РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2021Справа № 911/778/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. за участю секретаря судового засідання Демидова А.А., розглянув матеріали господарської справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Діпі Інжиніринг»
доАкціонерного товариства «Київметробуд»
простягнення 1 547 451,56 грн.

Представники учасників справи:

від позивача Трофимов С.О., адвокат за довіреністю №32 від 0401.2021;

від відповідача Кошкіна І.В., адвокат за довіреністю б/н від 18.03.2021

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діпі Інжиніринг» (далі - позивач, ТОВ «Діпі Інжиніринг») звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Акціонерного товариства «Київметробуд» (далі - відповідач, АТ «Київметробуд») про стягнення заборгованості у розмірі 1 547 451,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати отриманих послуг за Договором надання послуг автомобільним транспортом та будівельними механізмами № 1712/19 від 17.12.2019.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2021 постановлено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІПІ Інжиніринг» до Акціонерного товариства «Київметробуд» про стягнення 1 547 451,56 грн. разом з доданими до неї документами передати за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

12.04.2021 матеріали справи № 911/778/21 надійшли до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Удалової О.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

20.04.2021 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви, розглянувши які суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.04.2021 відкрито провадження у справі № 911/778/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.05.2021.

12.05.2021 до загального відділу діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого сторона проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Так, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає про те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач взагалі замовляв у позивача послуги спецтехніки, а акти здачі-приймання робіт (наданих послуг), як первинні документи, не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки, зокрема в актах №№ ГІОНЖ00260, ГІОНЖ000261, ГІОНЖ000262, ГІОНЖ000263, ГІОНЖ000293, ГІОНЖ000294, ГІОНЖ000295, ГІОНЖ000296, ГІОНЖ000297, ГІОНЖ000298, ГІОНЖ000299, ГІОНЖ000305 не зазначені посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій, що позбавляє можливості встановити особу, яка брала участь в господарській операції.

Крім цього, відповідач зазначає, що у наданих позивачем актах здачі-приймання робіт (наданих послуг) відсутні відомості щодо документів на підставі яких не ідентифікована особа приймала надані послуги та підписувала акти в інтересах відповідача.

Також за доводами відповідача, безпідставним є включення позивачем до обсягу наданих послуг 26 годин простою, оскільки питання простою сторонами договору жодним чином врегульоване не було.

У судовому засіданні 20.05.2021 судом відповідно до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 15.06.2021.

21.05.2021 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до змісту якого просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з наступних підстав.

Так, позивач зазначає, що згідно п. 2.1 Договору зобов`язання зі складання та надання виконавцю в письмовій (електронній) формі відповідних замовлень покладається на замовника, який за доводами позивача, ураховуючи постійну термінову необхідність в отриманні послуг різного роду технікою надав такі замовлення в усній формі або за допомогою телефонного зв`язку, а виконавець в свою чергу погоджував їх.

Крім цього, безпідставним за доводами позивача є твердження відповідача про покладення на позивача обов`язку із зберігання замовлень, оскільки за звичаями ділового обороту засвідчене підписом виконавця замовлення мало повертатися замовнику, а тому, враховуючи відсутність в Договорі умови про складання замовлень в двох автентичних примірниках, один з яких мав залишатися у виконавця, фактично єдиний примірник замовлення, узгоджений сторонами, повинен зберігатися саме у замовника.

На підставі викладеного, позивач стверджує, що ним до позовної заяви долучені належні докази надання замовнику послуг технікою, зокрема Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг), які підписані обома сторонами договору, а також акти звірки взаємних розрахунків та виписку з особового рахунку позивача, що також підтверджують факт надання позивачем послуг та відповідно їх часткову оплату відповідачем.

Також позивач зазначає про необґрунтованість доводів відповідача щодо неможливості ідентифікації особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції зі сторони замовника, оскільки підпис на актах ідентичний підпису начальника управління Автобази ПАТ «Київметробуд» Кулика Арсена Олександровича, при цьому положення Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (зі змінами) не вимагають обов`язкового зазначення прізвища у первинних бухгалтерських документах.

Щодо відсутності в підписаних актах посилання на довіреність позивач зазначив, що відповідно до абз. 3 п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, а оскільки акти були складені на підставі Договору № 1712/19 від 17.12.2019, і Кулик Арсен Олександрович, який підписав відповідні акти, діяв на підставі довіреності від 16.12.2019 №16/12/2019/3, то повноваження особи, яка підписувала акти, підтверджуються договором.

Щодо неприйняття замовником Актів на підставі того, що виконавцем не було подано первинних документів, позивач зазначив, що згідно з умовами Договору обов`язок щодо своєчасного та повного оформлення у встановленому порядку товаросупровідних, транспортних документів, змінних рапортів і подорожніх листів покладений саме на замовника.

Щодо неприйняття замовником частини актів, з підстав того, що останні не стосуються предмету Договору, позивач зазначив, що спірний договір не містить обмежень щодо залучення виконавцем для виконання замовлення інших осіб, при цьому додаткове залучення техніки здійснювалося саме в межах основного договору на підставі укладення сторонами відповідних додаткових договорів до основного договору в усній формі, що підтверджується відповідними письмовими доказами, зокрема первинними документами бухгалтерського обліку, на підставі яких виконавцем складалися відповідні Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг).

21.05.2021 представником позивача через загальний відділ діловодства суду було подано клопотання про призначення судової почеркознавчої та технічної експертизи документів, а також витребування доказів і отримання пояснень.

Клопотання позивача мотивовано необхідністю встановлення належності підпису проставленого в Актах здачі-приймання робіт (наданих послуг) начальнику управління Автобази ПАТ «Київметробуд» Кулику Арсену Олександровичу.

07.06.2021 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшли доповнення до відповіді на відзив на позовну заяву разом з якими позивачем долучено до матеріалів справи додаткові докази, а також надано додаткові пояснення стосовно актів, не прийнятих відповідачем, зокрема, позивач зазначив, що частина зі спірних актів складена за результатами роботи техніки, погодженої сторонами у специфікаціях, при цьому умовами специфікацій передбачена можливість заміни техніки на аналогічну за характеристиками, на підставі чого техніка, передбачена Специфікаціями № 5 та № 4, була замінена.

У судовому засіданні 15.06.2021, судом відповідно до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.06.2021.

16.06.2021 представником відповідача через загальний відділ діловодства суду було подано заперечення на доповнення до відповіді на відзив, відповідно до змісту яких заперечує проти доводів позивача щодо заміни техніки, погодженої в Специфікаціях.

Так, відповідач, з посиланням на п. 3.1.5 Договору, зазначає, що така заміна може відбуватися лише за умови складання сторонами акту про факт виявлення несправної техніки та її заміну на рівноцінну, однак позивачем таких актів до матеріалів справи долучено не було.

Крім цього, відповідач зазначив, що умовами Договору будь-яких застережень щодо надання позивачем послуг за усними, терміновими замовленнями відповідача не передбачено.

Також, відповідач вказав, що надані на огляд суду ТТН складені позивачем з порушенням вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, а саме до таких ТТН було внесено не достовірну інформацію.

Що стосується змінних рапортів, оформлених ТОВ «Глобал Логістік Сістемс», останні є неналежними доказами, оскільки АТ «Київметробуд» жодних правовідносин з цим підприємством не мало, договори не укладало, послуги не замовляло. Крім цього, вказані рапорти не підписані, а лише завірені печаткою ТОВ «Глобал Логістік Сістемс» та не містять жодної відмітки про отримання послуг, товару чи матеріалів зі сторони АТ «Київметробуд».

22.06.2021 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

25.06.2021 представником відповідача через загальний відділ діловодства суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи, а також доповнення до заперечення від 10.06.2021 за № 1006/21, відповідно до змісту яких сторона не погоджується з позицією позивача стосовно ненадання позивачу письмових замовлень на будівельну техніку, оскільки такі замовлення відповідачем складалися і передавалися позивачу на виконання, що підтверджується копіями замовлень на будівельну техніку, зокрема за липень, вересень та листопад 2020 року.

Крім цього, відповідач з посиланням на ст. 902 ЦК України та 11.5 Договору вказує на те, що позивач не мав жодної законної підстави залучати до виконання покладених на нього Договором обов`язків сторонні підприємства, тим більш без письмового погодження з замовником.

Водночас, відповідач зазначає, що позивачем до виконання покладених на нього Договором обов`язків було залучено підприємства з одними і тими ж беніфіціарними власниками.

Також відповідач заперечує факт передання йому позивачем первинної документації, яка підтверджує надання ТОВ «Діпі Інжиніринг» послуг технікою.

Протокольною ухвалою від 29.06.2021 судом задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 20.07.2021.

12.07.2021 до загального відділу діловодства суду від позивача надійшли письмові пояснення, згідно зі змістом яких останній просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в тому числі з підстав, викладених у позовній заяві, та поданих відповіді на відзив на позовну заяву та доповненнях до неї.

19.07.2021 представником відповідача до суду подано додаткові письмові пояснення щодо пояснень позивача, поданих 12.07.2021.

20.07.2021 представником відповідача через загальний відділ суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 20.07.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.08.2021.

У судовому засіданні 19.08.2021, судом відповідно до ч. 2 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву у підготовчому засіданні до 31.08.2021.

Протокольною ухвалою від 31.08.2021, розгляд справи по суті відкладено на 09.09.2021.

03.09.2021 до суду від позивача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу.

07.09.2021 представником відповідача через загальний відділ діловодства суду подано заперечення на клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Представник позивача в судове засідання 09.09.2021 з`явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

У той же час, представник відповідача в судовому засіданні 09.09.2021 проти позовних вимог заперечив частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поданих запереченнях.

У судовому засіданні 09.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.12.2019 між ТОВ «Діпі Інжиніринг» (виконавець) та ПАТ «Київметробуд» (після зміни організаційно-правової форми - АТ ПАТ «Київметробуд») (замовник) було укладено Договір надання послуг автомобільним транспортом та будівельними механізмами № 1712/19, згідно з п. 1.1 якого виконавець надає замовнику, відповідно до замовлень послуги автомобільним транспортом та/або будівельними механізмами (надалі по тексту - техніка) (надалі по тексту - послуги), а замовник оплачує послуги за цінами, погодженими сторонами у відповідних Додатках до цього Договору.

Послуги технікою надаються виконавцем на підставі замовлення, наданого замовником в письмовій (електронній) формі на електронну або іншу адресу виконавця та погодженого виконавцем (п. 2.1 Договору).

Пунктом 2.2 Договору визначено, що замовник подає виконавцю замовлення не пізніше 14 години дня, що передує дню подання техніки, за формою, що наведена у Додатках № 1 та № 2 до цього Договору (надалі по тексту - замовлення). Прийняті до виконання замовлення засвідчуються підписом уповноваженої особи виконавця (п. 2.3 Договору).

Відповідно до п.п. 3.1.1, 3.1.3, 3.1.5, 3.1.9, 3.1.10 Договору виконавець зобов`язаний:

- використовувати для надання послуг замовнику техніку, в кількості та за характеристиками, визначеними в замовленнях;

- у строки, погоджені сторонами у замовленні, надавати послуги технікою, яка перебуває в технічно справному стані, відповідає санітарно-технічним нормам, укомплектована згідно з вимогами нормативних документів, технічної документації та додаткових умов, визначених у замовленні;

- при виникненні технічної несправності техніки, якою надаються послуги, негайно повідомити про це замовника та здійснити заміну несправної техніки на іншу рівноцінну за технічними характеристиками. Факт виникнення технічної несправності техніки та її заміни посвідчується відповідним актом, який складається у довільній формі та засвідчується підписами належним чином уповноважених представників та печаткою (за наявності) сторін;

- після завершення надання послуг за відповідними замовленнями щомісячно складати та надавати замовнику у двох автентичних примірниках оригінали Актів приймання-передачі наданих послуг;

- на підставі погодженого та підписаного сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг складати та надавати замовнику рахунки-фактури на оплату послуг, наданих виконавцем замовнику на підставі погоджених сторонами замовлень протягом дії цього Договору.

Пунктами 3.2.1, 3.2.2, 3.2.4, 3.2.5 Договору визначено зобов`язання замовника, зокрема, замовник зобов`язаний для замовлення послуг, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, складати та надсилати виконавцю відповідні замовлення. Забезпечувати своєчасне та повне оформлення у встановленому порядку товаросупровідних, транспортних документів, змінних рапортів і подорожніх листів. У разі відсутності зауважень приймати надані послуги та підписувати оригінали Актів приймання-передачі наданих послуг або направляти виконавцю протягом трьох робочих днів після одержання вказаних актів відповідні письмові заперечення щодо підписання відповідних Актів. Своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги, надані виконавцем замовнику на підставі погоджених сторонами протягом дії цього Договору замовлень, Актів приймання-передачі наданих послуг, рахунків фактур.

Відповідно до п. 4.1 Договору валютою розрахунків є гривня України.

Ціна послуг за цим Договором розраховується на підставі цін (тарифів) за одиницю виміру (машино/годину) надання послуг, погоджених сторонами у Додатках до цього Договору, які є невід`ємною частиною цього Договору і є незмінною з моменту підписання замовлення належним чином уповноваженими представниками сторін (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що до часу надання послуг не включається час на підготовку техніки. Витрати виконавця на мобілізацію/демобілізацію, монтаж/демонтаж техніки оплачується замовником окремо, протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданих послуг та виставлення виконавцем рахунку-фактури, складеного відповідно до цін на ці послуги, вказаних у додатках до цього Договору.

Згідно з п. 4.4 Договору для цілей цього Договору використовується погодинна форма розрахунків за надані виконавцем послуги. Документом, що підтверджує надання послуг, є талон замовника або товаротранспортна накладна, або змінний рапорт роботи техніки. На підставі цих документів виконавець складає Акт приймання-передачі наданих послуг, який передається замовнику на розгляд та підписання.

Відповідно до п. 4.5 Договору вартість послуг розраховується за цінами виконавця згідно з додатками до договору, та сплачується замовником в сумі, вказаній у рахунку-фактурі, що наданий виконавцем замовнику та складений на підставі підписаних сторонами Актів приймання-передачі надання послуг.

Замовник перераховує плату за послуги в безготівковому вигляді на розрахунковий рахунок виконавця у 15-ти денний термін з моменту отримання рахунку, який передається замовнику, та підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг (п. 4.6 Договору).

Пунктом 4.7 Договору визначено, що орієнтовна вартість послуг, що надаються за цим Договором, становить 1 000 000 грн., в т.ч. ПДВ.

Відповідно до п. 4.8 Договору за ініціативою однієї із сторін, сторони проводять звірку розрахунків та підписують двосторонній акт звірки.

Надані послуги передаються виконавцем та приймаються замовником за Актом приймання-передачі наданих послуг. Акт приймання-передачі наданих послуг складається виконавцем протягом 10 (десяти) робочих днів після закінчення надання послуг, а при триваючому наданні послуг - не пізніше 7 (сьомого) числа місяця, наступного за звітним, на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін первинних документів бухгалтерського обліку (товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, рапортів та рапортів-нарядів про роботу техніки, довідок про виконані роботи (послуги) тощо). Акт приймання-передачі наданих послуг складається виконавцем в двох автентичних примірниках, підписується уповноваженою особою виконавця, скріплюється його печаткою (за наявності) та направляється замовнику виключно в оригіналі за реквізитами, зазначеними в цьому Договорі, поштовим або кур`єрським зв`язком, або може бути наданий належним чином уповноваженою особою виконавця особисто тощо (п.п. 5.1, 5.2, 5.3 Договору).

Згідно з п. 5.4 Договору Акт приймання-передачі наданих послуг розглядається замовником протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його отримання та, у випадку його погодження, підписується уповноваженою особою замовника, скріплюється його печаткою (за наявності), після чого один примірник Акту приймання-передачі наданих послуг направляється (повертається) виконавцю за реквізитами, зазначеними в цьому Договорі, поштовим або кур`єрським зв`язком, або може бути наданий належним чином уповноваженою особою виконавця особисто тощо. У випадку наявності у замовника зауважень або заперечень до Акту приймання-передачі наданих послуг, відповідні письмові зауваження або заперечення направляються виконавцю в порядку та строки, передбачені п. 5.4 цього Договору (п. 5.5 Договору).

Пунктом 11.1 Договору визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2020, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

Жодна зі сторін не має права передавати або поступатися своїми правами, обов`язками і зобов`язаннями за даним Договором будь-якій іншій особі без попередньої письмової згоди іншої сторони чи офіційного визнання правонаступника сторони, згідно з чинним законодавством України. При цьому правонаступники повинні виконувати зобов`язання за даним Договором у повному обсязі (п. 11.2 Договору).

Одночасно з підписанням Договору сторонами погоджено та підписано Специфікацію № 1 від 17.12.2019, Специфікацію № 2 від 23.12.2019 та Специфікації № 3 від 01.02.2021 до Договору, якими погоджено вид техніки, якою будуть виконуватися роботи, та вартість робіт, наданих такою технікою.

У період з 01.04.2020 по 01.06.2020 між ТОВ «Діпі Інжиніринг» та ПАТ «Київметробуд» (після зміни організаційно-правової форми - АТ ПАТ «Київметробуд») було укладено Додаткові угоди № 1, № 2, № 3 та № 4 до Договору, відповідно до змісту яких сторони погодили доповнити Договір Специфікаціями № 4 від 01.04.2020, № 5 від 04.05.2020, № 6 від 26.05.2020 та № 7 від 01.06.2020.

02.11.2020 між ТОВ «Діпі Інжиніринг» та ПАТ «Київметробуд» (після зміни організаційно-правової форми - АТ ПАТ «Київметробуд») укладено Додаткову угоду № 7 відповідно до п. 1 якої сторони погодили п. 11.1 Договору викласти в наступній редакції: « 11.1. Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.».

За доводами позивача, ним на виконання умов Договору у період з 15.10.2020 по 08.12.2020 було надано відповідачу послуги автомобільним транспортом та/або будівельними механізмами на загальну суму 6 719 676,93 грн., однак останнім зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг виконано частково, внаслідок чого за відповідачем виникла заборгованість у розмірі 1 547 451,56 грн.

Враховуючи те, що відповідач взятих на себе грошових зобов`язань належним чином не виконав, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов до висновку, що останній за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено судом, позивачем у період з 15.10.2020 по 08.12.2020 згідно Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ГІОНЖ00260 від 15.10.2020 на суму 73 500,00 грн., № ГІОНЖ000261 від 15.10.2020 на суму 72 749,70 грн., № ГІОНЖ000262 від 15.10.2020 на суму 72 359,57 грн., № ГІОНЖ000263 від 15.10.2020 на суму 74 369,56 грн., № ГІОНЖ000293 від 23.10.2020 на суму 6 000,00 грн., № ГІОНЖ000294 від 26.10.2021 на суму 8 849,99 грн., № ГІОНЖ000295 від 28.10.2020 на суму 10 125,00 грн., № ГІОНЖ000296 від 31.10.2020 на суму 5 599,97 грн., № ГІОНЖ000297 від 31.10.2020 на суму 84 000,00 грн., № ГІОНЖ000298 від 31.10.2020 на суму 126 584,48 грн., № ГІОНЖ000299 від 31.10.2020 на суму 101 780,05 грн., № ГІОНЖ000305 від 31.10.2020 на суму 68 339,59 грн., № ГІОНЖ000286 від 23.10.2020 на суму 35 000,00 грн., № ГІОНЖ000287 від 27.10.2020 на суму 15 500,00 грн., № ГІОНЖ000288 від 29.10.2020 на суму 16 500,00 грн., № ГІОНЖ000290 від 23.10.2020 на суму 24 800,00 грн., № ГІОНЖ000291 від 22.10.2020 від 5 899,99 грн., № ГІОНЖ000292 від 23.10.2020 на суму 2 950,00 грн., № ГІОНЖ000304 від 30.10.2020 на суму 78 389,53 грн., № ГІОНЖ000323 від 02.11.2020 на суму 5 359,97 грн., № ГІОНЖ000324 від 02.11.2020 на суму 7 000,00 грн., № ГІОНЖ000325 від 03.11.2020 на суму 8 849,99 грн., № ГІОНЖ000326 від 04.11.2020 на суму 8 374,96 грн., № ГІОНЖ000327 від 04.11.2020 на суму 5 899,99 грн., № ГІОНЖ000328 від 04.11.2020 на суму 22 399,87 грн., № ГІОНЖ000329 від 05.11.2020 на суму 5 899,99 грн., № ГІОНЖ000330 від 06.11.2020 на суму 8 849,99 грн., № ГІОНЖ000331 від 07.11.2020 на суму 5 899,99 грн., № ГІОНЖ000332 від 10.11.2020 на суму 3 000,00 грн., № ГІОНЖ000333 від 12.11.2020 на суму 4 400,00 грн., № ГІОНЖ000334 від 14.11.2020 на суму 91 179,62 грн., № ГІОНЖ000336 від 14.11.2020 на суму 71 440,06 грн., № ГІОНЖ000338 від 15.11.2020 на суму 90 000,00 грн., № ГІОНЖ000339 від 15.11.2021 на суму 54 939,67 грн., № ГІОНЖ000369 від 16.11.2020 на суму 3 500,00 грн., № ГІОНЖ000370 від 24.11.2020 на суму 61 594,75 грн., № ГІОНЖ000371 від 26.11.2020 на суму 66 000,00 грн., № ГІОНЖ000372 від 26.11.2020 на суму 68 489,62 грн., № ГІОНЖ000373 від 30.11.2020 на суму 75 390,01 грн., № ГІОНЖ000377 від 07.12.2020 на суму 36 980,05 грн. та № ГІОНЖ000379 від 08.12.2020 на суму 6 500,00 грн. було надано відповідачу послуги за Договором на загальну суму 6 719 676,93 грн.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач обов`язок з оплати вартості наданих позивачем послуг виконав частково, сплативши позивачу грошові кошти у розмірі 5 172 225,37 грн., що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку позивача.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за надані останнім послуги становить 1 547 451,56 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з метою досудового врегулювання спору, 05.02.2021 звернувся до відповідача з претензією вих. № 74 від 05.02.2021, в якій просив сплатити наявну заборгованость, проте відповідачем претензія залишена без відповіді та задоволення.

За змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 4.6 Договору визначено, що замовник перераховує плату за послуги в безготівковому вигляді на розрахунковий рахунок виконавця у 15-ти денний термін з моменту отримання рахунку, який передається замовнику, та підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі наданих послуг.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, беручи до уваги п. 2.1. договору та приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідач зобов`язаний був оплатити надані послуги до 10 числа місяця наступного за місяцем, в якому надавалися послуги згідно з актами надання послуг.

У той же час, заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначає про те, що Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) №№ ГІОНЖ00260, ГІОНЖ000261, ГІОНЖ000262, ГІОНЖ000263, ГІОНЖ000293, ГІОНЖ000294, ГІОНЖ000295, ГІОНЖ000296, ГІОНЖ000297, ГІОНЖ000298, ГІОНЖ000299, ГІОНЖ000305, як первинні документи, не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», оскільки, зокрема в таких актах не зазначені посади та прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій, що позбавляє можливості встановити особу, яка приймала участь в господарській операції.

Дослідивши зміст спірних Актів здачі-приймання робіт (наданих послуг), суд стосовно наведених доводів відповідача зазначає.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, враховуючи викладене, а також те, що позивач оглянув та прийняв за актами приймання виконаних робіт № ГІОНЖ00260 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000261 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000262 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000263 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000293 від 23.10.2020, № ГІОНЖ000294 від 26.10.2021, № ГІОНЖ000295 від 28.10.2020, № ГІОНЖ000296 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000297 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000298 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000299 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000305 від 31.10.2020, які підписані та скріпленні печатками сторін без будь-яких зауважень і застережень, виконані відповідачем роботи, обумовлені Договором, суд дійшов висновку, що відповідач погодився як з обсягом таких робіт, так і з їх вартістю, яка погоджена сторонами умовами укладеного Договору.

Доказів на підтвердження того, що виконувані роботи не були прийняті відповідачем, або прийняті з зауваженнями останнім, суду не надано.

Виходячи з наведених вище норм законодавства та приписів ст.ст. 13, 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України суд дійшов висновку, що роботи за Актами виконаних робіт № ГІОНЖ00260 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000261 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000262 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000263 від 15.10.2020, № ГІОНЖ000293 від 23.10.2020, № ГІОНЖ000294 від 26.10.2021, № ГІОНЖ000295 від 28.10.2020, № ГІОНЖ000296 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000297 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000298 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000299 від 31.10.2020, № ГІОНЖ000305 від 31.10.2020 виконані належним чином та прийняті відповідачем, а тому підлягають оплаті у розмірі 656 463,51 грн.

У той же час, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за Актами № ГІОНЖ000286 від 23.10.2020, № ГІОНЖ000287 від 27.10.2020, № ГІОНЖ000288 від 29.10.2020, № ГІОНЖ000290 від 23.10.2020, № ГІОНЖ000291 від 22.10.2020, № ГІОНЖ000292 від 23.10.2020, № ГІОНЖ000304 від 30.10.2020, № ГІОНЖ000323 від 02.11.2020, № ГІОНЖ000324 від 02.11.2020, № ГІОНЖ000325 від 03.11.2020, № ГІОНЖ000326 від 04.11.2020, № ГІОНЖ000327 від 04.11.2020, № ГІОНЖ000328 від 04.11.2020, № ГІОНЖ000329 від 05.11.2020, № ГІОНЖ000330 від 06.11.2020, № ГІОНЖ000331 від 07.11.2020, № ГІОНЖ000332 від 10.11.2020, № ГІОНЖ000333 від 12.11.2020, № ГІОНЖ000334 від 14.11.2020, № ГІОНЖ000336 від 14.11.2020, № ГІОНЖ000338 від 15.11.2020, № ГІОНЖ000339 від 15.11.2021, № ГІОНЖ000369 від 16.11.2020, № ГІОНЖ000370 від 24.11.2020, № ГІОНЖ000371 від 26.11.2020, № ГІОНЖ000372 від 26.11.2020, № ГІОНЖ000373 від 30.11.2020, № ГІОНЖ000377 від 07.12.2020 та № ГІОНЖ000379 від 08.12.2020 задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, останнім для надання відповідачу послуг перевезення залучались треті особи, однак матеріали справи не містять жодних доказів погодження з відповідачем питання залучення до виконання Договору інших осіб.

Крім цього, підпунктом 3.1.5 Договору визначено, що виконавець зобов`язаний при виникненні технічної несправності техніки, якою надаються послуги, негайно повідомити про це замовника та здійснити заміну несправної техніки на іншу рівноцінну за технічними характеристиками. Факт виникнення технічної несправності техніки та її заміни посвідчується відповідним актом, який складається у довільній формі та засвідчується підписами належним чином уповноважених представників та печаткою (за наявності) сторін.

Однак, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт виникнення технічної несправності техніки та погодження заміни несправної техніки з відповідачем.

Також позивачем не доведено правомірність включення до оплати вартості наданих послуг вартість простою спецтехніки.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпі Інжиніринг», з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно клопотання позивача про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Частинами 2-6 ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:

1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);

2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;

3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;

4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд, з урахуванням вимог ст.ст. 123, 124, 126, 129 ГПК України дослідивши надані заявником докази на підтвердження об`єму наданих послуг, встановив, що надання позивача правничої допомоги підтверджується доданими до заяви доказами, а саме:

- договором про надання правової допомоги № 12/Ю від 02.01.2021, укладеним між позивачем та адвокатом Трофимовим Сергієм Олексійовичем;

- актом № 01/09/21 приймання-передачі правничих послуг за договором № 12/Ю від 02.01.2021;

- платіжним дорученням №122 від 01.09.2021 на суму 20 000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. є підтвердженими, а відповідачем не доведено неспівмірності цих витрат відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 № 910/13071/19.

За наведених обставин, з огляду на надані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, про необхідність розподілу судових витрат за правилами, передбаченими ст. 129 ГПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Київметробуд» (03065, м. Київ, вул. Світлогірська, 2/25; код 01387432) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діпі Інжиніринг» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 7А, офіс 8-21; код 36887033) заборгованість у розмірі 656 463,51 грн (шістсот п`ятдесят шість тисяч чотириста шістдесят три грн 51 коп), судовий збір у розмірі 9 846,95 грн (дев`ять тисяч вісімсот сорок шість грн 95 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 484,45 грн (вісім тисяч чотириста вісімдесят чотири грн 45 коп.).

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення місцевого суду подається до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текст рішення складено та підписано 07.10.2021.

Суддя О.Г. Удалова