РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.10.2021Справа № 910/11882/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УЗТК ТРЕЙД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН КРС»

про стягнення 29 811, 39 грн

Без повідомлення (виклику) учасників судового процесу

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УЗТК ТРЕЙД» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН КРС» про стягнення 29 811, 39 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 567 від 08.01.2020, а саме не здійснив поставку попередньо оплаченого позивачем товару, та не повернув сплачені кошти, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у вигляді суми попередньої оплати за непоставлений товар у розмірі 23 100, 00 грн. У зв`язку з невиконанням зобов`язання позивач також просить стягнути 1 882, 71 грн пені, 2 642, 64 грн інфляційних втрат, 1 031, 04 грн 3% річних та 1 155, 00 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 позовну заяву було залишено без руху через недодержання заявником вимог ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

05.08.2021 до суду надійшла заява позивача в порядку усунення недоліків, зі змісту якої вбачається, що виявлені ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.07.2021 недоліки усунуто.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 10.08.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01042, м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, буд. 1/27.

Однак, конверт з ухвалою суду був повернутий відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду відповідачем та його повернення до суду є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо його належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розмінні Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОРІОН КРС» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «УЗТК ТРЕЙД» (покупець) було укладено договір поставки № 567 (далі - Договір), предметом якого є постачання комп`ютерного обладнання.

Найменування, кількість, ціна, строки поставки кожної партії товару визначаються в додатках до даного Договору, які є невід`ємною його частиною (п. 1.1 Договору)

Згідно п. 4.1 Договору, покупець здійснює оплату вартості товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів в національній валюті України на банківський рахунок постачальника в розмірі 100% попередньої оплати від загальної вартості товару на підставі виставлених рахунків постачальника, на умовах згідно додатків до Договору.

Відповідно до п. 6.1 Договору, поставка товару в межах цього Договору здійснюється на умовах DDP шляхом доставки постачальником на склад покупця.

У пункті 8.2 Договору сторони визначили, що у випадку прострочення поставки за даним Договором, постачальник сплачує покупцю пеню (штрафну санкцію) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної вартості оплаченого, але непоставленого в строк товару за кожен день прострочення. У випадку прострочення поставки товару більш ніж на 10 календарних днів, постачальник додатково сплачує штраф в розмірі 5% від вартості оплаченого та непоставленого товару.

У Додатку № 1 від 08.01.2020 до Договору сторони домовились про поставку товару «Ноутбук HP Envy x360 15-dr0004ur» у кількості 1 одиниця, вартістю 23 100, 00 грн з ПДВ.

Згідно пунктів 2, 3 цього Додатку, строк відвантаження товару становить 7 календарних днів, за умови надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Умови оплати - 100% попередня оплата згідно наданого рахунку.

На виконання умов договору, ТОВ «ОРІОН КРС» виставило позивачеві рахунок № 1 від 08.01.2020 на оплату замовленого товару на суму 23 100, 00 грн з ПДВ.

Позивач оплатив вказаний рахунок, про що свідчить платіжне доручення № 74 від 11.01.2020 на суму 23 100, 00 грн.

Гарантійним листом № 05 від 30.01.2020 відповідач гарантував поставку оплаченого товару у строк до 10.02.2020.

Гарантійними листами № 05 від 12.02.2020 та № 06 від 28.02.2020 відповідач зобов`язався повернути сплачені кошти у строк до 29.02.2020 та до 12.03.2020 відповідно.

Як зазначає позивач, передплачений товар так і не був йому поставлений, як і не були повернуті сплачені кошти, що і стало підставою для звернення до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається з правовідносин, що виникли між сторонами, їм притаманні ознаки, що характеризують цивільні відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу (поставки).

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 4 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (ч. 6 ст. 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

За змістом ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно частин 1, 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу (поставки). Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно положень статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За встановленими обставинами справи, між сторонами існували договірні правовідносини щодо постачання комп`ютерного обладнання.

На виконання умов Договору, відповідач виставив позивачеві рахунок на оплату № 1 від 08.01.2020 на суму 23 100, 00 грн.

Позивач оплатив замовлений товар, в підтвердження чого матеріали справи містять копію платіжного доручення № 74 від 11.01.2020. Як вбачається зі змісту цього платіжного доручення, призначенням платежу була сплата за ноутбук згідно рахунку № 1 від 08.01.2020. Реквізити отримувача коштів відповідають тим, що зазначені у виставленому рахунку, отже позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з оплати придбаного товару.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

З огляду на погоджений сторонами у п. 3 Додатку № 1 до Договору спосіб оплати, зазначене платіжне доручення свідчить про виникнення обов`язку у відповідача щодо поставки оплаченого товару у строки, передбачені п. 2 Додатку № 1 до Договору.

Докази поставки попередньо оплаченого товару в матеріалах справи відсутні.

Відтак, з огляду на те, що зобов`язання з поставки не було виконано, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі вартості фактично передплаченого непоставленого товару на суму 23 100, 00 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Оскільки сьомий календарний день припадає на суботу 18.01.2020, то днем закінчення строку виконання зобов`язання є перший за ним робочий день, тобто 20.01.2020.

Враховуючи, що відповідачем поставка товару в обсязі та на суму, передбачену у рахунку та відповідно до здійсненої позивачем передоплати, здійснена не була, зобов`язання відповідача вважається простроченим з 20.01.2020, а не як помилково вважав позивач - 18.01.2020.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що відповідачем як постачальником не виконано обов`язок щодо постачання товару на суму 23 100, 00 грн, у зв`язку з чим у позивача, як покупця, виникло право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідачем, в свою чергу, не спростовано факт отримання попередньої оплати за договором та не надано доказів повного та своєчасного поставлення позивачу товару, як і не надано доказів повернення передплати за недопоставлений товар, а відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 23 100, 00 грн.

Керуючись пунктом 8.2 Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 1 882, 71 грн.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Так, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

За приписами статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки, судом встановлено наявність порушення відповідачем термінів здійснення взаєморозрахунків, передбачених договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення пені не суперечать закону.

У зв`язку з тим, що позивачем неправильно визначено дату, з якої зобов`язання відповідача вважається простроченим, суд здійснює власний розрахунок пені за період з 20.01.2020 по 18.06.2020, не виходячи за межі позовних вимог.

За підрахунком суду, розмір пені, який підлягає стягненню з відповідача становить 1 848, 63 грн.

Також, у зв`язку з простроченням поставки товару більше ніж на 10 календарних днів, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 1 155, 00 грн штрафу, нарахованого на підставі п. 8.2 Договору у розмірі 5% від вартості такого товару.

Суд зазначає, що згідно зі статтями 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тобто сторони, керуючись принципом свободи договору, за взаємною згодою мають право визначати штрафні санкції, їх кількість, вид, розмір та види порушення зобов`язання, за якими застосовується неустойка тощо.

Таким чином, уклавши Договір, сторони погодились із запропонованими умовами.

Згідно з частиною 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до частини 2 статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 ГК України).

Так, керуючись пунктом 8.2 Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 1 155, 00 грн за прострочення терміну поставки товару більше ніж на 10 календарних днів, що відповідає умовам договору та не суперечить Закону, у зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 1 031, 04 грн та 2 642, 64 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вже наголошувалось вище, зобов`язання відповідача вважається простроченим з 20.01.2020, у зв`язку з чим розрахунок 3% річних та інфляційних втрат слід проводити саме з цієї дати.

Суд здійснивши власний розрахунок 3% річних встановив, що вимоги в цій частині підлягають задоволенню в сумі 1 027, 26 грн.

Поряд із цим на визначення інфляційних втрат ця помилка не вплинула, у зв`язку з чим, вимоги в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача 29 773, 53 грн, з яких 23 100, 00 грн попередньої оплати за непоставлений товар, 1 848, 63 грн пені, 1 155, 00 грн штрафу, 1 027, 26 грн 3% річних та 2 642, 64 грн інфляційних втрат.

Судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 267, 12 грн.

Враховуючи, що позивачем внесено суму судового збору в більшому розмірі, сума переплати в розмірі 1 934, 00 грн може бути йому повернута в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОРІОН КРС» (01042, м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, буд. 1/27; ідентифікаційний код 31812335) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УЗТК ТРЕЙД» (36008, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Автобазівська, буд. 2/9; ідентифікаційний код 43075713) 23 100, 00 грн (двадцять три тисячі сто гривень 00 коп.) попередньої оплати за непоставлений товар, 1 848, 63 грн (одна тисячі вісімсот сорок вісім гривень 63 коп.) пені, 1 155, 00 грн (одна тисячі сто п`ятдесят п`ять гривень 0 коп.) штрафу, 1 027, 26 грн (одна тисяча двадцять сім гривень 26 коп.) 3 % річних, 2 642, 64 грн (дві тисячі шістсот сорок дві гривні 64 коп.) інфляційних втрат та 2 267, 12 грн (дві тисячі двісті шістдесят сім гривень 12 коп.) судового збору.

Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Рішення в повному обсязі складено 11.10.2021.

Суддя О.С. Комарова