номер провадження справи 4/118/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2021 Справа № 908/2043/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Судді Зінченко Н.Г., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

до відповідача Носко Олександра Андрійовича , ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 30400,00 грн.

13.07.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 32-32/131 від 09.07.2021 (вх. № 2185/08-07/21 від 13.07.2021) Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя до фізичної особи Носко Олександра Андрійовича , м. Запоріжжя про стягнення 30400,00 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Пунктом першим прохальної частини позовної заяви позивач просить суд розглядати справи в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.

Звернувшись до суду з позовною заявою про стягнення 30400,00 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, до фізичної особи Носко Олександра Андрійовича позивач посилається на постанову Запорізького апеляційного суду від 04.06.2021 у справі № 334/7011/19, в якій зазначено, що виходячи з суб`єктного складу, відповідно до ст. 20 ГПК України даний спір відноситься до юрисдикції господарських судів і, згідно вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Також цією постановою роз`яснено право позивача звернутися з відповідним позовом до належного суду відповідної юрисдикції.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 13.07.2021 справу № 908/2043/21 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2021, після усунення недоліків позовної заяви, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/2043/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання.

Позовні вимоги ґрунтуються на ст.ст. 530, 1212, 1215 ЦК України, договорі щодо надання інформаційних та консультаційних послуг з супроводження програмного забезпечення «Облік праці та зарплати (ПЗ «Зарплата») №41/15 від 02.01.2015 на підставі яких позивач просить стягнути з відповідача 30400,00 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.09.2021 (у строк встановлений судом) проти позову заперечив. Обґрунтовуючи правову позицію відповідач зазначив, що відповідачем виконано всі умови Договору №41/15 від 02.01.2015 , у свою чергу саме ПАТ «Запоріжжяобленерго» не виконало свої зобов`язання за Договором №41/15 щодо своєчасної оплати наданих послуг , а саме відповідно до умов договору за другий квартал 2015 року позивач мав здійснити оплату до 15 квітня 2015 року, за третій квартал 2015 року - до 15 липня 2015 року, що всупереч умовам Договору №41/15 не зроблено позивачем та виплата відбулася лише 29.04.2016 року. Крім того зазначив, що проведені позивачем виплати охоплюються укладеним між позивачем і відповідачем Договором №41/15, а отже твердження позивача про безпідставність здійснених ним платежів є необґрунтованими. Також, відповідач просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. На підставі викладеного просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 02.09.2021 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 04.10.2021.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

02.01.2015 між Відкритим акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (замовник) та фізичною особою - підприємцем Носко Олександром Андрійовичем (виконавець) укладений договір №41/15 щодо надання інформаційних та консультаційних послуг з супроводження програмного забезпечення «Облік праці та зарплати (ПЗ «Зарплата») (надалі за текстом - Договір).

Відповідно до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" перейменовано в Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (позивач у справі), про що зазначено в Статуті Підприємства, а фізичною особою - підприємцем Носко Олександр Андрійович 31.03.2017 припинено підприємницьку діяльність (відповідач у справі).

Відповідно до п.1.1. Договору замовник доручає, а виконавець надає інформаційні та консультаційні послуги по супроводженню програмного забезпечення «Облік праці та зарплати» на базі ПЕОМ на підприємстві ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Згідно п. 1.2. Договору №41/15 строк надання послуг: початок - 02 січня 2015 року, закінчення - 31 грудня 2015 року.

Пунктом 2.1 Договору сторони узгодили вартість послуг - 60 800, 00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.2.2. Договору оплата послуг відбувається замовником на підставі виставленого виконавцем рахунку на оплату послуг щоквартально шляхом стовідсоткової передоплати (у розмірі 15200 грн.) за квартал до 15-го числа першого місяця кварталу, в якому будуть надаватися послуги.

Згідно п.3.1. Договору надані послуги виконавцем замовнику послуги оформлюються актом наданих послуг за кожен сплачений період. Замовник протягом 5 днів з моменту отримання акту отриманих послуг від виконавця зобов`язаний розглянути та направити виконавцю підписаний акт або мотивовану відмову від отримання послуг.

У випадку мотивованого відказу Замовника сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. При незгоді сторін спори вирішуються у передбаченому законом порядку.( п. 3.2 Договору).

Пунктом 6.1 Договору сторони узгодили, що строк дії договору: з дня підписання його сторонами та скріплення печатками сторін до 31.12.2015.

За твердженнями позивача, відповідач послуг позивачу за Договором №41/03 від 02.01.2015 не надав та не міг надати (враховуючи закінчення строку дії договору -31.12.2015), із пропозиціями щодо надання інших послуг, виконання інших робіт (на суму отриманих ним без належних правових підстав коштів) до позивача не звертався.

29.04.2016 на виконання умов договору ПАТ "Запоріжжяобленерго" перерахувало Носко Олександру Андрійовичу 30400, 00 грн. за надані за Договоорм послуги, що підтверджується банківськими виписками (за 2-й та 3-й квартал), копії яких містяться в матеріалах справи.

Отже, відповідач повинен повернути позивачу безпідставно отримані грошові кошти.

16.08.2019 позивач звернувся до відповідача із вимогою за вих. №001-008/13964 щодо повернення на рахунок позивача грошових коштів в сумі 30400,00грн. набутих відповідачем без достатніх правових підстав.

Вказана вимога була залишена Відповідачем без відповіді на задоволення.

Позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 30400,00 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Фактичні обставини справи свідчать, що на виконання умов договору позивачем та відповідачем підписаний Акт №41/02 приймання-здачі виконаних робіт на суму 15200 грн. (за 1-й квартал), який узгоджений між виконавцем та замовником та згідно якого послуги прийняті замовником без жодних зауважень та претензій.

Як зазначає відповідач, в передбачений договором строк, за другий та третій квартал, відповідачем надані для підпису уповноваженим особам позивача Акт №41/02 приймання-здачі виконаних робіт за договором №41/15 від 02.01.2015 (2 примірника) та Акт №41/03 приймання-здачі виконаних робіт за договором №41/15 від 02.01.2015 (2 примірника).

Позивач зобов`язаний був протягом 5 днів з моменту отримання акту отриманих послуг від виконавця розглянути та направити виконавцю підписаний акт або мотивовану відмову від отримання послуг (п.3.1 Договору).

Проте, доказів повернення відповідачу зазначених вище актів позивач не надав, а також, всупереч п.3.1. Договору №41/15, позивачем не надано мотивованої відмови від отримання послуг за Договором.

Отже, позивачем надані послуги прийняті без жодних зауважень та претензій.

Крім того, матеріали справи містять службову записку від 08.06.2016 за вих. №С3013-11/10756, яка адресована головному бухгалтеру ВАТ "Запоріжжяобленерго" Мазі І.М. від директора ІТ і АСУ ВАТ «Запоріжжяобленерго» Пилипенка В.В., відповідно до якої у пункті 2 повідомляється (мовою оригіналу): «В служебной записке №011-06/10551 от 07.06.2016 указано, что с января 2015 года работы по сопровождению ПО «Зарплата» не проводились, хотя последнее изменение исполняемого файла, эксплуатируемой в настоящее время в расчетном отделе ОАО « 303» версии ПО «Зарплата» датируется 25.08.2015 года, из чего следует, что работы по сопровождению программы до 21.08.2015 года проводились».

Також, відповідачем надані листи ВАТ «Запоріжжяобленерго» від 07.07.2015 за вих. №07.07/9880, та від 13.07.2015 за вих. №011-06/10222, які адресовані відповідачу та стосуються виконання умов Договору №41/15 від 02.01.2015.

21.10.2016 відповідач надіслав позивачу лист за вих. б/н, зі змісту якого вбачається, що відповідачем не отримані підписані акти приймання-здачі виконаних робіт №41/02, №41/03 або вмотивованої відмови від їх виконання, а також відповідач повторно надіслав позивачу Акти приймання-здачі виконаних робіт №41/02, №41/03.

Доказів надання відповіді на зазначений лист матеріали справи не містять.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, враховуючи не надання позивачем доказів на спростування позиції відповідача щодо повернення других примірників Актів приймання-здачі виконаних робіт за договором, відповідач зобов`язання згідно умов Договору щодо надання інформаційних та консультаційних послуг з супроводження програмного забезпечення «Облік праці та зарплати (ПЗ «Зарплата») №41/15 від 02.01.2015 виконав у повному обсязі та належним чином.

Відповідно до умов Договору (п.2.2 Договору) за другий квартал 2015 року позивач повинен здійснити оплату - до 15 квітня 2015 року; - за третій квартал 2015 року - до 15 липня 2015 року.

Позивач, лише 29.04.2016 перерахував Носко Олександру Андрійовичу 30400, 00 грн., що підтверджується банківськими виписками, копії яких містяться в матеріалах справи.

Відповідно до банківських виписок, в графі цільове призначення зазначено: «оплата за надання інформ. та консультант. послуг по договору №41/03 від 02.01.2015 за 2кв. 2015» та «оплата за надання інформ. та консультант. послуг по договору №41/03 від 02.01.2015 за 3 кв.2015» відповідно.

Таким чином, оплата позивачем грошової суми у розмірі 30400,00 грн. здійснювалась за договором щодо надання інформаційних та консультаційних послуг з супроводження програмного забезпечення «Облік праці та зарплати (ПЗ «Зарплата») №41/15 від 02.01.2015.

Правовою підставою позову є стаття 1212 ЦК України.

За приписом ч., ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, вищевказана норма права встановлює підстави виникнення зобов`язання повернути безпідставно придбане майно або відшкодувати його вартість, якими є сукупність наступних умов:

- є набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння;

- мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою;

- обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 ЦК України.

Підставою виникнення зобов`язання із безпідставного збагачення можуть бути як дії набувача майна або потерпілого, так і події. При цьому поведінка набувача майна може бути як правомірною (коли він набуває майно внаслідок помилки, без умислу зі своєї сторони), так і неправомірною (здійснення будь-яких неправомірних діянь з метою отримання безпідставного збагачення).

Проте, статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки між сторонами у справі існували договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути набуті відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставно отримані. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому спорі не встановлено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 26.06.2018 Великої палати Верховного суду у справі №910/9072/17.

За таких обставин, досліджені судом фактичні обставини справи у їх сукупності дають підстави для висновку, що в будь якому разі правовідносини сторін врегульовані договором щодо надання інформаційних та консультаційних послуг з супроводження програмного забезпечення «Облік праці та зарплати (ПЗ «Зарплата») №41/15 від 02.01.2015, послуги за цими договором фактично відповідачем були надані та позивачем прийняті, а тому позивачем не доведено належними та допустимими, в розумінні ст. 74 ГПК України, доказами набуття або збереження відповідачем за рахунок позивача грошових коштів в сумі 30400,00 грн. без належних правових підстав.

Отже, позивач не довів суду обставин та нормативних підстав, на яких ґрунтуються заявлені ним позовні вимоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення перерахованих позивачем грошових коштів відповідачу за Договором на підставі статті 1212 ЦК України.

З урахуванням встановлених у справі обставин судом не досліджується питання застосування наслідків спливу строків позовної давності.

У зв`язку з вищенаведеним позов є необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому в задоволені позову відмовляється повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та до відшкодування не присуджуються.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" до Носко Олександра Андрійовича про стягнення 30400,00 грн. грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави відмовити повністю.

Повне судове рішення складено "04" жовтня2021 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.