ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" жовтня 2021 р. Справа № 924/999/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Виноградової В.В.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Протон» (від 29.09.2021) про видачу судового наказу,

встановив: 04.10.2021 на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю «Протон» (від 29.09.2021) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Міллер» 8000,00 грн заборгованості, 260,16 грн пені та 48,66 грн 3% річних за договором надання транспортно-експедиційних послуг №247/06/21 від 16.06.2021.

Розглянувши заяву та подані заявником докази, суд дійшов висновку про часткову відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Як убачається із поданої заяви, окрім суми основної заборгованості за договором та суми 3% річних, заявником заявлено до боржника вимогу про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 260,16 гривень.

Щодо вимоги стягнення з боржника 260,16 грн пені судом враховується, що відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

При цьому правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ч. 1 ст. 547 ЦК України).

Крім того, за змістом частини другої статті 217 ГК України одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з частиною першою статті 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас частиною шостою статті 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі N 908/1501/18

З огляду на зазначене, оскільки сторонами у договорі не погоджено забезпечення виконання зобов`язання пенею та розміру пені, яка підлягає стягненню у випадку порушення боржником обов`язку зі своєчасної оплати послуг, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу в частині стягнення 260,16 грн пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ГПК України, у разі, якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Таким чином, відповідно до приписів ст. 148 ГПК України судовий наказ підлягає видачі тільки в частині вимог про стягнення заборгованості та 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 152, 153, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Протон» у видачі судового наказу в частині вимог щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Міллер» 260,16 грн пені.

Ухвала набирає законної сили 05.10.2021.

Ухвала може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя В.В. Виноградова

Видрук. 4 прим.: 1 - до справи, 2 - заявнику (51831, Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Єлизаветівка, вул. Індустріальна, 9 Є), 3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 4 - боржнику (29000, м. Хмельницький, пров. Проїзний, 10). Всім рек. з пов. про вруч.