РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2021Справа № 910/16166/19

За позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13»

до 1. Державного управління справами

2. Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого

комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Духновської Олесі Анатоліївни

3. Державного підприємства «Держінвестконсалтинг»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 1.Державне підприємство «Укржитлосервіс»

2. Фонд державного майна України

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

усунення перешкод у користуванні майном

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Вербицький Я.В., ордер серії ВА № 1018914 від 31.08.2021

від відповідача-1 Любавська І.Р., довіреність № 01-13/14/0029 від 08.01.20

від відповідача-2 не з`явився

від відповідача-3 не з`явився

від третьої особи-1 не з`явився

від третьої особи-2 не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

15.11.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» до 1) Державного управління справами, 2) Державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни, 3) Державного підприємства «Держінвестконсалтинг» про

1. Визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської Олесі Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47436836 від 20.06.2019 на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Омельяновича-Павленка Михайла, буд. 13, суб`єкт права власності держава Україна в особі Державного управління справами, , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32076792, дата державної реєстрації 13.06.2019.

2. Зобов`язання Державне управління справами та Державне підприємство «Держінвестконсалтинг» усунути перешкоди Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» в користуванні спільним майном шляхом звільнення та надання доступу до приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Омельяновича-Павленка Михайла, буд. 13.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним реєстратором прийнято рішення та здійснено реєстрацію права власності держави в особі Державного управління справами на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Омельяновича-Павленка Михайла, буд. 13, яке є допоміжними та не може бути передані у власність в силу приписів ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16166/19 від 19.11.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

02.12.2019 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.12.2019 відкрито провадження у справі № 910/5343/20 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1 - Державне підприємство «Укржитлосервіс» (третя особа-1) та Фонд державного майна України (третя особа-2); підготовче засідання призначено на 14.01.2020.

26.12.2019 від відповідача-2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-2 просить відмовити у задоволенні позову в частині визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновської О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47436836 від 20.06.2019 на нежитлове приміщення № 148 (літера «А»), загальною площею 84,4 кв.

28.12.2019 від відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-1 проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

02.01.2020 від відповідача-3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач-3 проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

13.01.2020 позивачем до суду подано відповідь на відзиви.

В підготовчому засіданні 14.01.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 23.01.2020.

15.01.2020 позивачем подано до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача 17.01.2020 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника позивача.

20.01.2020 відповідачем-3 до суду подано заперечення на відповідь позивача на відзиви.

22.01.2020 відповідачем-1 подано до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник відповідача-1 22.01.2020 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника відповідача-1.

23.01.2020 відповідачем-3 до суду подано заперечення на відповідь позивача на відзиви.

В підготовчому засіданні 23.01.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 11.02.2020.

10.02.2020 позивачем до суду подано клопотання про зупинення провадження у справі № 910/16166/19 до набрання законної сили судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 640/14230/19.

11.02.2020 позивачем до суду подано заяву про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 11.02.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати про залишення без розгляду клопотання позивача про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 11.02.2020 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 18.02.2020.

13.02.2020 від третьою особою-2 до суду подано відзив на позовну заяву.

Позивач в судовому засіданні 18.02.2020 підтримав подану ним заяву про залишення позову без розгляду. Також позивачем наведено причини пропуску строку на звернення із відповідним клопотанням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 у справі № 910/16166/19 скасовано. Матеріали справи № 910/16166/19 направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16166/19 від 07.10.2020 судове засідання призначено на 22.10.2020.

13.10.2020 позивачем подано до суду клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача 16.10.2020 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника позивача.

15.10.2020 від відповідача-3 на електрону пошту суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

16.10.2020 позивачем до суду подано клопотання про поновлення строку для подачі доказів та приєднання цих доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16166/19 від 16.10.2020 клопотання відповідача-3 повернуто без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 господарського процесуального кодексу України.

20.10.2020 позивачем до суду подано пояснення по справі.

22.10.2020 відповідачем-1 до суду подано заперечення на пояснення позивача.

22.10.2020 відповідачем-1 до суду подано заперечення на клопотання позивача про поновлення строку для подачі доказів.

В судовому засіданні 22.10.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 03.11.2020.

22.10.2020 від відповідача-3 надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 22.10.2020, в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16166/19 від 23.10.2020 в задоволенні клопотання відповідача-3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

30.10.2020 відповідачем-3 до суду подано заперечення на дії позивача щодо подання датованих 19.10.2020 письмових пояснень, висновку проведеної 18.09.2020 будівельно-технічної експертизи та клопотання про поновлення строку для подачі доказів, що свідчать про зловживання процесуальними правами.

30.10.2020 від відповідача-3 до суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 03.11.2020, в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16166/19 від 02.11.2020 в задоволенні клопотання відповідача-3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції відмовлено.

В судовому засіданні 03.11.2020 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 207 Господарського процесуального кодексу України про визнання поважними причини пропуску позивачем строку для надання доказів по справі та залучено відповідні докази до справи.

В судовому засіданні 03.11.2020 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.11.2020.

16.11.2020 відповідачем-3 до суду подано пояснення по справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем разом з позовною заявою було подано висновок експерта Державного підприємства «Інформаційні судові системи» № 001-ІВМ/19 від 18.02.2019. Також позивачем поданий до суду висновок експерта Малого приватного підприємства «Виробнича фірма «Науктехпроект» № 13/20 від 18.09.2020.

Відповідно до ч. 5 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Заперечення відповідача-3 проти поданих позивачем висновків зводяться до того, що вказані висновки складені експертами без повідомлення їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Також відповідачі у відзивах на позовну заяву заперечують проти тверджень позивача що приміщення № 148 є допоміжним, оскільки згідно технічного паспорту виготовленого станом на 27.09.2012 приміщення № 148 за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 13 є нежитловими приміщеннями. Крім того, зазначають, що згідно наявного у матеріалах справи поверхового плану будинку по вул. Суворова, 13 складеного 30.09.1972 спірні нежитлові приміщення за № 148 існували як такі на той час як приміщення для спортивних занять, а потім - піонерського форпосту.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2020 призначено по справі № 910/16166/19 судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз; провадження у справі № 910/16166/19 зупинено на час проведення експертизи.

13.01.2021 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли: лист № 387/21-43 від 11.01.2021, в якому просить у зв`язку із великою завантаженістю експертів погодити терміни виконання експертизи понад 90 календарних днів; клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 провадження у справі № 910/16166/19 поновлено. Погоджено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз проведення експертного дослідження у справі № 910/16166/19 понад передбачений п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень строк. Зобов`язано позивача у строк до 12.02.2021 включно подати додаткову технічну документацію. Провадження у справі № 910/16166/19 зупинено на час проведення експертизи.

24.05.2021 на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли: лист № 387/21-43 від 20.05.2021 та клопотання експерта про проведення натурного обстеження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021 провадження у справі № 910/16166/19 поновлено. Повідомлено сторони про необхідність бути присутніми під час проведення обстеження об`єкта дослідження, а саме приміщень № 1-8 групи приміщень № 148 загальною площею 84,4 кв. м, що розташоване у другому під`їзді першого поверху будови літери «А» секції «Е» багатоквартирного житлового будинку № 13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка в м. Києві, яке відбудеться 09.07.2021 орієнтовано з 10-00 год., а також забезпечити безперешкодний доступ до об`єкта дослідження та належні умови для роботи експерта. Прибуття експерта та початок обстеження узгодити з експертом додатково за телефоном. У разі не узгодження з експертом порядку організації обстеження у термін не менш ніж двох робочих днів до призначеної дати, обстеження буде скасовано. Для організації обстеження, уточнення часу проведення обстеження, а також порядку виконання обстеження тощо, прохання експерта звертатися за тел.: . Провадження у справі № 910/16166/19 зупинено на час проведення експертизи.

22.07.2021 до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз листом № 387/21-43 від 19.07.2021 повернуто матеріали справи № 910/16166/19 разом з висновком експерта № 387/21-43 від 19.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 провадження у справі № 910/16166/19 поновлено, судове засідання призначено на 31.08.2021.

31.08.2021 позивачем в судовому засіданні подано клопотання про відкладення розгляду справи для надання позивачу можливості ознайомитись з матеріалами справи.

В судовому засіданні 31.08.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.09.2021.

01.09.2021 відповідачем-1 до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник відповідача-1 01.09.2021 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника відповідача-1.

01.09.2021 позивачем до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник позивача 02.09.2021 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника позивача.

09.09.2021 позивачем до суду подано пояснення щодо висновку експертизи та інших обставин справи.

В судовому засіданні 09.09.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.09.2021.

В судовому засіданні 16.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 165-р від 06.04.2000 «Про передачу об`єктів державної власності в управління Державному управлінню справами» було передано в управління Державному правлінню справами об`єкти державної власності згідно з додатком, зокрема будинок у місті Києві по вул. Суворова, 13.

Розпорядженням керівника Державного управління справами № 439 від 27.09.2002 створено Державне підприємство «Укржитлосервіс»

Відповідно до розпорядження Керівника Державного управління справами № 205 від 01.08.2011 створено Державне підприємство «Держінвестконсалтинг» зі статутним капіталом у розмірі 1.350,00 грн за рахунок майна, яке передається з балансу Державного управління справами на баланс Державного підприємства «Держінвестконсалтинг» та закріплюється за ним на праві господарського відання.

У подальшому розпорядженням Керівника Державного управління справами № 392 від 27.12.2012 доручено Державному підприємству «Укржитлосервіс» передати з балансу, а Державному підприємству «Держінвестконсалтинг» прийняти на баланс нежитлове приміщення № 148 загальною площею 84,4 кв. метра, що розташоване у будівлі (літер «А») за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 13 інвентарний номер 1301023, за рахунок якого розпорядженням Керівника Державного управління справами № 60 від 26.03.2013 збільшено статутний капітал Державного підприємства «Держінвестконсалтинг» на суму 1.318.860,00 грн.

Згідно акту приймання-передачі від 15.01.2013 нежитлове приміщення № 148 загальною площею 84,4 кв. метра, що розташоване у будівлі (літер «А») за адресою: м. Київ, вул. Суворова, 13 передано з балансу Державного підприємства «Укржитлосервіс» на баланс Державного підприємства «Держінвестконсалтинг»

13.09.2018 установчими зборами співвласників багатоквартирного житлового будинку № 13 по вулиці Михайла Омеляновича-Павленка в місті Києві прийнято рішення про створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» та про прийняття даного будинку в управління ОСББ «Суворова 13», яке оформлене протоколом установчих зборів ОСББ «Суворова 13» № 1 від 13.09.2018.

29.10.2018 проведена державна реєстрація ОСББ «Суворова 13» (), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Статуту ОСББ «Суворова 13» завданням та предметом діяльності об`єднання є: забезпечення реалізації прав та здійснення обов`язків співвласників на володіння та користування спільним майном; забезпечення належного утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території; сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; забезпечення виконання співвласниками своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

ОСББ «Суворова 13» листом № 12/11 від 12.11.2018 повідомило ДП «Укржитлосервіс» як попереднього балансоутримувача будинку, а також його засновника та орган управління майном - Державне управління справами, про створення ОСББ «Суворова 13» та просило передати житловий будинок по акту приймання-передачі в управління ОСББ «Суворова 13» з допоміжними приміщеннями, спільним майном багатоквартирного будинку, технічної та іншою передбаченою законодавством документацією на будинок; повідомити ОСББ «Суворова 13» про відповідальних представників попереднього балансоутримувача, які увійдуть до складу Комісії з приймання-передачі будинку в управління ОСББ «Суворова 13».

Фондом державного майна України, на підставі поданої суб`єктом управління - Державним управлінням справами, до Єдиного реєстру об`єктів державної власності внесено відомості щодо державного майна - нежитлового приміщення № 148 літера А, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Омельяновича-Павленка Михайла, буд. 13, балансоутримувачем зазначено Державне підприємство «Держінвестконсалтинг», що підтверджується наявною у справі копією відповідного витягу (додаток до листа ФДМУ № 10-15-25765 від 17.12.2018).

В подальшому, ОСББ «Суворова 13» листами № 23/04/2019 від 23.04.2019 та № 20/05/2019 від 20.05.2019 повідомляло ДП «Укржитлосервіс» та Державне управління справами про засідання комісії з приймання-передачі будинку в управління ОСББ, включення та направлення свої представників в роботу комісії.

20.06.2019 державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту з питань реєстрації виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Духновською Олесею Анатоліївною прийнято рішення за № 47436836 про проведення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, що розташоване: м. Київ, вул. Омельяновича-Павленка Михайла, буд. 13 за суб`єктом - Держава в особі Державного управління справами.

Спір виник внаслідок того, що на думку позивача відповідачем-2 протиправно зареєстровано право власності на нежитлове приміщення, яке є допоміжним та перебуває у спільній сумісні власності усіх співвласників багатоквартирного будинку № 13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у м. Києві.

Відповідачі в свою чергу заперечують проти вимог позивача, оскільки вважають, що рішення прийнято у повній відповідності до норм чинного законодавства України, у зв`язку з тим, що спірні приміщення не є допоміжними, а є нежитловими приміщеннями.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» - допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Як визначено п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Частиною 2 ст. 382 Цивільного кодексу України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

З положень статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» вбачається, що у процесі приватизації громадяни набувають право власності на квартири та допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, які призначені для забезпечення його експлуатації та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

У відповідності до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у спільній сумісній власності співвласників багатоквартирного будинку і не підлягає відчуженню. Загальне майно перебуває у спільній частковій власності співвласників багатоквартирного будинку. Допоміжні приміщення складаються із загального та неподільного майна і належать співвласникам приміщень нежитлового фонду на праві спільної власності (спільне майно). Неподільне майно (сходові клітини, коридори, підвали тощо) належать співвласникам на праві спільної сумісної власності та не підлягає відчуженню. Власники приміщень володіють, користуються і у встановлених межах розпоряджаються спільним майном відповідно до вимог цивільного законодавства.

Конституційний суд України у рішенні від 02.03.2004 № 4-рп/2004 по справі № 1-2/2004 висловився, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього; власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир; питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Згідно з п. 4.3 зазначеного рішення відповідно до Конституції України всі суб`єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів і т. ін.

Правовий режим майна, що перебуває у спільній власності власників квартир, має визначатися, відповідно до Конституції України, виключно законами України.

Таким чином, питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку - на надбудову поверхів, улаштування мансард і т.ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо), має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України.

Рішенням Конституційного Суду України від 02.03.2004 у справі № 1-2/2004 розтлумачено, що в аспекті конституційного звернення і конституційного подання положення частини першої статті 1, положення пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» треба розуміти так:

1.1. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього.

1.2. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц звернула увагу на те, що законодавцем розмежовано поняття допоміжного та нежилого приміщень у багатоквартирному будинку відповідно до статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об`єктом цивільно-правових відносин.

При цьому Верховний Суд у постанові від 06.08.2019 у справі № 914/843/17 (п. 59) зазначив, що допоміжне приміщення багатоквартирного будинку і нежитлове приміщення є різними приміщеннями, критерії їх розмежування є досить чіткими, а тому відсутні підстави стверджувати, що у різних випадках одне і те ж приміщення може одночасно відноситися до допоміжного та бути нежитловим.

Визначальним для правильного вирішення подібних спорів є з`ясування та визначення правового статусу спірних приміщень у багатоквартирному будинку, а саме встановлення, чи належать спірні приміщення до числа допоміжних, чи є нежитловими приміщеннями в структурі житлового будинку, з урахуванням характеристик таких приміщень.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 914/843/17, від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 15.09.2020 у справі № 904/5047/18.

З метою встановлення статусу спірного приміщення ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2020 у справі № 910/16166/19 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої було поставлено наступне питання:

Приміщення №№ 1-8 групи приміщень № 148 загальною площею 84,4 кв. м, що розташоване у другому під`їзді першого поверху будови літери «А» секції «Е» багатоквартирного житлового будинку № 13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка в м. Києві належить до допоміжних або нежитлових приміщень та яке його функціональне призначення?

22.07.2021 до суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта № 387/21-43 від 19.07.2021.

Відповідно до зазначеного висновку експертом встановлено наступне

Приміщення №№ 1-8 групи приміщень № 148 загальною площею 84,4 кв. м, що розташоване у другому під`їзді першого поверху будови літери «А» секції «Е» багатоквартирного житлового будинку № 13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка в м. Києві не відноситься до допоміжних приміщень житлового будинку та є нежитловими приміщеннями з причин, які наведені у дослідницькій частині висновку.

Станом на момент обстеження функціональне призначення приміщень відповідно запроектованого у 1970 році змінено.

В зв`язку з відсутністю в наданих матеріалах справи проектної документації з капітального ремонту (реконструкції) приміщень відповідно до вимог ДБН, зокрема щодо їх функціонального призначення, на момент проведення досліджень встановити запроектоване функціональне призначення приміщень, що досліджуються - не вбачається за можливе. Станом на момент обстеження функціональне використання приміщень наведено у дослідницькій частині висновку.

Так на сторінці 23 висновку зазначено наступне на момент обстеження функціональне використання приміщень (номера приміщень за паспортом БТІ від 27.09.2012): 1, 2 - коридор, 3 - складова, 4 - кухня, 7, 6 - санвузол (вхід з коридору), 8 (частина) - офісне приміщення, 8 (частина) - офісне приміщення (кабінет директора), 5 - санвузол (вхід з частини кабінету директора).

Отже, з вищенаведеного висновку експерта вбачається, що спірні приміщення за своїм статусом не є допоміжними, а є нежитловими приміщеннями.

Допоміжними приміщеннями мають вважатися всі без винятку приміщення багатоквартирного житлового будинку, незалежно від наявності або відсутності в них того чи іншого обладнання, адже їх призначенням є обслуговування не лише будинку, а й власників квартир, підвищення життєвого комфорту і наявність різних способів задоволення їх побутових потреб, пов`язаних із життєзабезпеченням. І лише приміщення, що з самого початку будувалися як такі, використання яких мало інше призначення (магазини, перукарні, офіси, поштові відділення тощо), залишаються тими, що не підпадають під правовий режим допоміжних приміщень.

Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 916/2069/17, від 22.11.2018 у справі № 904/1040/18, від 15.05.2019 у справі № 906/1169/17, від 06.08.2019 у справі № 914/843/17.

У дослідницькій частині висновку експерта зазначено, що відповідно до робочих креслень «Забудова кварталу по вул. Суворовській № 5. Будинок № 4 секція «Е». План 1-го поверху», виконаних державним інститутом по проектуванню «Київпроект» від 04.1970, замовлення 16688 запроектовано наступне призначення приміщень: приміщення піонерського форпоста, переодягальня, кладова, умивальник та санвузол.

Відповідно до планувальних рішень за інженерними розділами, що виготовлені за тим же замовленням 16688 від 05.1970 року надано більш уточнююче функціональне призначення основного приміщення «піонерського форпосту» як «спортивна зала».

Під час Радянського Союзу в рамках розвитку піонерського руху були організовані спортивні та інші гуртки, які мали назву «Піонерські форпости».

Також при дослідженні наданих аркушів 1-поверху щодо інших інженерних розділів проекту (газопостачання, опалення, водопостачання, каналізування, електроживлення) експертом в приміщення, що досліджуються, не встановлено вузлів керування інженерними мережами житлового будинку.

Отже, експерт зазначив, що для безпосереднього обслуговування житлового будинку та/або побутових потреб мешканців цього будинку, приміщення, що досліджуються, в 1970 році не проектувались та не будувались, і були нежитловими приміщеннями, що розташовувались на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Отже, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Таким чином, з огляду на те, що спірні приміщення багатоповерхового житлового будинку № 13, розташованого по вул. Михайла Омеляновича-Павленка у м. Києві, не є допоміжними приміщеннями вказаного будинку та, як наслідок, не можуть належати на праві спільної сумісної власності співвласникам квартир та нежитлових приміщень у цьому будинку, суд дійшов висновку про те, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірне приміщення за Державою в особі Державного управління справами, не зумовлює порушення прав Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13», що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині визнання такого рішення незаконним та скасування.

Щодо вимоги позивача про усунення перешкод в користуванні спірним приміщенням шляхом звільнення суд відзначає наступне

Частина 1 ст. 317 Цивільного кодексу України встановлює, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 320 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 147 Господарського кодексу України право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у статті 20 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України, передбачено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються у тому числі шляхом припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення.

Згідно ч. 1 статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки спірні приміщення не є допоміжними, тому право спільної власності у співвласників багатоквартирного будинку № 13 по вул. Михайла Омеляновича-Павленка в м. Києві на ці приміщення не виникло.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту виникнення у позивача та/або набуття ним у встановленому законодавством порядку права власності на спірні приміщення позивачем також не надано.

Відтак, враховуючи встановлене, подані докази в їх сукупності, позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності та порушення права власності на спірне приміщення, тому позивач не вправі вимагати усунення в користуванні цим приміщеннями шляхом їх звільнення, а отже позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести обставини на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Суворова 13» необґрунтовані та задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 30.09.2021.

Суддя В.В.Сівакова