РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.10.2021Справа № 910/8759/21
За позовом фізичної особи - підприємця Брагіної Юліани Геннадіївни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

про стягнення коштів 23 641,00 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа - підприємець Брагіна Юліана Геннадіївна звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про стягнення 23 641,00 грн. , з яких 23 000,00 грн. сума збитків та 641,00грн. вартість сплачених послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Брагіна Юліана Геннадіївна 14.01.2021 відправила через перевізника ТОВ "Нова Пошта" вантаж, а саме телевізор SHARP Black (4T-C65BL2EF2AB) у кількості 1 штуки, оголошеною вартістю 23 000,00 грн., який був відвантажений Одержувачу Любченку М., згідно видаткової накладної №14/01-21-1 від 14.01.2021, проте вантаж Одержувач не отримав, у зв`язку з його пошкодженням при транспортуванні Перевізником, про що складено Акт від 15.01.2021. Внаслідок пошкодження вантажу позивачу завдано збитків на суму 23 000,00грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2021 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

01.07.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що стягнення вартості вантажу на суму 23 000,00 грн. є необґрунтованим, зважаючи на те що Перевізник не несе відповідальності за цілістність вантажу, оскільки при отриманні вантажу на відправлення працівнику ТОВ "Нова Пошта" не було надано для огляду вміст пакування для здійснення перевірки його цілісності. Крім того, вказує що позивачем було замовлено послугу додаткове пакування у зв`язку з чим, відправлення було допаковано в жорсткий дерев`яний каркас.

28.07.2021 позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву. У відповіді на відзив позивач зазначає, що Телевізор було передано до перевезення в цілому робочому стані. Телевізор відноситься до крихких відправлень та має бути відповідно упакований, проте працівниками ТОВ "Нова Пошта" було порушено правила пакування, згідно із заявленою позивачем послуги пакування та Телевізор було встановлено в дерев`яній боковий каркас, гофрокартоном без упакування з усіх боків не менш ніж трьома шарами повітряно-пухирчатої плівки, також не було маркування "обережно кріхке". Цей факт визнано відповідачем під час складання акту про відмову отримання відправлення та підтверджено у відзиві.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, Відзив на позовну заяву, Відповідь на Відзив та додані до них докази.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За твердженням Позивача, 14.01.2021 фізичною особою - підприємцем Брагіною Юліаною Геннадіївною (Позивач) в електронному кабінеті Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" було сформовано заявку на відправку товару - телевізору SHARP Black (4T-C65BL2EF2AB) у кількості 1 штуки, оголошеною вартістю 23 000,00 грн. за адресою місця отримання відділення "Нова Пошта" №1, місто Бабаї, вул. Командарма Шумілова, 87.

Як слідує з матеріалів справи, 14.01.2021 Відповідачем оформлено Експрес накладну № 7078, згідно якої слідує найменування отриманого на перевезення товару - Телевізор, оголошеною вартістю 23 000,00 грн.

При складанні експрес-накладної, Відправник (позивач) передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, оприлюдненого у вільному доступі, шляхом розміщення на офіційному сайті http://novaposhta.ua. Відповідно до ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. З ст. 909 ЦК України: Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Отже, наявність експрес-накладної свідчить про укладення між позивачем та відповідачем договору перевезення вантажу.

Згідно з пунктом 3.4. Публічного договору, шляхом передачі Замовником відправлення Експедитору для надання послуг, передбачених Договором, Замовник підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з положеннями Договору, Умовами надання послуг, чинними на момент передачі відправлення для транспортування, та зобов`язується їх виконувати незалежно від наявності/відсутності в експрес-накладній підпису Відправника.

З матеріалів справи вбачається, що згідно експрес-накладної № 078 позивач замовила у відповідача послугу перевезення відправлення з адреси: м. Київ, бул. Гавела Вацлава, 24 на відділення ТОВ «Нова пошта» №1 у м. Бабаї, Харківська обл., за адресою: вул. Командарма Шумілова, 87. Опис відправлення: телевізор (и), об`ємною вагою 38,25 кг., фактична вага 22 кг., кількість 1 шт., оголошеною вартістю 23 000 грн.

Згідно наявного у справі витягу з електронного кабінету Позивача, останнім сплачено послуги по доставці в сумі 641,00 грн., що включають в себе: комісія від оголошеної вартості 115 грн., доставка вантажів по Україні 221,00 грн., пакування відправлення 155,00 грн., зберігання 150,00 грн.

15.01.2021 вантаж було доставлено до м. Бабаї, де отримувач відмовився від відправлення, у зв`язку з пошкодженням вантажу, в результаті чого було складено акт приймання-передачі. У акті зазначено, що прибув телевізор із вм`ятиною, пакування не відповідає стандартам, відсутні фанерні книги або флеш - бокс, маркування «крихке», «верх» відсутнє, стан зовнішньої упаковки - ціла.

З метою досудового врегулювання, 16.01.2021 позивач склав претензію щодо відшкодування оголошеної вартості вантажу у розмірі 23 000,00 грн. та вартість перевезення.

Листом № 02630 від 09.02.2021 відповідач повідомив про відмову у задоволенні відшкодування оголошеної вартості вантажу у розмірі 23 000,00 грн., оскільки результатами службового розслідування вина перевізника у пошкодженні вантажу не встановлена.

28.01.2021 Позивач повторно звернувся з претензією про відшкодування вартості пошкодженого товару у розмірі 23 000,00 грн.

Як вказує Позивач відповіді на повторну Претензію не отримав, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання із збереження відправлення направленого на підставі експрес-накладної №7078, у зв`язку з чим позивач заявляє вимогу про відшкодування йому вартості втраченого відправлення у розмірі 23 000,00 грн. та 641,00грн. додаткових витрат.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Правовідносини, що виникли між сторонами підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вищевказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

З матеріалів справи встановлено, що у експрес-накладній № 7078 позивач у відповідних графах зазначив наступну інформацію: кількість місць - 1; фактична вага вантажу - 22 кг; об`ємна вага - 38,25 кг; оголошена вартість - 23 000,00 грн. Опис відправлення визначено відправником: Телевізор .

При цьому, графу "додаткові послуги" позивач залишив незаповненою.

Відповідно до п. 4.3.2. Публічного договору, відправник зобов`язаний чітко та правильно заповнити експрес-накладну, тобто повинен вказати повну інформацію про відправлення. Однак, Відправник (Позивач) в створеній ним самостійно експрес-накладній під описом відправлення вказав "Телевізор (и)", без будь-якої додаткової інформації про виробника чи модель товару. Відправник зобов`язаний повідомити Експедитору інформацію про вміст відправлення, наданого для організації перевезення відправлення, на підставі відповідної експрес-накладної.

Пунктом 136 Статуту автомобільного транспорту УРСР (чинного на даний час) передбачено, що автотранспортне підприємство, або організація відшкодовують збитки, заподіяні при перевезенні вантажів у таких розмірах: в) за втрату вантажу, зданого до перевезення з оголошеною цінністю, - в розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона нижча його справжньої вартості.

Таким чином, основними умовами для визначення розміру майнової відповідальності перевізника є:

- встановлення факту передачі для перевезення індивідуально визначеного вантажу;

- визначення за наданими доказами розміру фактичної вартості вантажу.

Пунктом 11.8. Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, визначено, що у випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості перерахувати всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж.

Зважаючи на викладене, позивач не виконав власний обов`язок як відправник надати перевізнику конкретизований опис вантажу.

Також не заслуговує на увагу твердження позивача про замовлення додаткового допакування - дерев`яного каркасу, оскільки таке не вимагається п. 4.2 Правил пакування відправлень для відправлень - телевізори у заводській гофрокартонній коробці, що витримує навантаження без деформацій.

Отже вказана експрес-накладна за якою прийнятий вантаж до перевезення, не містить ознак товарно-транспортної накладної, яка є обов`язковим документом, що повинен оформлюватися при перевезенні вантажів автомобільним транспортом, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт" та Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Мінтрансу України від 14.10.19997 № 363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568.

Вказані пункти договору вказують на те, що Відправник був зобов`язаний внести до експрес-накладної №708 достовірну інформацію про відправлення у т.ч. його повний опис та оголошену вартість.

Разом з тим, вказана Позивачем в експрес-накладній № 708 інформація про вантаж не дозволяє ідентифікувати індивідуальні характеристики вантажу, прийнятого Відповідачем до перевезення. Жодних документів, які б ідентифікували вантаж : Телевізор (и) позивачем до експрес-накладної № 708 не додано. А тому, доводи позивача на те, що відповідач мав ідентифікувати вантаж за заводською коробкою є недоведеними та необґрунтованими належними доказами.

Посилання позивача на Видаткову накладну № 14/01-21-1 від 14.01.2021 є неналежним доказом встановлення вартості, оскільки доказів надання її разом з відправленням експедитору суду не надано та відповідно матеріали справи не містять.

Щодо доводів позивача про пошкодження вантажу під час перевезення з вини відповідача, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається та позивачем не заперечується, що ФОП Брагіною Юліаною Геннадіївною самостійно запаковано вантаж Телевізор (и) кількість місць - 1; фактична вага вантажу - 22 кг; об`ємна вага - 38,25 кг; оголошена вартість - 23 000,00 грн. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи копією експрес-накладної №708 від 14.01.2021.

Приписами ч. 2 ст. 917 ЦК України визначено, що відправник повинен пред`явити у встановлений строк вантаж, який підлягає перевезенню, в належній тарі та (або) упаковці; вантаж має бути також замаркований відповідно до встановлених вимог.

Відповідно до п. 4.3.4 Публічного договору, обов`язком Замовника є запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувально-розвантажувальних робіт, а також за необхідності, скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення (п. 4.3.4 Договору)

У пункті 7.2.5. Публічного договору зазначено, що експедитор не несе відповідальності за пошкодження відправлення без упаковки або в упаковці, що не забезпечує його цілісності чи не відповідає особливостям відправлення.

Експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам (п. 7.2.13 Договору)

Пунктом 7.3.3. Публічного договору передбачено, що Замовник відповідає за всі негативні наслідки (розбиття відправлення, поломку, деформацію та ін.) у разі використання неналежної упаковки відправлення (упаковки, що не відповідає особливостям відправлення, його вазі або встановленим стандартам, технічним умовам та вимогам до упаковки відправлення, що встановлені Умовами) та відсутності спеціального маркування.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що вина відповідача у пошкодженні вантажу позивачем не встановлена, оскільки пакування не відповідає стандартам пакування даної категорії вантажу, зазначеної у Додатку А Правил пакування відправлень.

Додатково суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до 7.2.7 публічного договору, якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь - які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника.

Як вбачається з наданого позивачем Акта від 15.01.2021 - стан упаковки відправлення - ціла.

Суд не приймає до уваги, надані відповідачем до відзиву в якості доказів відсутності пошкодження упаковки відправлення чорно - білі роздруківки із зазначенням «фото відправлення», зважаючи на таке.

В силу статті 96 Господарського процесуального кодексу України фотографії - електронний доказ.

У зв`язку з наведеним, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду 14 лютого 2019 року по справі №9901/43/19 (П/9901/43/19) ухвалила, що, відповідно до пп. 15.1 пп. 15 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі. Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом. При цьому учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Так судом, встановлено, що відповідачем подано зазначені вище паперові копії електронних доказів (фотографії) без зазначення про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Вказане є порушенням порядку подачі електронних доказів, який визначений ст. 96 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для не прийняття вказаного доказу, як належного та допустимого.

Разом з тим, як вказано вище, факт цілісності упаковки відправлення Позивача, яке доставлено до відділення Нової пошти №1 повністю підтверджується Актом від приймання - передачі від 15.01.2021.

Частиною 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Пунктом 1 статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з п. 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з`ясування місцевим господарським судом обставин справи. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Брагіної Юліани Геннадіївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова пошта" щодо стягнення збитків є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи - підприємця Брагіної Юліани Геннадіївни відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя І.І. Борисенко