УХВАЛА

м. Київ

07.10.2021Справа № 910/11872/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову

за позовом ОСОБА_1

до 1) Релігійної організації «Благодійне місійне товариство «Слово життя»

2) Державної служби України з питань етнополітики та свободи совісті

про визнання недійними рішень загальних зборів і правління та скасування реєстраційної дії (запису) у ЄДР

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Релігійної організації «Благодійне місійне товариство «Слово життя», Державної служби України з питань етнополітики та свободи совісті про визнання недійними рішень загальних зборів і правління та скасування реєстраційної дії (запису) у ЄДР, а саме:

- визнати недійними рішення, оформлені протоколом №13/11-2020 Загальних зборів Релігійної організації «Благодійне місійне товариство «Слово життя» від 13.11.2020р.,

- визнати недійними рішення, оформлені протоколом №14/11-2020 засідання Правління Релігійної організації «Благодійне місійне товариство «Слово життя» від 13.11.2020р.,

- скасувати реєстраційну дію (запис) №004037627 в ЄДР про внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи), проведеної щодо відповідача-1 01.12.2020р. державним реєстратором відповідача-2.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.07.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

02.08.2021 до канцелярії суду позивач подав супровідний лист з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2021 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 14.09.2021.

09.09.2021 на електронну адресу суду та 10.09.2021 поштовим зв`язком від відповідача-2 надійшов відзив з додатками.

10.09.2021 на адресу суду від Міністерства культури та інформаційної політики України надійшов лист, в якому повідомляє що воно позбавлене можливості надати, витребувані докази.

13.09.2021 на виконання вимог ухвали суду від 09.08.2021 поштовим зв`язком від відповідача-2 надійшли витребувані документи.

В судовому засіданні 14.09.2021 протокольною ухвалою суд задовольнив усне клопотання відповідача-1 про відкладення підготовчого засідання на 05.10.2021.

04.10.2021 через канцелярію суду відповідач-1 подав відзив.

05.10.2021 через канцелярію суду позивач подав клопотання про витребування належної якості додатку №1, заяву про зміну предмета позову і доповнення підстав позову та заяву про забезпечення позову.

Протокольною ухвалою від 05.10.2021 суд оголосив перерву у підготовчому судовому засіданні, розгляд справи призначено на 02.11.2021.

В заяві про забезпечення позову позивач просить суд: в порядку забезпечення позову, заборонити:

- загальним зборам членів і Правлінню Релігійної організації «БЛАГОДІЙНЕ МІСІЙНЕ ТОВАРИСТВО «СЛОВО ЖИТТЯ» приймати рішення з питань:

- внесення змін до її Статуту, а також

- зміни складу її керівних органів (Правління або Президента);

- державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (включаючи державних реєстраторів Державної служби України з етнополітики та свободи совісті) вчиняти реєстраційні дії щодо:

- державної реєстрації змін до відомостей про Релігійну організацію «БЛАГОДІЙНЕ МІСІЙНЕ ТОВАРИСТВО «СЛОВО ЖИТТЯ» (зміну керівника або відомостей про керівника), а також

-державної реєстрації змін до її установчих документів.

В обґрунтування заяви позивачем зазначено, що у його розпорядження знову випадково потрапив (був йому переданий адресатом) підписаний вже новим самопроголошеним «Президентом» товариства ОСОБА_2 лист-повідомлення про скликання нових «Загальних зборів» товариства на 18 вересня 2021 року з таким порядком денним, серед іншого: 1) про виключення окремих осіб із складу товариства, включення нових членів в Товариство, затвердження поіменного списку членів Товариства, 2) про затвердження статуту Товариства в новій редакції, 3) про уповноваження Президента Товариства на проведення державної реєстрації нової редакції статуту Товариства.

У разі якщо вищезазначене буде реалізовано, позивачу доведеться оспорювати і це рішення і Статут у новій редакції.

На думку позивача, без вжиття заходів забезпечення позову існує висока і підтверджена доказами імовірність прийняття нових рішень, що порушуватимуть права і законні інтереси позивача або перешкоджатимуть поновленню вже порушених прав/інтересів.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 ч.5 статті 137 ГПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору;

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі дійсної необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, заявник, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки, заявником не надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя С.М. Мудрий