РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.10.2021Справа № 910/13532/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Велика Орбіта»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія

«Енергоатом»

про стягнення 797.331,50 грн

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

18.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Велика Орбіта» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 797.331,50 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі укладеного між сторонами договору поставки № 53-122-01-21-10319 від 03.02.2021 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 789.945,60 грн, що підтверджується видатковими накладними № РН-0000004 від 25.02.2021 та № РН-0000010 від 28.04.2021. Умовами договору встановлено, що розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію. У зв`язку з тим, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання по своєчасній оплаті поставленого товару, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 797.331,50 грн, з яких 789.945,60 грн основного боргу, 3.507,16 грн інфляційних втрати та 3.878,74 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.08.2021 відкрито провадження у справі № 910/13532/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків на оплату послуг з пересилання поштових відправлень Господарським судом міста Києва з 05.07.2021 зупинено відправку кореспонденції засобами поштового зв`язку, про що розміщено офіційне повідомлення на сайті Судова влада України, тому судом не було надіслано учасникам справи ухвалу від 27.08.2021.

Відповідач копію ухвали від 27.08.2021 отримав в приміщенні суду 27.09.2021 що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника відповідача.

04.10.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що заборгованість виникла через критичну фінансову ситуацію ДП НАЕК «Енергоатом» яка спричинена енергетичною кризою в Україні, дана обставина призвела до відсутності грошових коштів на оплату товарів та послуг перед постачальниками. Проте незважаючи на дану ситуацію відповідач вживає всіх заходів для мирного врегулювання спору та примирення з позивачем. Відповідач не погоджується з нарахованими 3% річних та інфляційними втрат у повному обсязі. Просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, оскільки робота адвоката зводилась до аналізу договору, видаткових накладних та ярликів. Складання позову у даній справі не потребує значного аналізу правових норм, судової практики. Визнання факту прострочення зобов`язання з оплати основного боргу свідчить про об`єктивне зниження складності справи. Зазначає, що в провадженні суду з позивачем є чотири справи, а отже час витрачений на підготовку даного позову є зовсім незначним. Розрахунок нарахувань здійснений у системі Ліга Закон та не потребує великої кількості часу. Також відповідач просить врахувати ту обставину, що відповідач визнав суму основного боргу та як наслідок згідно ст. 130 ГПК України просить вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Велика Орбіта» (постачальник, позивач) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція» (замовник, відповідач) було укладено договір поставки № 53-122-08-21-10319 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язався поставити і передати у власність замовника продукцію, а замовник в свою чергу зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації № 1 (додаток № 1 до договору) (додаток № 1 містить 4 найменування продукції).

Предметом поставки по даному договору є продукція: 32350000-1 Ренгенплівка, яка передбачена специфікацією № 1 до даного договору (п. 1.2 договору).

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов договору не сплатив вартість поставленої продукції у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість та позивачем за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховані інфляційні втрати та 3% річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 12.1 договору він вважається укладеним з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками (для контрагентів як застосовують печатку). Строк дії даного договору по 31.12.2021, а в частині виконання гарантійних зобов`язань постачальника, що передбачені даним договором - до спливу гарантійних строків.

Згідно з п. 2.2 договору загальна сума договору (вартість продукції) становить 789.945,60 грн.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно з п. 3.1 договору сторонами погоджено, що продукція постачається постачальником в строк до 30.05.2021 на умовах DDP Інкотермс-2010. Місце поставки та вантажоотримувач - 34400, м. Вараш, склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом».

Відповідно до п. 8.2 договору товарно-супровідні документи, що надаються постачальником при здійсненні поставки продукції: видаткова накладна або накладна, документи про якість товару заводу виробника (сертифікат якості/аналізу (паспорт) оригінал або копія, завірена постачальником) та документи вказані в технічній специфікації до предмета закупівлі Рентгенплівка для проведення радіографічного контролю (додаток № 2 до договору).

Згідно з п. 8.4 договору датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 789.945,60 грн, що підтверджується наступними видатковими накладними

№ РН-0000004 від 25.02.2021 на суму 181.147,20 грн,

№ РН-0000010 від 28.04.2021 на суму 608.798,40 грн.

Пунктом 8.6 договору передбачено, що у випадку виявлення замовником під час приймання продукції невідповідностей щодо кількості, якості, комплектності, відсутності або неналежного оформлення супровідних документів, постачальник зобов`язаний усунути виявлені невідповідності на протязі 30 днів з моменту отримання письмового повідомлення (вимоги) від замовника.

Відповідно до п. 8.3 договору успішне проходження продукцією вхідного контролю (ВК-1) підтверджується відповідним актом та ярликом на придатну продукцію згідно Стандарту ДП «НАЕК «Енергоатом» «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС» СОУ НАЕК 038:2017.

Відповідно до п. 10.10 Стандарту остаточним документом, що підтверджує позитивні результати робіт з вхідного контролю продукції, є «Ярлик на придатну продукцію», до якого додаються всі звітні документи, які були оформлені в процесі вхідного контролю продукції. У разі негативних результатів ВК та призупинення процесу вхідного контролю «Ярлик на придатну продукцію» не видасться, а комісією з ВК складається «Акт про неусунення невідповідностей» відповідно до вимог 11.14.

Відповідно до п. 3.24 Стандарту ярлик на придатну продукцію - документ складений за результатами вхідного контролю який підтверджує, що продукція відповідає всім встановленим вимогам, які повинні бути перевірені при проведені ВК та який є (з моменту його складання) невід`ємною частиною супроводжувальної документації на продукцію (використовується в цьому стандарті).

В матеріалах справи наявні ярлики на придатну продукцію за

№ 1-1-9 від 03.03.2021 (поставлену згідно накладної № РН-0000004 від 25.02.2021) та

№ 1-1-48 від 17.05.2021 (поставлену згідно накладної РН-0000010 від 28.04.2021).

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється замовником за умови реєстрації постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС». Початок строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Згідно з п.п. 201.1, 201.7, 201.10 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом постачання продукції за договором (за вказаною вище видатковими накладними) позивачем подано податкову накладну № 3 від 25.02.2021, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.03.2021, що підтверджується наданою позивачем квитанцією та податкову накладну № 2 від 28.04.2021, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 15.05.2021, що підтверджується наданою позивачем квитанцією.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на те, що ярлик № 1-1-9 виписано 03.03.2021 з урахуванням п. 6.1 договору останній день оплати припадає на 17.04.2021, яке є суботою (вихідним днем).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже враховуючи положення наведеної норми останнім днем здійснення платежу є понеділок 19.04.2021 та відповідно першим днем прострочення є 20.04.2021.

З огляду на те, що ярлик № 1-1-48 виписано 17.05.2021 з урахуванням п. 6.1 договору останнім днем оплати є 01.07.2021, а отже першим днем прострочення 02.07.2021.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе за договором зобов`язань вартість продукції у визначений строк не сплатив, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем становить 789.945,60 грн.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленої продукції не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленої продукції в розмірі 789.945,60 грн.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за отриману продукцію не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 3.507,16 грн інфляційних втрат (нарахованих на суму боргу 181.147,20 грн за період з 20.04.2021 по 13.08.2021 та на суму боргу 608.798,40 грн за період з 02.07.2021 по 13.08.2021) та 3.878,74 грн 3% річних (нарахованих на суму боргу 181.147,20 грн за період з 20.04.2021 по 13.08.2021 та на суму боргу 608.798,40 грн за період з 02.07.2021 по 13.08.2021).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів.

Суд перевіривши вірність здійснених позивачем нарахувань приходить до висновку про обґрунтованість та задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3.507,16 грн інфляційних втрат та 3.878,74 грн 3% річних.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Велика Орбіта» підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом не приймається до уваги клопотання відповідача про застосування ст. 130 Господарського процесуального кодексу України та повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, оскільки відповідачем в даному випадку визнано позов не у повному обсязі, а частково.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велика Орбіта» (04212, м. Київ, вул. Зої Гайдай, 12/10, кв. 97, ) 789.945 (сімсот вісімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн 60 коп. основного боргу, 3.507 (три тисячі п`ятсот сім) грн 16 коп. інфляційних втрат, 3.878 (три тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн 74 коп. 3% річних, 11.959 (одинадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн 97 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова