послуг на підставі фактично наданих послуг, які надсилає Замовнику, зокрема, шляхом направлення підписаних та скріплених печаткою актів наданих послуг у двох паперових примірниках для підписання Замовником;

- Замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від Експедитора підписує надані Експедитором примірники актів наданих послуг або в той самий строк надає Експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів.

Не підписання Замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від Експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання Замовником повного виконання Експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги Експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору, претензії Замовника відсутні й Замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманим рахунком та актами наданих послуг.

Матеріалами справи підтверджується, що Позивачем на підставі вказаних положень Договору Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) НП-002399231 від 10.06.2019р., НП-002427917 від 20.06.2019р. та № НП-002469837 від 30.06.2019 було надіслано ФОП Гулаткану Ф.І. на вказану ним в Договорі поштову адресу, а відтак, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів надання Замовником в порядку п. 5.4. Договору обґрунтованих заперечень щодо зазначених в актах послуг, такі вважаються погодженими відповідачем 24 грудня 2020 року та в останнього з урахуванням встановленого п. 5.1. Договору строку сплати вартості послуг (два банківських дні з моменту погодження) виник обов`язок їх оплати в розмірі 74398,05 грн. з кінцевим терміном сплати - 28 грудня 2020 року.

Наведеним спростовуються заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позов щодо непідписання ним актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) НП-002399231 від 10.06.2019р., НП-002427917 від 20.06.2019р. та № НП-002469837 від 30.06.2019 та неможливість ідентифікації наданих ФОП Гулаткану Ф.І. послуг за даними актами, позаяк останній не був позбавлений можливості, дотримуючись договірної процедури, яка встановлена в п. 5.4. Договору надати позивачу у встановлений Договором строк письмову мотивовану відмову від підписання цих актів, зазначивши власні заперечення з цього приводу.

Частиною 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з приписами частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 7 статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що боржник порушив умови договору, вимоги ЦК України та ГК України щодо виконання своїх договірних зобов`язань зі своєчасної та повної оплати наданих заявником послуг.

Як встановлено ст.ст. 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що в порушення умов Договору, відповідач не оплатив надані йому за Договором послуги в повному обсязі, здійснивши сплату виключно 50,00 грн. боргу згідно з платіжним дорученням №18407646SB від 24.05.2021, внаслідок чого на час прийняття даного рішення неспростована заборгованість відповідача становить 74348,05 грн., яка підлягає стягненню в судовому порядку.

Щодо 3% річних та інфляційних нарахувань.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 6.3.1. Договору сторони погодили, що за несвоєчасну та/або неповну оплату наданих Експедитором послуг Замовник сплачує Експедитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості.

З огляду на те, що позивачем розрахунок відсотків річних та втрат від інфляції здійснено за період з 25.12.2020 року по 11.07.2021 року, тоді як судом встановлено, що відповідно до умов Договору строк сплати наданих відповідачу послуг закінчився 28.12.2020, у зв`язку з чим, здійснивши арифметичний розрахунок позову в цій частині за період з 29.12.2020 по 11.07.2021, суд приходить до висновку, що до задоволення підлягають вимоги про стягнення з відповідача 11921,60 грн. - 30% річних та заявлені позивачем до стягнення 4568,04 грн. втрат від інфляції.

В задоволенні позову в частині стягнення 243,92 грн. 30% річних слід відмовити у зв`язку з невірним розрахунком позивачем вимог в цій частині.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставини, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, а відтак позов підлягає до часткового задоволення на суму 90 837,69 грн., з яких 74 348,05 грн. основного боргу, 11 921,60 грн. - 30% річних та 4 568,04 грн. інфляційних нарахувань.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 126, 129, 236, 238, 240, 241, 247, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Гулаткана Федора Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (03026, м. Київ, Столичне шосе, буд. 103, корпус 1, поверх 9, РНОКПП 31316718) 90 837,69 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот тридцять сім гривень 69 коп.), в т. ч. 74 348,05 грн. основного боргу, 11 921,60 грн. - 30% річних та 4 568,04 грн. інфляційних нарахувань, а також 2 263,92 грн. (дві тисячі двісті шістдесят три гривні 92 коп.) на відшкодування судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у строк, визначений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Андрейчук Л.В.