РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2021Справа № 910/12670/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Бейкері Фуд Індастрі», Чернігівська обл., смт. Козелець

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікос Буд», м. Київ

про стягнення 199 150,34 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Бейкері Фуд Індастрі» (далі - ТзОВ з іноземною інвестицією «Бейкері Фуд Індастрі»/позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікос Буд» (далі - ТзОВ «Нікос Буд»/відповідач) про стягнення суми передоплати за непоставлений товар у розмірі 199 150,34 грн за договором поставки №3-2/10/20 від 02.10.2020.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.08.2021 позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Приписами статті 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

02.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нікос Буд» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Бейкері Фуд Індастрі» (далі - покупець) укладено договір поставки № 3-2/10/20, відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити (передати у власність) вироби бетонні і залізобетонні - товар, вільний від прав і претензій третіх осіб, в обсязі і кількості зазначеній у специфікації, а покупець - прийняти та оплатити товар в обсягах та кількості, які визначаються у заявках-замовленнях, які є додатками до цього договору і становлять невід`ємну його частину.

Згідно п. 2.1. договору ціна товару, що постачається постачальником, зазначається у рахунку-фактурі, яка формується постачальником на підставі погодженої сторонами специфікації.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що покупець оплачує товар в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що зазначений в розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» цього договору, не пізніше 14 банківських днів з дати фактичного отримання покупцем повного переліку товару, визначеного специфікацією, на підставі актів приймання-передачі товару, рахунків-фактур постачальника.

В п. 3.2. договору визначено, що поставка товару постачальником покупцеві здійснюється партіями в кількості і у строки, зазначені у відповідній заявці-замовленні, наданій покупцем постачальнику не пізніше 2 робочих днів до запланованої дати поставки, в якій зазначається: найменування, кількість, ціна та строк (обов`язковою умовою є дата та час) поставки товару.

Договір діє до 31.12.2020.

За твердженням позивача, сторони на підставі усної домовленості погодили поставку партії товару, а саме: асортимент, кількість та ціну товару.

На виконання усних домовленостей, відповідачем було виставлено на оплату рахунки, зокрема: рахунок №45 від 06.10.2020 на суму 1 501 445,52 грн та рахунок №78 від 10.11.2020 на суму 18 727,96 грн.

Позивачем оплачено ці рахунки на загальну суму 1 318 727,96 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 675 від 16.10.2020 на суму 400 000,00 грн, № 805 від 29.10.2020 на суму 300 000,00 грн, № 859 від 05.11.2020 на суму 200 000,00 грн, № 910 від 10.11.2020 на суму 18 727,96 грн, № 937 від 12.11.2020 на суму 200 000,00 грн, № 979 від 19.11.2020 на суму 200 000,00 грн.

У період з 22.10.2020 по 30.04.2021 відповідач з порушенням строків поставки, здійснював постачання товару партіями на загальну суму 1 119 577,62 грн, що підтверджується видатковими накладними: №120 від 22.10.2020, №121 від 23.10.2020, №122 від 23.10.2020, №123 від 26.10.2020, №124 від 27.10.2020, №125 від 04.11.2020, №126 від 05.11.2020, №127 від 05.11.2020, №128 від 06.11.2020, №129 від 06.11.2020, №130 від 09.11.2020, №131 від 11.11.2020, №132 від 13.11.2020, №133 від 13.11.2020, №134 від 14.11.2020, №135 від 16.11.2020, №136 від 16.11.2020, №137 від 17.11.2020, №138 від 17.11.2020, №141 від 18.11.2020, №142 від 18.11.2020, №143 від 19.11.2020, №144 від 19.11.2020, №145 від 20.11.2020, №164 від 27.11.2020, №165 від 27.11.2020, №166 від 28.11.2020, №167 від 28.11.2020, №168 від 30.11.2020, №169 від 30.11.2020, №170 від 01.12.2020, №171 від 01.12.2020, №172 від 15.12.2020, №173 від 15.12.2020, №174 від 16.12.2020, №110 від 11.11.2020, №3 від 13.01.2021, №4 від 23.01.2021, №5 від 25.01.2021, №23 від 06.04.2021, №24 від 07.04.2021, №25 від 22.04.2021, № 26 від 23.04.2021, №27 від 26.04.2021, №28 від 26.04.2021, №29 від 30.04.2021, №30 від 30.04.2021.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами-претензіями, зокрема: листи-претензії за вих. №478 від 22.12.2020 та за вих. №160 від 14.04.2021, в яких ТзОВ з іноземною інвестицією «Бейкері Фуд Індастрі» просило поставити товар у повному обсязі згідно перерахованої позивачем оплати.

Проте, вказані вище претензії повернуті позивачу з відміткою АТ «Укрпошта»: «за закінченням терміну зберігання».

Отже, відповідачем не поставлено товар на суму 199 150,34 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо здійснення поставки товару, позивач звернувся до суду з цим позовом про повернення сплачених грошових коштів у розмірі 199 150,34 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що 02.10.2020 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 3-2/10/20, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що покупець оплачує товар в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, що зазначений в розділі «Місцезнаходження та реквізити сторін» цього договору, не пізніше 14 банківських днів з дати фактичного отримання покупцем повного переліку товару визначеного специфікацією, на підставі актів приймання-передачі товару, рахунків-фактур постачальника.

Водночас, сторони погодили поставку партії товару, асортимент, кількість та ціну товару на підставі виставлених відповідачем рахунків на оплату № 45 від 06.10.2020 на суму 1 501 445,52 грн та рахунок № 78 від 10.11.2020 на суму 18 727,96 грн.

Судом також встановлено, що позивачем оплачено ці рахунки на загальну суму 1 318 727,96 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень, які містяться в матеріалах справи.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, в п. 3.2. договору визначено, що поставка товару постачальником покупцеві здійснюється партіями в кількості і у строки зазначені у відповідній заявці-замовленні, наданій покупцем постачальнику не пізніше 2 робочих днів до запланованої дати поставки, в якій зазначається: найменування, кількість, ціна та строк (обов`язковою умовою є дата та час) поставки товару.

Судом встановлено, що у період з 22.10.2020 по 30.04.2021 відповідач з порушенням строків поставки, здійснював постачання товару партіями на загальну суму 1 119 577,62 грн, що підтверджується копіями видаткових накладних, які містяться в матеріалах справи.

При цьому, відповідачем не здійснено поставку оплаченого позивачем товару на загальну суму 199 150,34 грн, на підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач двічі направляв на адресу відповідача претензію про здійснення поставки в повному обсязі.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

У відповідності до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 76, ст. 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, ураховуючи встановлене вище, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо поставки оплаченого товару, суд дійшов висновку, що ТзОВ «Нікос Буд» порушило умови договору поставки та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача про стягнення попередньої оплати у розмірі 199 150,34 грн.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Бейкері Фуд Індастрі» задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікос Буд» (02223, місто Київ, вулиця Піщана, будинок 37; ідентифікаційний код 43653140) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземною інвестицією «Бейкері Фуд Індастрі» (17000, Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вулиця Соборності, будинок 125; ідентифікаційний код 32858983) 199 150 (сто дев`яносто дев`ять тисяч сто п`ятдесят) грн 34 коп. - суму попередньої оплати за непоставлений товар та 2 987 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) грн 27 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук