ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1972/21

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Христина"

47501, Тернопільська обл., м. Бережани, вул. Замость, буд. 4,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева скарбниця"

07801, Київська обл., Бородянський р-н, смт Бородянка, вул. Центральна, буд. 224-Б,

про стягнення заборгованості

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №1979/21 від 06.07.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Христина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева скарбниця" про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані невиконанням відповідачем умов договору поставки №441 від 16.02.2021, що укладений між ним та позивачем.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 19864/21 від 25.08.2021).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява про закриття провадження в частині основного боргу (вх. № 21126/21 від 09.09.2021).

Відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, судом підписано повне рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Христина» (далі - позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Овочева Скарбниця» (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № 674 від 16.02.2021 (далі - Договір), згідно з яким продавець зобов`язується відповідно до умов цього договору передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, продукцію виробництва ТОВ «Христина» та інші витратні матеріали, необхідні для виготовлення такої продукції.

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування, кількість, ціна та загальна сума товару остаточно визначаться та вказуються у видаткових накладних продавцем на кожну партію товару окремо в момент передачі товару.

Згідно з пунктом 4.1. Договору постачальник зобов`язується виставити рахунок на оплату 100% вартості партії товару, визначивши кількість і асортимент товару в цій партії. Покупець оплачує усю суму протягом 30 календарних днів з дати, зазначеної в цій накладній на відвантаження цієї партії товару зі складу постачальника.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що, у разі прострочення покупцем строків оплати товару, покупець зобов`язується сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла під час такого прострочення від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, а також 5 річних від простроченої суми.

Відповідно до пункту 8.1 Договору цей договір є укладеним та набирає чинності з дати його підписання і діє до 31 грудня відповідного року в якому його підписано, але, в будь-якому випадку, залишається чинним до моменту, коли сторонами будуть повністю виконані всі зобов`язання, що повинні бути виконані відповідно до умов даного договору.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Христина»

15.03.2021 на виконання умов Договору позивачем поставлений, а відповідачем прийнятий товар на суму 41365,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1503/2, відповідачем товар оплачений частково, в наслідок чого виникла заборгованість у розмірі 34000,00 грн., яка оплачена відповідачем після відкриття провадження у справі.

За порушення строків оплати поставленого товару позивачем, на підставі пункту 5.3 Договору, нараховані пеня у розмірі 1187, 27 грн. та 5% річних у розмірі 395,76 грн.

Аргументи Товариства з обмеженою відповідальністю «Овочева скарбниця»

На виконання умов Договору відповідачем повністю оплачений поставлений товар на суму 41365,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3564 від 19.08.2021 на суму 10000,00 грн., № 3522 від 12.08.2021 на суму 5000,00 грн., № 3478 від 05.08.2021 на суму 5000,00 грн., № 3449 від 30.07.2021 на суму 1000,00 грн., № 327 від 22.07.2021 на суму 5000,00 грн., № 218 від 16.07.2021 на суму 4000,00 грн., № 3263 від 05.07.2021 на суму 4000,00 грн. та долученими до матеріалів справи актами звірки взаєморозрахунків.

Крім того, відповідач зазначає, що заявка від 25.03.2021 на суму 104150,00 грн. позивачем взагалі не виконана, а заявка 16.02.2021 на суму 49130,00 грн. - виконана частково, з порушенням строків.

З огляду на те, що продавець частково не виконав зобов`язання з поставки товару покупцю за заявкою від 16.02.2021 і взагалі не виконав зобов`язання з поставки товару за заявкою від 25.03.2021, наявні підстави для виключення взаємних розрахунків пені та штрафів.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Христина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Овочева Скарбниця» укладено договір поставки № 674 від 16.02.2021, згідно з яким продавець зобов`язується відповідно до умов цього договору передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, продукцію виробництва ТОВ «Христина» та інші витратні матеріали, необхідні для виготовлення такої продукції.

Відповідно до пункту 1.2. Договору найменування, кількість, ціна та загальна сума товару остаточно визначаться та вказуються у видаткових накладних продавцем на кожну партію товару окремо в момент передачі товару.

Згідно з пунктом 4.1. Договору постачальник зобов`язується виставити рахунок на оплату 100% вартості партії товару, визначивши кількість і асортимент товару в цій партії. Покупець оплачує усю суму протягом 30 календарних днів з дати, зазначеної в цій накладній на відвантаження цієї партії товару зі складу постачальника.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що у разі прострочення покупцем строків оплати товару покупець зобов`язується сплатити продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла під час такого прострочення від простроченої суми за кожен день прострочення платежу, а також 5 річних від простроченої суми.

15.03.2021, на виконання умов Договору, позивачем поставлений, а відповідачем прийнятий товар на суму 41365,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1503/2, строк оплати якої настав 14.04.2021, за яку відповідач розрахувався, до подання позову - на суму 7365,80 грн., що не заперечується сторонами та після подання позову - на суму 34000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 3564 від 19.08.2021 на суму 10000,00 грн., № 3522 від 12.08.2021 на суму 5000,00 грн., № 3478 від 05.08.2021 на суму 5000,00 грн., № 3449 від 30.07.2021 на суму 1000,00 грн., № 327 від 22.07.2021 на суму 5000,00 грн., № 218 від 16.07.2021 на суму 4000,00 грн., № 3263 від 05.07.2021 на суму 4000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищенаведене і те, що відповідачем, після звернення позивача з позовом до суду 01.07.2021, що підтверджується відтиском штемпелю ПАТ «Укрпошта» на конверті, в якому надіслано позовну заяву суду, сплачені грошові кошти у розмірі 34000,00 грн., суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині основного боргу у розмірі 34000,00 грн.

За порушення строків виконання грошового зобов`язання за Договором позивачем правомірно нараховані пеня, на підставі пункту 5.3. Договору та 5 % річних - на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

За результатами перевірки розрахунку, що здійснений позивачем, суд відзначає, що він арифметично невірний.

Здійснивши розрахунок за допомогою системи Ліга-Закон, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає пеня у розмірі 1103,67 грн., 5 % річних у розмірі 367,90 грн.

Аргументи відповідача про порушення позивачем строків поставки товару, в наслідок чого підлягає застосуванню зустрічне зарахування штрафних санкцій - відхиляються судом, з огляду на те, що порядок припинення зобов`язання зарахуванням, що передбачений статтею 601 Цивільного кодексу України, сторонами не дотримано, а зустрічне зарахування судом можливе лише щодо зобов`язань, що скадають предмети первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до статті 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Відповідачем не подано зустрічного позову, що, у свою чергу, унеможливлює дослідження судом аргументів відповідача про неналежне виконання позивачем умов Договору щодо строків і поставки товару та стягнення пені у розмірі 3920,61 грн. та, у подальшому, здійснення зустрічного зарахування вимог.

Результати розгляду справи

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування; питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Руїз Торіха проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Оцінюючи подані до матеріалів справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Розподіл судових витрат

Позивачем заявлені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

Згідно з статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесення судових витрат позивачем долучені: договір про надання правової допомоги № 227/1 від 03.06.2021, Додаток № 1 від 30.06.2021 (вартість послуг складає 4500,00 грн.), акт виконаних робіт № 1 від 30.06.2021 на суму 4500,00 грн., платіжне доручення № 264 від 30.06.2021 на суму 4500,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що документи, в їх сукупності, є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для включення судом витрат позивача на професійну правничу допомогу до судових витрат у справі у повному розмірі, вказаному у заяві позивача, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу, зважаючи на висновки суду про часткове задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір за подання позовної заяви, в порядку пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у частині основного боргу, провадження щодо якого закрите, покладається на відповідача, оскільки заборгованість сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, відтак, спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 11, 73, 74, 76-80, 231, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

1. Провадження у справі № 911/1972/21 у частині стягнення основного боргу у розмірі 34000,00 грн. закрити.

2. Позов (вх. №1979/21 від 06.07.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Христина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева скарбниця" про стягнення заборгованості задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Овочева скарбниця" (07801, Київська обл., Бородянський р-н, смт Бородянка, вул. Центральна, буд. 224-Б, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Христина" (47501, Тернопільська обл., м. Бережани, вул. Замость, буд. 4, ) пеню у розмірі 1103,67 грн. (одна тисяча сто три гривні шістдесят сім копійок), 5 % річних у розмірі 367,90 грн. (триста шістдесят сім гривень дев`яносто копійок), судовий збір у розмірі 2267,89 грн. (дві тисячі двісті шістдесят сім гривень вісімдесят дев`ять копійок), витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4485,60 грн. (чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять гривень шістдесят копійок).

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.10.2021.

Суддя С.О. Саванчук