УХВАЛА

м. Київ

04.10.2021Справа № 910/2654/21
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд"

про забезпечення позову

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд "

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасна комерційна нерухомість"

про стягнення 371 490,55 грн.,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд"

про стягнення 123 200,00 грн.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання;

Суддя Приходько І.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" про стягнення заборгованості за договором оренди №68К від 30.04.2020 у розмірі 371 490,55 грн., з яких: 334 582,91 грн. - основного боргу, 940, 90 грн. - 3 % річних, 3 765,08 грн. - пені, 32 201,66 грн. - штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

Станом на 15.03.2021 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 24.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.04.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли відзив, клопотання про здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача, а також зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" про стягнення 123 200,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 вирішено прийняти зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" до розгляду з первісним позовом у справі №910/2654/21, зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" про стягнення 123 200,00 грн. об`єднати в одне провадження з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" про стягнення 371 490,55 грн, здійснювати розгляд справи №910/2654/21 за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче засідання у справі на 17.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 відкладено підготовче засідання на 02.06.2021.

У підготовчому засіданні 02.06.2021 судом на підставі ч.5 ст.183 ГПК України оголошено перерву на 30.06.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сучасна комерційна нерухомість" та відкладено підготовче засідання на 30.08.2021.

Підготовче засідання, призначене на 30.08.2021, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Приходько І.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2021 призначено підготовче засідання на 07.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 відкладено підготовче засідання у даній справі на 06.10.2021.

16.09.2021 до Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову у справі №910/2654/21, в якій останній просить накласти арешт на грошові кошти в межах ціни позову в сумі 371 490,55 грн., що знаходяться на будь-яких (всіх) рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент", відкритих в будь-яких фінансових (в т.ч. банківських) установах, що будуть виявлені виконавцем під час виконання ухвали про забезпечення позову.

Подана заява мотивована тим, що оскільки договір оренди між позивачем та відповідачем було розірвано 31 січня 2021 року та відсутністю іншого власного нерухомого майна на балансі відповідача, існує ймовірність невиконанні рішення суду в разі не застосування заходів забезпечення позову, з огляду на можливість виведенні грошових коштів з рахунків відповідача з метою недопущення виконання рішення суду до набрання ним законної сили. Позивач вважає, що необхідно вжити заходи забезпечення позову з метою запобігання таким діям, що можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На думку позивача, є реальна загроза ефективному захисту порушених прав та інтересів позивача та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення позову при невжитті таких заходів, оскільки відповідач може здійснити заходи, спрямовані на виведення грошових коштів з наявних рахунків.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з частиною 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень частини 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку, зокрема, обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову в сумі 371 490,55 грн., суд зазначає, що заявником не надано жодних доказів у розумінні статей 76-79 ГПК України на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в цій справі та поновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, посилання заявника на те, що в провадженні Господарського суду м. Києва знаходиться інша справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Бізнес Девелопмент" про стягнення 233 154,11 грн., а також те, що протягом судового розгляду справи відповідачем було подано ряд клопотань про відкладення розгляду справи, про витребування документів та залучення третіх осіб, що на думку позивача, є лише приводом для затягування судового провадження, що може призвести до виведення відповідачем всіх доступних грошових коштів з банківських рахунків, не є достатньою підставою для висновку суду, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Так, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, всупереч наведених вимог закону, позивач в обґрунтування поданої ним заяви не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, а обставини, наведені ним в обґрунтування заяви про забезпечення позову, не є такими, що в розумінні ст. 136 Господарського процесуального кодексу України свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення позивача можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову про які просить заявник.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову не повною мірою відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, доведеності обставин реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача у разі невжиття судом заявлених заходів забезпечення позову, через що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Беручи до уваги запровадження карантину та особливого режиму роботи суду, зважаючи на період перебування судді Приходько І.В. у відпустці, питання про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" про забезпечення позову, розглядалось 04.10.2021.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інвестцентробуд" про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Приходько