ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2087/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Чернобровкіна Л.С.,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство про стягнення 9906,19 грн. та 32,34 дол. США, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство про стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань в загальному розмірі 1839,51 грн., в т.ч. 1371,31 грн. пені, 223,49 грн. 3% річних та 244,71 грн. інфляційних втрат, а також 6,04 дол. США. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

Відповідно до Закону України Про морські порти України та Порядку справляння та розміри ставок портових зборів в морських портах України, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316, позивача визначено суб`єктом, уповноваженим на справляння портових зборів із суден в морських портах України.

Зокрема, як вказує позивач, для додаткового врегулювання правовідносин між позивачем та відповідачем було укладено договір, а саме 22.12.2018 р. шляхом заповнення декларації про приєднання до договору № 367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою: http://www.uspa.gov.ua/images/Accession-agreement-2020.pdf, Приватне акціонерне товариство Українське Дунайське пароплавство (надалі - морський агент) приєдналось до умов зазначеного договору (декларація № 108), відповідно до п. 1.1 якого останній є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України та може бути укладений лише шляхом приєднання морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання Державному підприємству Адміністрація морських портів України декларації про приєднання до договору (додаток № 1 до договору), розміщеної на офіційному веб-сайті адміністрації за адресою: http://www.uspa.gov.ua/ru/devatelnost/morskie-agentv/dogovor-prisoedineniya в порядку, передбаченому договором.

Згідно п. 1.2 договору всі права та обов`язки Державного підприємства Адміністрація морських портів України (в тому числі прийняття, узгодження та виконання заявок морського агента, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо), які передбачені договором, виконуються відповідною філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України, перелік яких визначений у додатку № 3 до договору.

Наразі позивач зауважує, що з урахуванням додатку № 3 дія даного договору поширюється також на Ізмаїльську філію ДП АМПУ.

Так, позивач зазначає, що відповідачем в різні періоди часу із посиланням на договір було зроблено передоплати на рахунок адміністрації згідно наступних платіжних доручень: № LGF1422 від 24.07.2020 р.; № 040150481.261020 від 26.10.2020 р.; № LGF1622 від 06.08.2020 р.; № LGF1692 від 13.08.2020 р.; № LGF1862 від 03.09.2020 р.; № LGF90 від 17.09.2020 р.; № АОА33 від 08.10.2020 р.; № 1510 від 15.10.2020 р.; № LGF304 від 23.10.2020 р.; №С.48078FIGK від 09.10.2020 р.; № С.31438FIGK від 04.09.2020 р.; № С.24884FIGK від 18.08.2020 р.; № С.16528FIGK від 24.07.2020 р.; № С.8971FIGK від 03.07.2020 р.; № 040150237.231220 від 24.12.2020 р.; № LGF812 від 24.12.2020 р.; № LGF856 від 29.12.2020 р.; № LGF871 від 30.12.2020 р.; № LGF348 від 16.02.2021 р.; № LGF222 від 02.02.2021 р.; № 040150462.090421 від 09.04.2021 р.; № 040156756.290321 від 29.03.2021 р.; № LGF1 від 09.07.2020 р.; № С.83103FIGK від 22.04.2020 р.; № LGF8 від 14.07.2020 р.; № LGF1513 від 30.07.2020 р.; № LGF1972 від 01.10.2020 р., що не стосувались конкретних послуг та зборів по конкретним суднозаходам.

За ствердженнями позивача, відповідно до умов договору ним були виставлені наступні рахунки, які відповідач мав сплатити у встановлені строки, при цьому оплату рахунків в основному здійснено шляхом списання з передплат грошових коштів згідно листів відповідача. Проте, як вказує позивач, зарахування грошових коштів здійснено з порушенням строків на оплату рахунків, а саме:

- № 1776/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 10.08.2020 р. (лист від 10.08.2020 р. СЕФ-2/198);

- № 1777/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 30.07.2020 р. (лист від 29.07.2020 р. СЕФ-426);

- № 1778/12 від 31.05.2020 р. на суму 1627,27 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 17.09.2020 р. (лист від 17.09.2020 р. СЕФ-621);

- № 1779/12 від 31.05.2020 р. на суму 2247,19 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 22.07.2020 р. (лист від 22.07.2020 р. СЕФ-411);

- № 1780/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 17.07.2020 р. (лист від 17.07.2020 р. СЕФ-399);

- № 1781/12 від 31.05.2020 р. на суму 1627,27 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист від 22.10.2020 р. ВЕРФ-2/290);

- № 1782/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 30.07.2020 р. (лист від 29.07.2020 р. СЕФ-427);

- №1783/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 30.07.2020 р. (лист від 30.07.2020 р. СЕФ-428);

- № 1784/12 від 31.05.2020 р. на суму 2531,32 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист від 22.09.2020 р. ВЕРФ-2/247);

- № 1785/12 від 31.05.2020 р. на суму 1808,09 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 30.07.2020 р. (лист від 30.07.2020 р. СЕФ-428);

- № 1786/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист від 22.09.2020 р. ВЕРФ- 2/247);

- № 1787/12 від 31.05.2020 р. на суму 1833,91 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 17.09.2020 р. (лист від 17.09.2020 р. СЕФ-621);

- № 1788/12 від 31.05.2020 р. на суму 3383,69 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 30.12.2020 р. (платіжне доручення від 30.12.2020 р. № LGF871);

- № 1789/12 від 31.05.2020 на суму 3900,29 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 24.12.2020 р. (платіжне доручення від 24.12.2020 р. № LGF812);

- № 1790/12 від 31.05.2020 р. на суму 2970,42 грн. мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист від 22.10.2020 р. ВЕРФ-2/290);

- № 1701/12 від 28.05.2020 р. на суму 3,98 доларів США мав бути сплачений до 26.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 03.07.2020 р. (платіжне доручення від 03.07.2020 р. № С.8971FIGK);

- № 1791/12 від 31.05.2020 р. на суму 68,16 доларів США мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 17.07.2020 р. (лист від 17.07.2020 р. СЕФ-399);

- № 1792/12 від 31.05.2020 р. на суму 83,52 доларів США мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 22.07.2020 р. (лист від 22.07.2020 р. СЕФ-411);

- № 1793/12 від 31.05.2020 р. на суму 33,60 доларів США мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 16.07.2020 р. (лист від 15.07.2020 р. СЕФ-395);

- № 1794/12 від 31.05.2020 р. на суму 137,28 доларів США мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 1795/12 від 31.05.2020 р. на суму 79,68 доларів США мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 1796/12 від 31.05.2020 на суму 52,80 доларів США мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 03.09.2020 р. (лист від 01.09.2020 р. СЕФ-587);

- № 1797/12 від 31.05.2020 р. на суму 52,80 доларів США мав бути сплачений до 30.06.2020 р. включно, проте був сплачений лише 16.10.2020 р. (лист від 15.10.2020 р. ВЕРФ-2/279).

При цьому позивач зазначає, що на виконання умов договору вказані вище рахунки були направлені адміністрацією листом № 986/14-02-02/Вих/14 від 03.06.2020 р.

Також позивач додає, що з метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач направив відповідачу вимоги, а саме:

- вимога № 519/14-02-02/Вих/14 від 24.03.2021 р. щодо оплати штрафних та компенсаційних нарахувань за несвоєчасне виконання умов договору № 367-П- АПМУ-18 від 22.12.2018 р., яка отримана відповідачем 01.04.2021 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом поштового відправлення за № 445;

- вимога № 520/14-02-02/Вих/14 від 24.03.2021 р. щодо оплати штрафних та компенсаційних нарахувань за несвоєчасне виконання умов договору № 367-П- АПМУ-18 від 22.12.2018 р., яка отримана відповідачем 01.04.2021 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом поштового відправлення за № 445;

- вимога № 634/14-02-02/Вих/14 від 15.04.2021 р. щодо оплати штрафних та компенсаційних нарахувань за несвоєчасне виконання умов договору № 367-П- АПМУ-18 від 22.12.2018 р., яка отримана відповідачем 16.04.2021 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом поштового відправлення за № 567;

- вимога № 836/14-02-02/Вих/14 від 19.05.2021 р. щодо оплати штрафних та компенсаційних нарахувань за несвоєчасне виконання умов договору № 367-П-АПМУ-18 від 22.12.2018 р., яка отримана відповідачем 21.05.2021 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та трекінгом поштового відправлення за № 717.

Водночас, як вказує позивач, станом на дату подання даної позовної заяви вимоги залишаються без відповідного опрацювання з боку відповідача, з чого вбачається факт ігнорування відповідачем вимоги про сплату штрафних та компенсаційних нарахувань, що призводить до фінансових втрат ДП АМПУ.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі недосягнення сторонами згоди, спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Так, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 5.1, 5.2 договору позивачем здійснено розрахунок штрафних та компенсаційних нарахувань за неналежне виконання умов діючого договору.

Стосовно договірних зобов`язань в іноземній валюті, позивач зазначає, що, враховуючи встановлену законодавством можливість виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті та нарахування 3% річних, визначених статтею 625 ЦК України, ним здійснено розрахунок штрафних та компенсаційних нарахувань з урахуванням судової практики, зокрема, постанови ВС/ВСУ від 05.03.2019 р. по справі № 916/4692/15, від 01.04.2015 р. по справі № 909/660/14 тощо).

При цьому позивач зауважує, що у пунктах 44 та 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Також позивач вказує, що у пункті 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження 14-68цс18) міститься висновок про те, що за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Крім того, позивач зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, відповідно до якої як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Наразі у позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.07.2021 р. позовну заяву Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2087/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.08.2021 р. о 10 год. 30 хв.

29.07.2021 р. від позивача до господарського суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач вказує, що в результаті здійснення додаткового аналізу взаєморозрахунків за аналогічними послугами за договором про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України № 367-П-АМПУ-18 від 22.12.2018 р. позивачем виявлено додаткові порушення умов договору аналогічні раніше заявленим вимогам. Отже, як зазначає позивач, відповідачем здійснено оплату з порушенням строків, передбачених договором, також за наступними рахунками, виставленими позивачем, а саме:

- № 358/12 від 31.01.2021 р. на суму 3356,09 грн. мав бути сплачений до 26.02.2021 р. включно, проте сплачений 30.03.2021 р. (лист ВЕРФ-2/89 від 30.03.2021 р.);

- № 360/12 від 31.01.2021 р. на суму 1177,33 грн. мав бути сплачений до 26.02.2021 р. включно, проте сплачений 30.03.2021 р. (лист ВЕРФ-2/89 від 30.03.2021 р.);

- № 362/12 від 31.01.2021 на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 26.02.2021 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 363/12 від 31.01.2021 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 26.02.2021 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 553/12 від 21.02.2021 р. на суму 8,96 дол. США мав бути сплачений до 22.03.2021 р. включно, проте сплачений 29.03.2021 р. (платіжне доручення № 040156756 від 29.03.2021 р.);

- № 696/12 від 28.02.2021 р. на суму 2895,79 грн. мав бути сплачений до 29.03.2021 р. включно, проте сплачений 30.03.2021 р. (лист ВЕРФ-2/89 від 30.03.2021 р.);

- № 697/12 від 28.02.2021 р. на суму 1501,52 грн. мав бути сплачений до 29.03.2021 р. включно, проте сплачений 30.03.2021 р. (лист ВЕРФ-2/89 від 30.03.2021 р.);

- № 698/12 від 28.02.2021 р. на суму 107,52 дол. США мав бути сплачений до 29.03.2021 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 699/12 від 28.02.2021 р. на суму 107,52 дол. США мав бути сплачений до 29.03.2021 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 2097/12 від 30.06.2020 р. на суму 2741,82 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист ВЕРФ-2/247 від 22.09.2020 р.);

- № 2099/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 2100/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2101/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 2103/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 03.09.2020 р. (лист СЕФ-587 від 01.09.2020 р.);

- № 2105/12 від 30.06.2020 р. на суму 56,64 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 06.08.2020 р. (лист СЕФ-448 від 06.08.2020 р.);

- № 2108/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 16.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/279 від 15.10.2020 р.);

- № 2109/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист ВЕРФ-2/247 від 22.09.2020 р.);

- № 2111/12 від 30.06.2020 р. на суму 144,96 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 08.09.2020 (лист СЕФ-597 від 07.09.2020 р.);

- № 2114/12 від 30.06.2020 р. на суму 56,64 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 03.09.2020 р. (лист СЕФ-587 від 01.09.2020 р.);

- № 2115/12 від 30.06.2020 р. на суму 1716,84 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 19.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/280 від 19.10.2020 р.);

- № 2116/12 від 30.06.2020 р. на суму 98,88 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 06.08.2020 р. (лист СЕФ-448 від 06.08.2020 р.);

- № 2117/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист ВЕРФ-2/247 від 22.09.2020 р.);

- № 2119/12 від 30.06.2020 на суму .3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 17.09.2020 р. (лист СЕФ-621 від 17.09.2020 р.);

- № 2120/12 від 30.06.2020 р. на суму 3869,30 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 17.09.2020 р. (лист СЕФ-621 від 17.09.2020 р.);

- № 2121/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 30.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF871 від 30.12.2020 р.);

- № 2122/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 24.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF812 від 24.12.2020 р.);

- № 2123/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2124/12 від 30.06.2020 р. на суму 64,32 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 06.08.2020 р. (лист СЕФ-448 від 06.08.2020 р.);

- № 2125/12 від 30.06.2020 р. на суму 1511,84 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 212612 від 30.06.2020 р. на суму 1511,84 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 03.09.2020 р. (лист СЕФ-587 від 01.09.2020 р.);

- № 2128/12 від 30.06.2020 р. на суму 2229.34 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 06.08.2020 р. (лист СЕФ-448 від 06.08.2020 р.);

- № 2130/12 від 30.06.2020 р. на суму 1204,36 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 10.08.2020 р. (лист СЕФ-2/198 від 10.08.2020 р.);

- № 2132/12 від 30.06.2020 р. на суму 2229,34 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 09.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/272 від 09.10.2020 р.);

- № 2134/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 10.08.2020 р. (лист СЕФ-2/198 від 10.08.2020 р.);

- № 2139/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 17.09.2020 р. (лист СЕФ-621 від 17.09.2020 р.);

- № 2140/12 від 30.06.2020 р. на суму 1204,36 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 05.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/263 від 05.10.2020 р.);

- № 2141/12 від 30.06.2020 р. на суму 102,72 дол. США мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 08.09.2020 р. (лист СЕФ-597 від 07.09.2020 р.);

- № 2143/12 від 30.06.2020 р. на суму 2639,33 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 06.08.2020 р. (лист СЕФ-448 від 06.08.2020 р.);

- № 2145/12 від 30.06.2020 р. на суму 999,36 грн. мав бути сплачений до 28.07.2020 р. включно, проте сплачений 10.08.2020 р. (лист СЕФ-2/198 від 10.08.2020 р.);

- № 2537/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист ВЕРФ-2/247 від 22.09.2020 р.);

- № 2538/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2539/12 від 31.07.2020 р. на суму 1860,86 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист ВЕРФ-2/247 від 22.09.2020 р.);

- № 2540/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист ВЕРФ-2/247 від 22.09.2020 р.);

- № 2541/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 19.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/280 від 19.10.2020 р.);

- № 2542/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 23.09.2020 р. (лист ВЕРФ-2/247 від 22.09.2020 р.);

- № 2543/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 17.09.2020 р. (лист СЕФ-621 від 17.09.2020 р.);

- № 2544/12 від 31.07.2020 р. на суму 2100,11 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2545/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 03.09.2020 р. (лист СЕФ-587 від 01.09.2020 р.);

- № 2546/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 30.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF871 від 30.12.2020 р.);

- № 2547/12 від 31.07.2020 на суму 2100,11 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 29.12.2020 (платіжне доручення № LGF856 від 29.12.2020);

- № 2548/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 24.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF812 від 24.12.2020 р.);

- № 2549/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2550/12 від 31.07.2020 р. на суму 2100,11 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2551/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2553/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 09.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/272 від 09.10.2020 р.);

- № 2555/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296.38 грн. мав були сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 09.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/272 від 09.10.2020 р.);

- № 2557/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 17.09.2020 р. (лист СЕФ-621 від 17.09.2020 р.);

- № 2558/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 05.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/263 від 05.10.2020 р.);

- № 2560/12 від 31.07.2020 на суму 119,04 дол. США мав були сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 2561/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2020 р. (платіжне доручення від 09.042021 р. № 040150462.090421);

- № 2563/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав були сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 16.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/279 від 15.10.2020 р.);

- № 2564/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 08.09.2020 р. (лист СЕФ-597 від 07.09.2020 р.);

- № 2565/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав були сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 03.09.2020 р. (лист СЕФ-587 від 01.09.2020 р.);

- № 2566/12 від 31.07.2020 р. на суму 79,68 дол. США мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 16.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/279 від 15.10.2020 р.);

- № 2568/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 31.08.2020 р. включно, проте сплачений 08.09.2020 р. (лист СЕФ-597 від 07.09.2020 р.);

- № 2883/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав були сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2886/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 19.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/280 від 19.10.2020 р.);

- № 2889/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав були сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 30.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF871 від 30.12.2020 р.);

- № 2890/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 29.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF856 від 29.12.2020 р.);

- № 2891/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 24.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF812 від 24.12.2020 р.);

- № 2892/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2893/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 гри. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВНРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2894/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 22.10.2020 р. (лист ВНРФ 2/290 від 22.10.2020 р.);

- № 2896/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 гри. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 09.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/272 від 09.10.2020 р.);

- № 2897/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 гри. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 09.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/272 від 09.10.2020 р.);

- № 2899/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 05.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/263 від 05.10.2020 р.);

- № 2900/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 2902/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 2903/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 16.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/279 від 15.10.2020 р.);

- № 2905/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 16.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/279 від 15.10.2020 р.);

- № 2909/12 від 31.08.2020 р. на суму 1028,70 грн. мав бути сплачений до 28.09.2020 р. включно, проте сплачений 08.10.2020 р. (лист ВЕРФ-2/269 від 08.10.2020 р.);

- № 3253/12 від 30.09.2020 р. на суму 3260,03 грн. мав бути сплачений до 29.10.2020 р. включно, проте сплачений 30.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF871 від 30.12.2020 р.);

- № 3254/12 від 30.09.2020 р. на суму 3260,03 грн. мав бути сплачений до 29.10.2020 р. включно, проте сплачений 29.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF856 від 29.12.2020 р.);

- № 3255/12 від 30.09.2020 на суму 3260,03 грн. мав бути сплачений до 29.10.2020 р. включно, проте сплачений 24.12.2020 р. (платіжне доручення №LGF812 від 24.12.2020 р.);

- № 3263/12 від 30.09.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 29.10.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 3264/12 від 30.09.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 29.10.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 3610/12 від 31.10.2020 р. на суму 3385,30 грн. мав бути сплачений до 27.11.2020 р. включно, проте сплачений 30.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF871 від 30.12.2020 р.);

- № 3611/12 від 31.10.2020 р. на суму 3385,30 грн. мав бути сплачений до 27.11.2020 р. включно, проте сплачений 29.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF856 від 29.12.2020 р.);

- № 3612/12 від 31.10.2020 р. на суму 3385,30 грн. мав бути сплачений до 27.11.2020 р. включно, проте сплачений 24.12.2020 р. (платіжне доручення № LGF812 віл 24.12.2020 р.);

- № 3613/12 від 31.10.2020 р. на суму 137,28 дол. США мав бути сплачений до 27.11.2020 р. включно, проте сплачений 30.11.2020 р. (лист ВЕРФ-2/321 від 27.11.2020 р.);

- № 3614/12 від 31.10.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 27.11.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 3615/12 від 31.10.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 27.11.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 3955/12 від 30.11.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 29.12.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 3956/12 від 30.11.2020 р. на суму 115,20 дол. США мав бути сплачений до 29.12.2020 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 4109/12 від 17.12.2020 р. на суму 3,89 дол. США мав бути сплачений до 19.01.2021 р. включно, проте сплачений 10.02.2021 р. (лист ВЕРФ-2/44 від 09.02.2021 р.);

- № 4253/12 від 31.12.2020 р. на суму 909,31 грн. мав бути сплачений до 01.02.2021 р. включно, проте сплачений 19.02.2021 р. (лист ВЕРФ-2/55 від 19.02.2021 р.);

- № 4266/12 від 31.12.2020 р. на суму 4017,25 грн. мав бути сплачений до 01.02.2021 р. включно, проте сплачений 02.02.2021 р. (платіжне доручення №LGF222 від 02.02.2021 р.);

- № 4267/12 від 31.12.2020 р. на суму 2605,79 грн. мав бути сплачений до 01.02.2021 р. включно, проте сплачений 02.02.2021 р. (платіжне доручення №LGF222 від 02.02.2021 р.);

- № 4268/12 від 31.12.2020 р. на суму 110,04 дол. США мав бути сплачений до 01.02.2021 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421);

- № 4269/12 від 31.12.2020 р. на суму 119,04 дол. США мав бути сплачений до 01.02.2021 р. включно, проте сплачений 09.04.2021 р. (платіжне доручення від 09.04.2021 р. № 040150462.090421).

Відтак у поданій заяві про збільшення позовних вимог позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство додатково суму штрафних та компенсаційних нарахувань у розмірі 8066,68 грн. та 26,30 дол. США, з яких пеня - 5383,99 грн., 3% річних - 666,84 грн. (гривневі рахунки) та 26,30 дол. США (доларові рахунки), інфляційне збільшення суми боргу 2015,85 грн.

Вказана заява позивача судом прийнята до розгляду.

12.08.2021 р. від відповідача до господарського суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач вважає позов необґрунтованим та безпідставним в частині стягнення пені у розмірі 220,55 грн. та 3% річних у суму 0,57 грн. з огляду на те, що при нарахуванні пені позивач вийшов за межі спеціальної позовної давності, встановленої ч. 2 ст. 258 ЦК України. При цьому відповідач зауважує, що при застосуванні норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних за рахунками № 1777/12 від 31.05.2021 р., № 1782/12 від 31.05.2021 р., № 1784/12 від 31.05.2021 р., № 1786/12 від 31.05.2021 р. позивачем помилково включено день оплати вказаних рахунків у період, за який нараховано 3% річних. Відтак, відповідач у відзиві просить суд застосувати до ДП АМПУ в особі Ізмаїльської філії ДП АМПУ наслідки спливу позовної давності щодо стягнення пені у розмірі 220,55 грн., відмовити позивачу у стягненні пені у розмірі 220,55 грн. та 3% річних у сумі 0,57 грн.

Також 12.08.2021 р. від відповідача до господарського суду надійшли заперечення на заяву позивача про збільшення позовних вимог, в яких відповідач вказує, що у вказаній заяві позивач заявляє вимоги про стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань за несвоєчасну оплату рахунків згідно переліку, однак вказані вимоги позивача є новими, оскільки не були заявлені останнім в позовній заяві, а відтак суперечать приписам чинного законодавства. При цьому відповідач зауважує, що позивачем не подавалася відповідна заява про зміну предмету позову в порядку ст. 46 ГПК України, а під виглядом заяви про збільшення позовних вимог позивачем висунуто нові вимоги.

25.08.2021 р. від позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає про погодження зі здійсненим відповідачем контррозрахунком штрафних санкцій .

Крім того, 25.08.2021 р. від позивача на електронну адресу суду надійшли пояснення, в яких позивачем вказано, що додаткове заявлення до стягнення збільшеної кількості випадків порушень виконання умов договору № 367-П-АМПУ-18, а саме порушення строків оплати за такі ж послуги, є саме збільшенням позовних вимог, та в повній мірі кореспондується із висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 10.12.2019 р. у справі № 923/1061/18, від 23.01.2020 р. у справі № 925/186/19, від 09.07.2020 р. у справі № 922/404/19 тощо.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.08.2021 р. у справі № 916/2087/21 підготовче засідання відкладено на 07 вересня 2021 р.

У підготовчому засіданні господарського суду 07 вересня 2021 року по справі № 916/2087/21 було протокольно оголошено перерву до 27 вересня 2021 року о 16 год. 15 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

21.09.2021 р. від відповідача на електронну адресу суду надійшли пояснення, в яких відповідач не погоджується з розрахунками, наведеними позивачем у заяві про збільшення позовних вимог та вказує, що умовами п. 4.5 договору № 367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України від 03.12.2018 р. встановлено, що остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих адміністрацією (позивачем), оплачуються морським агентом (відповідачем) відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок адміністрації, згідно з актом наданих послуг, або інших документів, які підтверджують надання послуг.

При цьому, з посиланнями на ст.ст. 253, 549, ч. 1 ст. 255 ЦК України відповідач зауважує, що пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичного виконання договору (наприклад, поставка товару) не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені (аналогічна правова позиція, за ствердженнями позивача, наведена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі № 927/1091/17, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 травня 2019 року в рамках справи № 910/9078/18).

Водночас, як зауважує відповідач, позивачем всупереч нормам чинного законодавства України при здійсненні розрахунків пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання безпідставно було включено до періоду заборгованості день фактичної оплати (виконання зобов`язання) та нараховано пеню за день оплати ПрАТ УДП наступних рахунків:

- рахунок № 696/12 від 28.02.2021 р., який був сплачений 30.03.2021 р., що підтверджується самим позивачем;

- рахунок № 697/12 від 28.02.2021 р., який був сплачений 30.03.2021 р., що підтверджується самим позивачем;

- рахунок № 4266/12 від 31.12.2020 р., який був сплачений 02.02.2021 р., що підтверджується самим позивачем;

- рахунок № 4267 від 31.12.2020 р., який був сплачений 02.02.2021 р., що підтверджується самим позивачем.

Таким чином, відповідач вважає нарахування за вищезазначеними рахунками пені у загальній сумі 3,74 грн. та 3% річних в загальній сумі 0,90 грн. безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству України.

Щодо допущення позивачем арифметичних помилок при здійсненні розрахунків штрафних та компенсаційних нарахувань відповідач вказує, що при визначені суми пені за рахунком № 2115/12 від 30.06.2020 р. позивач помилково вказав у розрахунку суму 51,16 грн., замість 46,16 грн., а тому загальна сума штрафних та компенсаційних нарахувань за несвоєчасну оплату рахунку № 2115/12 від 30.06.2020 р. має складати 80,05 грн., а не 85,05 грн., як зазначено позивачем.

Крім того, як додає відповідач, розрахунок інфляції за час прострочення суми грошового зобов`язання за рахунком № 2140/12 від 30/06/2020 здійснено, виходячи із суми боргу 3074,94 грн., у той час як сума рахунку № 2140/12 від 30/06/2020 - 1204,36 грн., з огляду на що сума інфляції за прострочення оплати рахунку № 2140/12 від 30/06/2020 складає 3,60 грн., а не 9,19 грн., як зазначено позивачем.

Також відповідач додає, що у заяві про збільшення позовних вимог позивачем заявлено вимогу про стягнення 3% річних в доларах США за несвоєчасну оплату ПрАТ УДП рахунків № 362/12 від 31.01.2021 р., № 363/12 від 31.01.2021 р., № 553/12 від 21.02.2021 р., № 698/12 від 28.02.2021 р., № 699/12 від 28.02.2021 р., № 2099/12 від 30.06.2020 р., № 2101/12 від 30.06.2020 р., № 2105/12 від 30.06.2020 р., № 2108/12 від 30.06.2020 р., № 2111/12 від 30.06.2020 р., № 2114/12 від 30.06.2020 р., № 2116/12 від 30.06.2020 р., № 2124/12 від 30.06.2020 р., № 2141/12 від 30.06.2020 р., № 2537/12 від 31.07.2020 р., № 2560/12 від 31.07.2020 р., № 2561/12 від 31.07.2020 р., № 2563/12 від 31.08.2020 р., № 2564/12 від 31.07.2020 р., № 2565/12 від 31.07.2020 р., № 2566/12 від 31.07.2020 р., № 2568/12 від 31.07.2020 р., № 2900/12 від 31.08.2020 р., № 2902/12 від 31.08.2020 р., № 2903/12 від 31.08.2020 р., № 2905/12 від 31.08.2020 р., № 3263/12 від 30.09.2020 р., № 3264/12 від 30.09.2020 р., № 3613/12 від 31.10.2020 р., № 3614/12 від 31.10.2020 р., № 3615/12 від 31.10.2020 р., № 3955/12 від 30.11.2020 р., № 3956/12 від 30.11.2020 р., № 4109/12 від 17.12.2020 р., № 4268/12 від 31.12.2020 р., № 4269/12 від 31.12.2020 р., що є неправомірним у зв`язку з наступним. Так, посилаючись на ст. 192, ч.ч. 1, 3 ст. 533, ч. 2 ст. 625 ЦК України, Закон України Про валюту і валютні операції, відповідач наголошує, що аналіз наведених норм дає підстави вважати, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, на думку відповідача, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов`язання, передбачені, зокрема при застосуванні статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідна правова позиція, за ствердженнями відповідача, викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-79цс-14 від 02.07.2014 р., у постанові Вищого господарського суду України від 25.01.2017 р. по справі № 904/4316/15, якими було відмовлено у стягненні 3% річних у зв`язку із заявленими вимогами про їх стягнення у іноземній валюті. Також відповідач додає, що у постанові від 28.03.2017 р. по справі № 908/1771/16 Вищий господарський суд зробив висновок, що при застосуванні відповідальності у вигляді 3% річних до зобов`язань, що виражені у валюті, слід дотримуватися подібного правового підходу, беручи до уваги, що цей вид відповідальності, як і інфляційні, регулюється однією статтею та враховуючи правову природу трьох процентів річних. Отже, за ствердженнями відповідача, незважаючи на наявність правових підстав, передбачених ст. 625 ГПК України, позивач помилково визначив вимогу про стягнення 3% річних суму іноземної валюти, у той час вимогою у даному випадку може бути виключно національна валюта України у відповідному розмірі, а тому не можна вважати правильним розрахунок позивача, виходячи із суми іноземної валюти. Також відповідач вказує, що з аналогічних підстав нарахування позивачем 3% річних у позовній заяві у розмірі 6,04 дол. США за несвоєчасну оплату рахунків № 1701/12 від 28.05.2020 р., № 1791/12 від 30.06.2020 р., № 1792/12 від 31.05.2020 р., № 1793/12 від 31.05.2020 р., № 1794/12 від 31.05.2020 р., № 1795/12 від 31.05.2020 р., № 1796/12 від 31.05.2020 р., № 1797/12 від 31.05.2020 р. є неправомірним.

24.09.2021 р. від відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання по справі, призначеного на 27.09.2021 р., з огляду на відсутність у ПрАТ УДП можливості направлення представника для прийняття участі у судове засідання, а також з підстав встановлення на всій території України карантину до 31.12.2021 р.

Вказане клопотання судом було розглянуто під час судового засідання 27.09.2021 р., за результатами чого судом було відмовлено в його задоволенні з огляду на закінчення встановленого законом процесуального строку розгляду справи.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до Закону України Про морські порти України та Порядку справляння та розміри ставок портових зборів в морських портах України, затвердженого Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316, ДП Адміністрація морських портів України визначено суб`єктом, уповноваженим на справляння портових зборів із суден в морських портах України.

Відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 07.10.2009 р. № 1208 та від 03.06.2013 р. № 406 акваторія морського порту Ізмаїл надана ДП Адміністрація морських портів України в користування, та в межах акваторії доручено забезпечити безпеку мореплавства.

За положеннями ч. 1 ст. 22 Закону України Про морські порти України у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний.

Згідно з ч.ч. 3-5 ст. 22 Закону України Про морські порти України портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом. Порядок справляння та розміри ставок портових зборів в морських портах України затверджено Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013 р. № 316 (надалі - Порядок).

Відповідно до п. 1.3 Порядку портові збори (корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний) справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Так, 22 грудня 2018 р. Приватне акціонерне товариство Українське Дунайське пароплавство шляхом заповнення декларації про приєднання до договору № 367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України, розміщеної на офіційному веб-сайті Адміністрації за адресою: http://www.uspa.gov.ua/images/Accession-agreement-2020.pdf, приєдналось до умов зазначеного договору (декларація № 108). Таким чином, між Державним підприємством Адміністрація морських портів України (адміністрація) та ПрАТ Українське Дунайське пароплавство (морський агент), який, діючи від імені судновласника та за його рахунок, було укладено договір № 367-П-АМПУ-18 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору останній є договором приєднання в розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, який встановлює рівні умови для всіх суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність у морських портах України, та може бути укладений лише шляхом приєднання морського агента до всіх його умов в цілому шляхом надання адміністрації декларації про приєднання до договору (додаток № 1 до цього договору), розміщеної на офіційному веб-сайті адміністрації за адресою http://uspa.gov.ua/morski-agenti/dogovir-priednannya, в порядку передбаченому цим договором.

За умовами п. 1.2 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) всі права та обов`язки адміністрації (в тому числі, прийняття, узгодження та виконання заявок морського агента, ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, тощо), які передбачені цим договором, виконуються відповідною філією Державного підприємства Адміністрація морських портів України, перелік яких визначений у додатку № 3 до цього договору.

Таким чином, з урахуванням додатку № 3 дія даного договору поширюється також на Ізмаїльську філію ДП АМПУ.

Відповідно до п. 1.3 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) при виконанні даного договору сторони керуються та зобов`язані виконувати вимоги чинного законодавства України, Правил, режимних та розпорядчих документів адміністрації, в тому числі, положення, які діють у відповідному морському порту.

Пунктом 2.1 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначено, що даний договір врегульовує взаємовідносини адміністрації та морського агента під час агентування суден у морських портах, зокрема, щодо порядку нарахування та оплати за заявками морського агента портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (робіт), що надаються у морських портах України, перелік яких розміщений на веб-сайті адміністрації. за адресою http://uspa.gov.ua/ru/morskie-agenty/perechen-uslug-v-morskikh-portakh-ukrainy (надалі - послуги).

В п. 3.1 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначені права та обов`язки адміністрації, зокрема: створювати сприятливі умови дня виконання морським агентом своїх функцій на режимній території морського порту та надавати морському агенту оперативну інформацію, необхідну для його діяльності (п.п. 3.1.1); адміністрація виконує заявки морського агента, які пов`язані з обслуговуванням суден у відповідності до Правил. У випадку неможливості виконання заявки морського агента з об`єктивних причин (технічних, організаційних та інших) адміністрація про це повідомляє морського агента не пізніше 12 годин з моменту отримання заявки (п.п. 3.1.2); надавати морському агенту рахунки (у тому числі, попередні рахунки по портових зборах) після отримання від морського агента заявки на надання послуг, до якої додаються інформація про основні розміри судна та інші необхідні: документи у відповідності до Правил. Рахунки на попередню оплату послуг виставляються та надаються адміністрацією морському агенту не пізніше наступного робочого дня після отримання заявки від морського агента (п.п. 3.1.3); забезпечити своєчасне розміщення на офіційному веб-сайті адміністрації Правил для ознайомлення з ними морського агента, капітанів суден, судновласників тощо (п.п. 3.1.4); оформлювати перепустки для автотранспорту, працівникам морського агента та особам, які ним залучені, на територію адміністрації із стягненням плати згідно із затвердженими у відповідному морському порту вільними цінами (тарифами). Оформлення перепусток для доступу на режимну територію працівникам морського агента та особам, які ним залучені, здійснюється адміністрацією на підставі заяви, заздалегідь (не менш, ніж за 1 (один) повний робочий день) поданої морським агентом до відповідного підрозділу адміністрації, оформленої належним чином відповідно до вимог чинного положення (п.п. 3.1.5); адміністрація не має права перешкоджати або втручатися в діяльність морського агента, крім випадків, передбачених чинним законодавством, а також встановлювати умови діяльності, що погіршують становище морського агента порівняно з іншими суб`єктами господарювання або порушують його права та законні інтереси (п.п. 3.1.6); забезпечити своєчасне розміщення на офіційному веб-сайті адміністрації та/або офіційному веб-сайті адміністрації переліку послуг, що надаються у морських портах України, Правил для ознайомлення з ними морського агента, капітанів суден, судновласників тощо (п.п. 3.1.7); на письмовий запит морського агента щодо вільних цін (тарифів) адміністрації на послуги, зазначені в п. 2.1 цього договору, не пізніше 3 робочих днів від дня отримання запиту направити рекомендованим листом або вручити морському агенту під розписку листа з відповідними вільними цінами (тарифами) на послуги та порядком їх стягнення (п.п. 3.1.8).

Відповідно до п. 3.2 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначені обов`язки морського агента, зокрема: виконувати свої професійні обов`язки та договірні зобов`язання у відповідності з розпорядженнями принципала, здійснювати обслуговування суден під час підходу до морського порту, перебування в морському порту та відходу з морського порту (п. 3.2.1); морський агент зобов`язується своєчасно здійснювати усі розрахунки з адміністрацією за надані судну і морському агенту послуги в порядку, визначеному цим договором, зокрема, здійснювати від імені принципала розрахунки з адміністрацією з портових зборів, спеціалізованої послуги та інших послуг (п.п. 3.2.2); не пізніше, ніж за 24 години до заходу судна в морський порт, надавати відповідному підрозділу адміністрації заявку на оформлення попереднього рахунку по портових зборах згідно з додатком № 2 з додаванням копії обмірного свідоцтва або документа, що його замінює, а також інші документа, передбачені правилами (п.п.3.2.3); організовувати і забезпечувати роботу своїх працівників/представників/залучених осіб згідно з відповідними інструкціями по безпечному проведенню робіт на території порту, проводити інструктаж щодо правил безпеки, контролювати дотримання ними норм і правил охорони праці, а також нести відповідальність у встановленому законом порядку за порушення заходів безпеки, допущених його працівниками/представниками/залученими особами в процесі їх діяльності (п.п. 3.2.4); якщо після завершення вантажних операцій судно планує стоянку біля причалу або на рейді порту, морський агент судна зобов`язаний завчасно до завершення вантажних операцій, подати до адміністрації відповідну заявку (п.п. 3.2.5); морський агент зобов`язується вжити заходів щодо врегулювання усіх питань і розбіжностей, що виникають між капітаном судна, принципалом та адміністрацією (п.п. 3.2.6); для виключення розбіжностей стосовно нарахування податку на додану вартість (ПДВ) на вхід/вихід судна до/з порту, морський агент надає адміністрації документи, які підтверджують, що судно здійснює міжнародне перевезення вантажів (коносамент або інші), в строк, не пізніше 2 робочих днів з дати виходу судна з морського порту (п.п. 3.2.7); морський агент зобов`язується сповіщати адміністрацію про зміни юридичних і банківських реквізитів морського агента, зміни керівництва тощо. В іншому випадку усі збитки, пов`язані з відсутністю вищезазначеної інформації, простій суден, в очікуванні внесення змін, перерахування або повернення неправильно оформлених платежів тощо, відшкодовуються морським агентом у повному обсязі (п.п. 3.2.8); морський агент зобов`язаний завчасно до складання попередніх та остаточних рахунків проінформувати адміністрацію про наявні підстави, що надають судну право на знижки до портових зборів та в строк не пізніше 2 робочих днів з дати виходу судна з морського порту надати документи, що підтверджують право судна на отримання знижки (п.п. 3.2.9); зареєструвати обґрунтований розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у визначений чинним законодавством України строк (п.п. 3.2.10); своєчасно надсилати відповідному підрозділу адміністрації заявку на надання послуг, пов`язаних з обслуговуванням суден, в довільній формі (п.п. 3.2.11); морський агент зобов`язаний надати адміністрації документи, визначені у п. 12.4 цього договору. За відсутності будь-якого з визначених у п. 12.4 обов`язкових документів цей договір вважається неукладеним (п.п. 3.2.12).

Положеннями п. 3.3 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) передбачені права адміністрації: своєчасно та в повному обсязі отримувати плату від морського агента за надані послуги (п.п. 3.1.1); в односторонньому порядку змінювати вільні ціни (тарифи) на послуги по даному договору та затверджувати нові тарифи. При цьому адміністрація сповіщає про такі зміни морського агента шляхом опублікування їх на офіційному веб-сайті та/або електронною поштою/факсом. При цьому нові тарифи набирають чинності та є обов`язковими для морського агента не раніше 10 календарних днів з дня їхнього офіційного опублікування на офіційному веб-сайті адміністрації та/або сповіщення електронною поштою/факсом (п.п. 3.1.2); адміністрація має право відмовитись від цього договору в односторонньому порядку у разі систематичного (два і більше) невиконання або неналежного виконання морським агентом своїх зобов`язань за цим договором шляхом направлення письмового повідомлення на адресу морського агента не пізніше, ніж за 30 календарних днів до фактичної дати розірвання договору. У такому разі протягом зазначеного 30-денного строку адміністрація зобов`язується надати фактично замовлені морським агентом послуги згідно цього договору, після чого припинити надання послуг. Морський агент зобов`язується своєчасно сплатити рахунки за ці послуги, які виставлені адміністрацією. Протягом зазначеного терміну сторони проводять звіряння взаєморозрахунків за договором з визначенням майнових вимог сторін (якщо такі мали місце) (п.п. 3.3.3).

В п. 3.4 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначені права морського агента, зокрема: своєчасно та в повному обсязі отримувати послуги згідно з заявками та умовами цього договору (п. 3.4.1); своєчасно отримувати від адміністрації інформацію, необхідну для виконання своїх функцій (п. 3.4.2); отримувати від адміністрації акти наданих послуг (виконаних робіт), рахунки з підтверджуючими документами за надані послуги (виконані роботи) (п. 3.4.3).

За умовами п. 4.1 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) оплата портових зборів та спеціалізованої послуги здійснюється Морським агентом до виходу судна з морського порту на рахунок адміністрації у доларах США щодо суден під іноземним прапором і у національної валюті щодо суден під Державним прапором України на підставі рахунків, своєчасно виставлених адміністрацією.

Розмір зборів, тарифів на послуги, щонадаються адміністрацією, та які не підлягають державному регулюванню, визначається згідно з вільними цінами (тарифами) адміністрації, що діють на момент надання відповідних послуг (п. 4.4 договору (в редакції від 27.11.2019 р.).

Згідно п. 4.5 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих адміністрацією, оплачуються морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок адміністрації згідно з актом наданих послуг або інших документів, які підтверджують надання послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

Відповідно до п. 4.6 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) адміністрація надає остаточні рахунки на оплату послуг протягом 5 робочих днів з моменту виконання морським агентом пп.пп. 3.2.7 та 3.2.9 цього договору та передає їх морському агенту наступним чином:

- направляються за адресою електронної пошти/факсом, а у випадку відсутності такої адреси в умовах договору на дату його підписання - на адресу електронної пошти/факс, повідомлену морським агентом за запитом адміністрації; та/або

- передаються безпосередньо уповноваженому представнику морського агента під підпис у реєстрі пред`явлених рахунків; та/або

- направляються морському агенту іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою тощо).

Адміністрація може застосувати будь-який з описаних у цьому пункті договору способів передачі рахунку або кілька способів. Застосування одного з описаних способів передачі рахунку визнається сторонами достатнім з боку адміністрації для забезпечення оплати морським агентом такого рахунку. У випадку виникнення спорів щодо одержання морським агентом рахунку на оплату послуг, наданих адміністрацією, рахунок вважається переданим та одержаним морським агентом у разі своєчасного виставлення його адміністрацією морському агенту.

Положеннями п. 4.8 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначено, що морський агент, незалежно від отримання рахунку на оплату послуг адміністрації засобами електронної пошти/факсом, зобов`язаний вжити заходів для отримання рахунків на оплату послуг адміністрації безпосередньо у відповідному структурному підрозділі адміністрації протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту фактичного надання послуг. Неотримання морським агентом рахунків на оплату послуг не звільняє морського агента від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на неотримання рахунку, як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) послуг, своєчасно виставлених адміністрацією.

В п. 4.9 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) зазначено, що морський агент зобов`язаний протягом 5-ти банківських днів після отримання акту наданих послуг, за відсутності вмотивованих заперечень, оформити та повернути адміністрації підписаний та скріплений власною печаткою, якщо така використовується у відповідності до чинного законодавства України, належний адміністрації примірник акту та здійснити розрахунок згідно з умовами договору.

За умовами п. 5.1 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим договором.

Пунктом 5.2 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати послуг адміністрація має право вимагати від морського агента сплати на користь адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. У випадку затримання сплати рахунків в іноземній валюті більш, ніж на строк, передбачений чинним законодавством України з моменту надання послуги, адміністрація має право вимагати від морського агента компенсації штрафних санкцій, сплачених адміністрацією. Санкції, передбачені даним пунктом, можуть застосовуватись незалежно від інших заходів відповідальності і заходів забезпечення виконання зобов`язань, які підлягають застосуванню на підставі цього договору або чинного законодавства.

Згідно п. 7.1 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) всі суперечки, що виникають унаслідок підписання або тлумачення договору, або пов`язані з його виконанням, вирішуються шляхом переговорів.

Відповідно до п. 7.2 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) у разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

За положеннями п. 8.1 вказаного договору (в редакції від 27.11.2019 р.) останній набуває чинності з моменту реєстрації адміністрацією оригіналу декларації про приєднання (додаток № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною), але в будь-якому разі не раніше 01.01.2019 р., та діє до 30 червня 2019 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, взятих на себе під час дії цього договору.

За умовами п. 8.2 вказаного договору (в редакції від 27.11.2019 р.) дія договору вважається продовженою на кожний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про припинення даного договору.

В п. 9.1 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначено, що адміністрація може змінити умови цього договору в односторонньому порядку, повідомивши про це морського агента не пізніше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів шляхом публікації таких змін на офіційному веб-сайті адміністрації. При цьому така публікація на офіційному веб-сайті адміністрації вважається належним чином повідомленням морського агента.

За положеннями п. 9.2 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) протягом 30-денного строку з дня оприлюднення змін до цього договору на офіційному веб-сайті адміністрації морський агент має право ініціювати їх перегляд, при цьому морський агент має довести, що він позбавляється прав, які звичайно мав, а також якщо такі зміни виключають чи обмежують відповідальність адміністрації за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для морського агента.

В п. 12.1 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначено, що у відповідності до ст.ст. 634, 641 Цивільного кодексу України оприлюднення на офіційному веб-сайті адміністрації договору з додатками №№ 1-3, які є його невід`ємною частиною, є публічною офертою, умови якої однакові для усіх морських агентів.

Згідно п. 12.2 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) підтвердженням повного та безумовного акцептування публічної оферти є оформлення (підписання) морським агентом декларації про приєднання до договору (додаток № 1 до цього договору), що свідчить про прийняття ним публічної оферти.

Відповідно до п. 12.3 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) декларація про приєднання підписується уповноваженою особою морського агента, яка має відповідні повноваження.

За положеннями п. 12.5 вказаного договору (в редакції від 27.11.2019 р.) після заповнення та підписання декларації про приєднання морський агент зобов`язаний направити два її оригінальних примірника до адміністрації.

За умовами п. 12.6 вказаного договору (в редакції від 27.11.2019 р.) останній не потребує подальшого двостороннього підписання чи вчинення інших дій та вважається укладеним з моменту отриманім та реєстрації адміністрацією двох оригінальних примірників декларації про приєднання від морського агенту, що свідчать про згоду дотримуватися умов договору без підписання письмового примірника адміністрацією.

Пунктом 12.7 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначено, що морський агент дає згоду безумовно дотримуватися умов договору та згоду отримати послуги на встановлених адміністрацією умовах з моменту оформлення (підписання) морським агентом декларації про приєднання.

В п. 12.8 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) визначено, що, акцептуючи договір, морський агент автоматично погоджується з повним та безумовним прийняттям ним положень договору та всіх додатків, що є його невід`ємною складовою частиною договору.

Розділом 13 договору (в редакції від 27.11.2019 р.) передбачені його додатки, а саме його невід`ємною частиною є: додаток № 1 - Декларація про приєднання до договору; додаток № 2 - Інформація для виставлення рахунку; додаток № 3 - Перелік та банківські реквізити філій ДП АМПУ.

При цьому в додатку № 2 до договору від 03.12.2018 р. № 367-П-АМПУ-18 була визначена інформація для виставлення рахунку, а в додатку № 3 - Перелік та банківські реквізити ДП АМПУ.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч.1 ст. 634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ст. 204 Цивільного кодексу України укладений сторонами договір, як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Так, оскільки укладений між сторонами договір містить умови, які притаманні договору доручення, договору морського агентування та договору про надання послуг, вказаний договір фактично є змішаним.

Згідно з ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно з п. 2.1 Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 р. № 348, морський агент - суб`єкт господарювання, який відповідно до договору морського агентування діє від імені та за дорученням судновласника як постійний представник судновласника та за винагороду надає послуги в галузі торговельного мореплавства; договір про надання послуг з вантажних операцій (далі - договір перевалки) - договір між портовим оператором або оператором терміналу та замовником, яким визначаються умови надання послуг з вантажних операцій в морському порту.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, укладений між сторонами по справі договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як з`ясовано судом, відповідно до умов зазначеного договору № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 р. за надання позивачем відповідних послуг відповідач мав оплачувати портові збори (якірний збір) по баржам згідно виставлених рахунків. Так, судом встановлено, що позивачем за надання послуг кожного місяця виставлялись відповідачу рахунки на оплату, а саме:

- рахунок № 1776/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. (в т.ч. ПДВ 236,77 грн.);

- рахунок № 1777/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. (в т.ч. ПДВ 236,77 грн.);

- рахунок № 1778/12 від 31.05.2020 р. на суму 1627,27 грн. (в т.ч. ПДВ 271,21 грн.);

- рахунок № 1779/12 від 31.05.2020 р. на суму 2247,19 грн. (в т.ч. ПДВ 374,53 грн.);

- рахунок № 1780/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. (в т.ч. ПДВ 236,77 грн.);

- рахунок № 1781/12 від 31.05.2020 р. на суму 1627,27 грн. (в т.ч. ПДВ 271,21 грн.);

- рахунок № 1782/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. (в т.ч. ПДВ 236,77 грн.);

- рахунок № 1783/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. (в т.ч. ПДВ 236,77 грн.);

- рахунок № 1784/12 від 31.05.2020 р. на суму 2531,32 грн. (в т.ч. ПДВ 421,89 грн.);

- рахунок № 1785/12 від 31.05.2020 р. на суму 1808,09 грн. (в т.ч. ПДВ 301,35 грн.);

- рахунок № 1786/12 від 31.05.2020 р. на суму 1420,63 грн. (в т.ч. ПДВ 236,77 грн.);

- рахунок № 1787/12 від 31.05.2020 р. на суму 1833,91 грн. (в т.ч. ПДВ 305,65 грн.);

- рахунок № 1788/12 від 31.05.2020 р. на суму 3383,69 грн. (в т.ч. ПДВ 563,95 грн.);

- рахунок № 1789/12 від 31.05.2020 р. на суму 3900,29 грн. (в т.ч. ПДВ 650,05 грн.);

- рахунок № 1790/12 від 31.05.2020 р. на суму 2970,42 грн. (в т.ч. ПДВ 495,07 грн.);

- рахунок № 1701/12 від 28.05.2020 р. на суму 3,98 доларів США (в т.ч. ПДВ 0,66 доларів США);

- рахунок № 1791/12 від 31.05.2020 р. на суму 68,16 доларів США (в т.ч. ПДВ 11,36 доларів США);

- рахунок № 1792/12 від 31.05.2020 р. на суму 83,52 доларів США (в т.ч. ПДВ 13,92 доларів США);

- рахунок № 1793/12 від 31.05.2020 р. на суму 33,60 доларів США (в т.ч. ПДВ 5,60 доларів США);

- рахунок № 1794/12 від 31.05.2020 р. на суму 137,28 доларів США (в т.ч. ПДВ 22,88 доларів США);

- рахунок № 1795/12 від 31.05.2020 р. на суму 79,68 доларів США (в т.ч. ПДВ 13,28 доларів США);

- рахунок № 1796/12 від 31.05.2020 р. на суму 52,80 доларів США (в т.ч. ПДВ 8,80 доларів США);

- рахунок № 1797/12 від 31.05.2020 р. на суму 52,80 доларів США (в т.ч. ПДВ 8,80 доларів США);

- рахунок № 358/12 від 31.01.2021 р. на суму 3356,09 грн. (в т.ч. ПДВ 559,35 грн.);

- рахунок № 360/12 від 31.01.2021 р. на суму 1177,33 грн. (в т.ч. ПДВ 196,22 грн.);

- рахунок № 362/12 від 31.01.2021 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 363/12 від 31.01.2021 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 553/12 від 21.02.2021 р. на суму 8,96 дол. США (в т.ч. ПДВ 1,49 доларів США);

- рахунок № 696/12 від 28.02.2021 р. на суму 2895,79 грн. (в т.ч. ПДВ 482,63 грн.);

- рахунок № 697/12 від 28.02.2021 р. на суму 1501,52 грн. (в т.ч. ПДВ 250,25 грн.);

- рахунок № 698/12 від 28.02.2021 р. на суму 107,52 дол. США (в т.ч. ПДВ 17,92 доларів США);

- рахунок № 699/12 від 28.02.2021 р. на суму 107,52 дол. США (в т.ч. ПДВ 17,92 доларів США);

- рахунок № 2097/12 від 30.06.2020 р. на суму 2741,82 грн. (в т.ч. ПДВ 456,97 грн.);

- рахунок № 2099/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 2100/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2101/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 2103/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 2105/12 від 30.06.2020 р. на суму 56,64 дол. США (в т.ч. ПДВ 9,44 доларів США);

- рахунок № 2108/12 від 30.06.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 2109/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2111/12 від 30.06.2020 р. на суму 144,96 дол. США (в т.ч. ПДВ 24,16 доларів США);

- рахунок № 2114/12 від 30.06.2020 р. на суму 56,64 дол. США (в т.ч. ПДВ 9,44 доларів США);

- рахунок № 2115/12 від 30.06.2020 р. на суму 1716,84 грн. (в т.ч. ПДВ 286,14 грн.);

- рахунок № 2116/12 від 30.06.2020 р. на суму 98,88 дол. США (в т.ч. ПДВ 16,48 доларів США);

- рахунок № 2117/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2119/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2120/12 від 30.06.2020 р. на суму 3869,30 грн. (в т.ч. ПДВ 644,88 грн.);

- рахунок № 2121/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2122/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2123/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2124/12 від 30.06.2020 р. на суму 64,32 дол. США (в т.ч. ПДВ 10,72 доларів США);

- рахунок № 2125/12 від 30.06.2020 р. на суму 1511,84 грн. (в т.ч. ПДВ 251,97 грн.);

- рахунок № 2126/12 від 30.06.2020 р. на суму 1511,84 грн. (в т.ч. ПДВ 251,97 грн.);

- рахунок № 2128/12 від 30.06.2020 р. на суму 2229,34 грн. (в т.ч. ПДВ 371,56 грн.);

- рахунок № 2130/12 від 30.06.2020 р. на суму 1204,36 грн. (в т.ч. ПДВ 200,73 грн.);

- рахунок № 2132/12 від 30.06.2020 р. на суму 2229,34 грн. (в т.ч. ПДВ 371,56 грн.);

- рахунок № 2134/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2139/12 від 30.06.2020 р. на суму 3074,94 грн. (в т.ч. ПДВ 512,49 грн.);

- рахунок № 2140/12 від 30.06.2020 р. на суму 1204,36 грн. (в т.ч. ПДВ 200,73 грн.);

- рахунок № 2141/12 від 30.06.2020 р. на суму 102,72 дол. США (в т.ч. ПДВ 17,12 доларів США);

- рахунок № 2143/12 від 30.06.2020 р. на суму 2639,33 грн. (в т.ч. ПДВ 439,89 грн.);

- рахунок № 2145/12 від 30.06.2020 р. на суму 999,36 грн. (в т.ч. ПДВ 166,56 грн.);

- рахунок № 2537/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2538/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2539/12 від 31.07.2020 р. на суму 1860,86 грн. (в т.ч. ПДВ 310,14 грн.);

- рахунок № 2540/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2541/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2542/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2543/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2544/12 від 31.07.2020 р. на суму 2100,11 грн. (в т.ч. ПДВ 350,02 грн.);

- рахунок № 2545/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2546/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2547/12 від 31.07.2020 р. на суму 2100,11 грн. (в т.ч. ПДВ 350,02 грн.);

- рахунок № 2548/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2549/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2550/12 від 31.07.2020 р. на суму 2100,11 грн. (в т.ч. ПДВ 350,02 грн.);

- рахунок № 2551/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2553/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2555/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2557/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2558/12 від 31.07.2020 р. на суму 3296,38 грн. (в т.ч. ПДВ 549,40 грн.);

- рахунок № 2560/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2561/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2563/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2564/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2565/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2566/12 від 31.07.2020 р. на суму 79,68 дол. США (в т.ч. ПДВ 13,28 доларів США);

- рахунок № 2568/12 від 31.07.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2883/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2886/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2889/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2890/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2891/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2892/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2893/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2894/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2896/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2897/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2899/12 від 31.08.2020 р. на суму 3270,73 грн. (в т.ч. ПДВ 545,12 грн.);

- рахунок № 2900/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2902/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2903/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2905/12 від 31.08.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 2909/12 від 31.08.2020 р. на суму 1028,70 грн. (в т.ч. ПДВ 171,45 грн.);

- рахунок № 3253/12 від 30.09.2020 р. на суму 3260,03 грн. (в т.ч. ПДВ 543,34 грн.);

- рахунок № 3254/12 від 30.09.2020 р. на суму 3260,03 грн. (в т.ч. ПДВ 543,34 грн.);

- рахунок № 3255/12 від 30.09.2020 на суму 3260,03 грн. (в т.ч. ПДВ 543,34 грн.);

- рахунок № 3263/12 від 30.09.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 3264/12 від 30.09.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 3610/12 від 31.10.2020 р. на суму 3385,30 грн. (в т.ч. ПДВ 564,22 грн.);

- рахунок № 3611/12 від 31.10.2020 р. на суму 3385,30 грн. (в т.ч. ПДВ 564,22 грн.);

- рахунок № 3612/12 від 31.10.2020 р. на суму 3385,30 грн. (в т.ч. ПДВ 564,22 грн.);

- рахунок № 3613/12 від 31.10.2020 р. на суму 137,28 дол. США (в т.ч. ПДВ 22,88 доларів США);

- рахунок № 3614/12 від 31.10.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 3615/12 від 31.10.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 3955/12 від .30.11.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 3956/12 від 30.11.2020 р. на суму 115,20 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,20 доларів США);

- рахунок № 4109/12 від 17.12.2020 р. на суму 3,89 дол. США (в т.ч. ПДВ 0,65 доларів США);

- рахунок № 4253/12 від 31.12.2020 р. на суму 909,31 грн. (в т.ч. ПДВ 151,55 грн.);

- рахунок № 4266/12 від 31.12.2020 р. на суму 4017,25 грн. (в т.ч. ПДВ 669,54 грн.);

- рахунок № 4267/12 від 31.12.2020 р. на суму 2605,79 грн. (в т.ч. ПДВ 434,30 грн.);

- рахунок № 4268/12 від 31.12.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США);

- рахунок № 4269/12 від 31.12.2020 р. на суму 119,04 дол. США (в т.ч. ПДВ 19,84 доларів США).

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, у відповідності з п. 4.5 договору від 03.12.2018 р. (в редакції від 27.11.2019 р.) остаточні рахунки по суднозаходу, а також по інших послугах, наданих адміністрацією, оплачуються морським агентом відповідно до затверджених вільних цін (тарифів) адміністрації протягом 20-ти банківських днів з дати своєчасного виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок адміністрації згідно з актом наданих послуг або інших документів, які підтверджують надання послуг. Нарахування ПДВ здійснюється згідно з чинним податковим законодавством України.

За ствердженнями позивача, відповідачем протягом періоду надання послуг несвоєчасно проводились розрахунки по виставленим рахункам з оплати портових зборів (якірного збору) та за надання послуг, що не спростовано останнім в ході розгляду справи. У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем грошового зобов`язання з оплати, позивачем відповідно до п. 5.2 договору було нараховано пеню в загальному розмірі 6755,30 грн., а також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми в загальному розмірі 890,33 грн., інфляційні втрати в розмірі 2260,56 грн., компенсаційні нарахування в розмірі 32,34 дол. США, які заявлені до стягнення.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені за неналежне виконання зобов`язань за спірним договором у розмірі 6755,30 грн. суд зазначає наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, п. 5.2 договору № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 р. (в редакції від 27.11.2019 р.) передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати послуг адміністрація має право вимагати від морського агента сплати на користь адміністрації пені у вигляді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення. У випадку затримання сплати рахунків в іноземній валюті більш, ніж на строк, передбачений чинним законодавством України з моменту надання послуги, адміністрація має право вимагати від морського агента компенсації штрафних санкцій, сплачених адміністрацією. Санкції, передбачені даним пунктом, можуть застосовуватись незалежно від інших заходів відповідальності і заходів забезпечення виконання зобов`язань, які підлягають застосуванню на підставі цього договору або чинного законодавства.

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 р. (в редакції від 27.11.2019 р.) щодо здійснення своєчасної оплати виставлених позивачем рахунків з оплати портових зборів і за надання послуг, а також те, що сторонами у п. 5.2 договору погоджено нарахування пені за несвоєчасну оплату наданих послуг, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за прострочення оплати, виходячи з облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді прострочення.

Між тим, ДП Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) первісно у позовній заяві було заявлено до стягнення з відповідача 1371,31 грн. пені за несвоєчасну оплату рахунків. Водночас відповідач, не погоджуючись із нарахованою позивачем сумою вказаної пені в розмірі 1371,31 грн., у відзиві на позов навів свій контррозрахунок пені за несвоєчасну оплату послуг, згідно якого її розмір складає 1150,76 грн., при цьому відповідач заперечує проти нарахування 220,55 грн. пені з огляду на сплив позовної давності щодо стягнення її у вказаному розмірі. Між тим позивач погодився з наведеним відповідачем у відзиві на позов контррозрахунком пені за несвоєчасну оплату послуг в розмірі 1150,76 грн., про що зазначив у поданій до суду 25.08.2021 р. відповіді на відзив (вх. № 22326/21).

Так, з огляду на заявлення відповідачем про сплив позовної давності для звернення позивачем до суду з вимогами про стягнення вказаної пені в розмірі 220,55 грн., суд зазначає наступне.

Частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність установлюється відповідно до статті 257 ЦК України тривалістю у три роки.

Так, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

Враховуючи те, що судом встановлено порушення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду із заявленим позовом, та з огляду на заяву відповідачем про сплив позовної давності, відповідно є підстави для застосування позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення пені.

Ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Порядок обчислення позовної давності в силу вимог частини другої статті 260 ЦК України не може бути змінений за домовленістю сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає правильним нарахування пені за шість місяців, визначених частиною шостою статті 232 ГК України, право на стягнення якої може бути заявлено в межах передбаченого пунктом 1 частини другої статті 258 ЦК України річного строку позовної давності.

Як роз`яснено в п. 4.2 Постанові Пленуму ВГСУ від 29 травня 2013 року N 10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів, у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане. Якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов`язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін (п. 4.3).

Так, право на стягнення пені за рахунком № 1701/12 від 28.05.2020 р. виникло у позивача 27.06.2020 р., а за рахунками № 1776/12 від 31.05.2020 р., № 1777/12 від 31.05.2020 р., № 1778/12 від 31.05.2020 р., № 1779/12 від 31.05.2020 р., № 1780/12 від 31.05.2020 р., № 1781/12 від 31.05.2020 р., № 1782/12 від 31.05.2020 р., № 1783/12 від 31.05.2020 р., № 1784/12 від 31.05.2020 р., № 1785/12 від 31.05.2020 р., № 1786/12 від 31.05.2020 р., № 17787/12 від 31.05.2020 р., № 1788/12 від 31.05.2020 р., № 1789/12 від 31.05.2020 р., № 1790/12 від 31.05.2020 р., № 1791/12 від 31.05.2020 р., № 1792/12 від 31.05.2020 р., №1793/12 від 31.05.2020, № 1794/12 від 31.05.2020 р., № 1795/12 від 31.05.2020 р., № 1796/12 від 31.05.2020 р., № 1797/12 від 31.05.2020 р. - 01.07.2020 р. Проте, ДП АМПУ в особі Ізмаїльської філії ДП „АМПУ звернулось до суду 15 липня 2021 р., тому нарахована пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред`явлення позову, тобто строку позовної давності, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, так як строк позовної давності по стягненню пені, нарахованої на заборгованість, що виникла 27.06.2020 р. та 01.07.2020 р. обчислюється щодо кожного дня окремо за попередній рік до дати звернення та не застосовується до періоду, починаючи з 15.07.2020 р. Відтак, позивач мав право на звернення до суду про стягнення нарахованої пені за рахунком №1701/12 від 28.05.2020 р. не пізніше 26.06.2021 р., а за рахунками № 1776/12 від 31.05.2020 р., № 1777/12 від 31.05.2020 р., № 1778/12 від 31.05.2020 р., № 1779/12 від 31.05.2020 р., № 1780/12 від 31.05.2020 р., № 1781/12 від 31.05.2020 р., № 1782/12 від 31.05.2020 р., № 1783/12 від 31.05.2020 р., № 1784/12 від 31.05.2020 р., № 1785/12 від 31.05.2020 р., № 1786/12 від 31.05.2020 р., № 17787/12 від 31.05.2020 р., № 1788/12 від 31.05.2020 р., № 1789/12 від 31.05.2020 р., №1790/12 від 31.05.2020 р., № 1791/12 від 31.05.2020 р., № 1792/12 від 31.05.2020 р., № 1793/12 від 31.05.2020 р., № 1794/12 від 31.05.2020 р., № 1795/12 від 31.05.2020 р., № 1796/12 від 31.05.2020 р., № 1797/12 від 31.05.2020 р. - не пізніше 14.07.2021 р. З огляду на вказане, суд вважає вірним здійснений відповідачем контррозрахунок пені по вказаним рахункам, а саме:

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1776/12 за період з 15.07.2020 р. по 09.08.2020 р. (26 дн.) сума пені складає 12,11 грн.;

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1777/12 за період з 15.07.2020 р. по 28.07.2020 р. (14 дн.) сума пені складає 6,52 грн.;

- на суму боргу 1627,27 грн. по рахунку № 1778/12 за період з 15.07.2020 р. по 16.09.2020 р. (64 дн.) сума пені складає 34,15 грн.;

- на суму боргу 2247,19 грн. по рахунку № 1779/12 за період з 15.07.2020 р. по 21.07.2020 р. (7 дн.) сума пені складає 5,16 грн.

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1780/12 за період з 15.07.2020 р. по 16.07.2020 р. (2 дн.) сума пені складає 0,93 грн.;

- на суму боргу 1627,27 грн. по рахунку № 1781/12 за період з 15.07.2020 р. по 21.10.2020 р. (99 дн.) сума пені складає 52,82 грн.;

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1782/12 за період з 15.07.2020 р. по 28.07.2020 р. (14 дн.) сума пені складає 6,52 грн.;

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1783/12 за період з 15.07.2020 р. по 29.07.2020 р. (15 дн.) сума пені складає 6,99 грн.;

- на суму боргу 2531,32 грн. по рахунку № 1784/12 за період з 15.07.2020 р. по 21.09.2020 р. (69 дн.) сума пені складає 57,27 грн.;

- на суму боргу 1808,09 грн. по рахунку № 1785/12 за період з 15.07.2020 р. по 29.07.2020 р. (15 дн.) сума пені складає 8,89 грн.;

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1786/12 за період з 15.07.2020 р. по 21.09.2020 р. (69 дн.) сума пені складає 32,14 грн.;

- на суму боргу 1833,91 грн. по рахунку № 1787/12 за період з 15.07.2020 р. по 16.09.2020 р. (64 дн.) сума пені складає 38,48 грн.;

- на суму боргу 3383,69 грн. по рахунку № 1788/12 за період з 15.07.2020 р. по 29.12.2020 р. (168 дн.) сума пені складає 186,38 грн.;

- на суму боргу 3900,29 грн. по рахунку № 1789/12 за період з 15.07.2020 р. по 23.12.2020 р. (162 дн.) сума пені складає 207,16 грн.;

- на суму боргу 2970,42 грн. по рахунку № 1790/12 за період з 15.07.2020 р. по 21.10.2020 р. (99 дн.) сума пені складає 96,42 грн.;

- на суму боргу 68,16 дол. США по рахунку № 1791/12 за період з 15.07.2020 р. по 16.07.2020 р. (2 дн.) сума пені складає 1,20 грн.;

- на суму боргу 83,53 дол. США по рахунку № 1792/12 за період з 15.07.2020 р. по 21.07.2020 р. (7 дн.) сума пені складає 5,16 грн.;

- на суму боргу 137,28 дол. США по рахунку № 1794/12 за період з 15.07.2020 р. по 31.12.2020 р. (170 дн.) сума пені складає 206,13 грн.;

- на суму боргу 79,68 дол. США по рахунку № 1795/12 за період з 15.07.2020 р. по 31.12.2020 р. (170 дн.) сума пені складає 119,64 грн.;

- на суму боргу 52,80 дол. США по рахунку № 1796/12 за період з 15.07.2020 р. по 02.09.2020 р. (50 дн.) сума пені складає 23,32 грн.;

- на суму боргу 52,80 дол. США по рахунку № 1797/12 за період з 15.07.2020 р. по 15.10.2020 р. (93 дн.) сума пені складає 43,37 грн.

Таким чином, загальний розмір пені за вказаними рахунками складає 1150,76 грн.

В свою чергу з огляду на те, що пред`явлений позивачем позов було подано до господарського суду 15.07.2021 р., суд доходить до висновку про сплив позовної давності по заявленим вимогам щодо стягнення пені, нарахованої за вказаними рахунками за період по 14.07.2021 р., що становить в розмірі 220,55 грн. (1371,31 грн. 1150,76 грн.), що не заперечується позивачем.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності по заявленим вимогам щодо стягнення з відповідача нарахованої пені за вказаними вище рахунками сплинув, вказані вимоги позивача про стягнення пені в розмірі 220,55 грн. не підлягають задоволенню судом.

Крім того, ДП Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) у заяві про збільшення позовних вимог було додатково заявлено до стягнення з відповідача 5383,99 грн. пені за несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг, з розрахунком якої відповідач частково не погодився, про що зазначив у поясненнях по справі (вх. № 24938/21), навівши детальне обґрунтування невірності часткового розрахунку позивача. Так, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені в розмірі 5383,99 грн. за несвоєчасну оплату відповідачем наданих послуг, доданий до заяви про збільшення позовних вимог, а також дослідивши надані відповідачем заперечення стосовно здійсненого позивачем розрахунку пені в розмірі 5383,99 грн., господарським судом встановлено, що наведений позивачем розрахунок є частково помилковим з огляду на включення останнім до періоду заборгованості по рахункам № 696/12 від 28.02.2021 р., № 697/12 від 28.02.2021 р., № 4266/12 від 31.12.2020 р., № 4267/12 від 31.12.2020 р. саме день фактичної сплати відповідачем таких рахунків, а також здійснення невірного розрахунку пені за рахунком № 2115/12 від 30.06.2020 р. Зокрема, господарським судом встановлено, що рахунки № 696/12 від 28.02.2021 р. та № 697/12 від 28.02.2021 р. мали бути оплачені відповідачем до 30.03.2021 р., при цьому 30.03.2021 р. останнім здійснено їх оплату. Аналогічна ж ситуація з рахунками № 4266/12 від 31.12.2020 р. та № 4267/12 від 31.12.2020 р., за якими оплата мала бути здійснена відповідачем до 02.02.2021 р., при цьому 02.02.2021 р. останнім здійснено їх оплату.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 Цивільного кодексу України терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Таким чином, пеня може бути нарахована лише за кожен повний день прострочення виконання зобов`язання, а день фактичного виконання договору (наприклад, надання послуг) не включається до періоду часу, за який може здійснюватися стягнення пені.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 р. у справі № 927/1091/17 та від 08.05.2019 р. у справі № 910/9078/18.

З огляду на викладене господарський суд вважає, що нарахування позивачем пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вказаними рахунками № 696/12 від 28.02.2021 р. в сумі 1,03 грн., № 697/12 від 28.02.2021 р. в сумі 0,53 грн., № 4266/12 від 31.12.2020 р. в сумі 1,32 грн. та № 4267/12 від 31.12.2020 р. в сумі 0,86 грн., всього в загальній сумі 3,74 грн. є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству України.

Крім того, при перевірці розрахунку суми пені за рахунком № 2115/12 від 30.06.2020 р. судом з`ясовано, що сума становить 46,16 грн., а не 51,16 грн., як вказано позивачем у розрахунку:

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ на деньСума пені за період прострочення
1716.8429.07.2020 - 18.10.2020826.0000 %0.033 %*46.16
Відтак, загальна сума нарахованої пені за рахунками, доданими до заяви про збільшення позовних вимог, складає 5375,25 грн. (5383,99 грн. 3,74 грн. 5 грн.)

Таким чином, всього сума нарахованої пені за вказаним договором складає 6526,01 грн. (1150,76 грн. + 5375,25 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача.

Щодо нарахування 3% річних в розмірі 890,33 грн. та інфляційних втрат в сумі 2260,56 грн. суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобов`язань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 р. (в редакції від 27.11.2019 р.) щодо здійснення своєчасної оплати виставлених позивачем вище вказаних рахунків, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних.

Зокрема, ДП Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) первісно у позовній заяві було заявлено до стягнення з відповідача 223,49 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату наданих послуг. Водночас відповідач, не погоджуючись із нарахованою позивачем сумою вказаних 3% річних в розмірі 223,49 грн., у відзиві на позов навів свій контррозрахунок 3% річних за несвоєчасну оплату послуг, згідно якого їх розмір складає 222,92 грн., при цьому відповідач заперечує проти нарахування 0,57 грн. 3% річних з огляду на те, що день фактичної оплати рахунків не включається у період, за яким нараховуються 3% річних. Між тим позивач погодився з наведеним відповідачем у відзиві на позов контррозрахунком 3% річних за несвоєчасну оплату послуг в розмірі 222,92 грн., про що зазначив у поданій до суду 25.08.2021 р. відповіді на відзив (вх. № 22326/21).

Так, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені в розмірі 5383,99 грн. за несвоєчасну оплату відповідачем наданих послуг, доданий до позовної заяви, а також дослідивши надані відповідачем заперечення стосовно здійсненого позивачем розрахунку 3% річних в розмірі 223,49 грн., господарським судом встановлено, що наведений позивачем розрахунок є частково помилковим з огляду на включення останнім до періоду заборгованості по рахункам № 1777/12 від 31.05.2020 р., № 1782/12 від 31.05.2020 р., № 1784/12 від 31.05.2020 р., № 1786/12 від 31.05.2020 р. саме день фактичної сплати відповідачем таких рахунків. При цьому, дослідивши та перевіривши здійснений відповідачем контррозрахунок суми 3% річних по вказаних вище рахунках (№ 1777/12 від 31.05.2020 р., № 1782/12 від 31.05.2020 р., № 1784/12 від 31.05.2020 р., № 1786/12 від 31.05.2020 р.), нарахованих за несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг, судом встановлено вірність та правильність здійснення такого розрахунку 3% річних, а саме:

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1777/12 за період з 01.07.2020 р. по 28.07.2020 р. (28 дн.) сума 3% річних складає 3,26 грн.;

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1782/12 за період з 01.07.2020 р. по 28.07.2020 р. (28 дн.) сума 3% річних складає 3,26 грн.;

- на суму боргу 2531,32 грн. по рахунку № 1784/12 за період з 01.07.2020 р. по 21.09.2020 р. (83 дн.) сума 3% річних складає 17,22 грн.;

- на суму боргу 1420,63 грн. по рахунку № 1786/12 за період з 01.07.2020 р. по 21.09.2020 р. (83 дн.) сума 3% річних складає 9,66 грн.

З огляду на викладене господарський суд вважає, що нарахування позивачем 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вказаними рахунками № 1777/12 від 31.05.2020 р. в сумі 0,12 грн., № 1782/12 від 31.05.2020 р. в сумі 0,12 грн., № 1784/12 від 31.05.2020 р. в сумі 0,21 грн. та № 1786/12 від 31.05.2020 р. в сумі 0,16 грн., всього в загальній сумі 0,57 грн. є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству України. Таким чином, загальна сума нарахованих 3% річних, заявлених первісно у позовній заяві, складає 222,92 грн. (223,49 грн. - 0,57 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, ДП Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) у заяві про збільшення позовних вимог було додатково заявлено до стягнення з відповідача 666,84 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг, з розрахунком яких відповідач частково не погодився, про що зазначив у поясненнях по справі (вх. № 24938/21), навівши детальне обґрунтування невірності часткового розрахунку позивача. Так, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних в розмірі 666,84 грн. за несвоєчасну оплату відповідачем наданих послуг, доданий до заяви про збільшення позовних вимог, а також дослідивши надані відповідачем заперечення стосовно здійсненого позивачем розрахунку 3% річних в розмірі 666,84 грн., господарським судом встановлено, що наведений позивачем розрахунок є частково помилковим з огляду на включення останнім до періоду заборгованості по рахункам № 696/12 від 28.02.2021 р., № 697/12 від 28.02.2021 р., № 4266/12 від 31.12.2020 р., № 4267/12 від 31.12.2020 р. дня фактичної сплати відповідачем таких рахунків. Враховуючи наведене, господарським судом здійснено перерахунок 3% річних за вказаним вище рахунками та встановлено, що за рахунками № 696/12 від 28.02.2021 р. та № 697/12 від 28.02.2021 р. прострочення заборгованості у відповідача виникло 30.03.2021 р., при цьому ж 30.03.2021 р. останнім здійснено їх оплату, зважаючи на що нарахування 3% річних не здійснюється. Аналогічна ж ситуація з рахунками № 4266/12 від 31.12.2020 р. та № 4267/12 від 31.12.2020 р., за якими прострочення заборгованості у відповідача виникало 02.02.2021 р., при цьому ж 02.02.2021 р. останнім здійснено їх оплату, зважаючи на що нарахування 3% річних не здійснюється.

З огляду на викладене господарський суд вважає, що нарахування позивачем 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за вказаними рахунками № 696/12 від 28.02.2021 р. в сумі 0,24 грн., № 697/12 від 28.02.2021 р. в сумі 0,12 грн., № 4266/12 від 31.12.2020 р. в сумі 0,33 грн. та № 4267/12 від 31.12.2020 р. в сумі 0,21 грн., всього в загальній сумі 0,90 грн. є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству України. Відтак, загальна сума нарахованих 3% річних за рахунками, доданими до заяви про збільшення позовних вимог, складає 665,94 грн.

Таким чином, загальна сума нарахованих 3% річних за вказаним договором складає 888,86 грн. (222,92 грн. + 665,94 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно нарахування 3% річних у розмірі 32,34 дол. США суд зазначає наступне.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Конституція України не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII Про зовнішньоекономічну діяльність, Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведеного можна зробити висновок, що гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема послуг, не суперечить чинному законодавству.

При цьому господарський суд зазначає, що оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. по справі № 373/2054/16-ц та від 16.01.2019 р. по справі № 464/3790/16-ц.

Таким чином, 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 р. (в редакції від 27.11.2019 р.) щодо здійснення своєчасної оплати наданих позивачем послуг за вказаними вище рахунками в доларах США, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано за такими рахунками 3% річних саме у доларах США, оскільки сторонами у договорі погоджено оплату портових зборів та спеціалізованої послуги у доларах США щодо суден під іноземним прапором та у національної валюті щодо суден під Державним прапором України на підставі рахунків.

Відтак, дослідивши та перевіривши здійснені позивачем розрахунки суми 3% річних у розмірі 6,04 дол. США (в позовній заяві) та додатково 26,30 дол. США (в заяві про збільшення позовних вимог), нарахованих за несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг, судом встановлено вірність та правильність здійснення таких розрахунків 3% річних, з огляду на що загальна сума нарахованих компенсаційних нарахувань складає 32,34 дол. США (6,04 дол. США + 26,30 дол. США), яка підлягає стягненню з відповідача.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобов`язань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобов`язання за договором № 367-П-АМПУ-18 від 03.12.2018 р. (в редакції від 27.11.2019 р.) щодо здійснення своєчасної оплати наданих позивачем послуг за вказаними вище рахунками, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано інфляційні втрати.

Зокрема, ДП Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) первісно у позовній заяві було заявлено до стягнення з відповідача 244,71 грн. інфляційних втрат за несвоєчасну оплату виставлених рахунків. Враховуючи викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань в розмірі 244,71 грн., доданий до позовної заяви, та встановлено, що розрахунок інфляційних втрат було здійснено позивачем вірно, при цьому вказаний розрахунок відповідачем не оспорено.

Крім того, ДП Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії ДП Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) у заяві про збільшення позовних вимог було додатково заявлено до стягнення з відповідача 2015,85 грн. інфляційних втрат за несвоєчасну оплату виставлених рахунків, з розрахунком яких відповідач частково не погодився, про що зазначив у поясненнях по справі (вх. № 24938/21), навівши детальне обґрунтування невірності часткового розрахунку позивача. Так, дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат в розмірі 2015,85 грн., доданий до заяви про збільшення позовних вимог, а також дослідивши надані відповідачем заперечення стосовно здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат в розмірі 2015,85 грн., господарським судом встановлено, що наведений позивачем розрахунок є частково помилковим з огляду на здійснення позивачем нарахування інфляційних втрат по рахунку № 2140/12 від 30.06.2020 р. на суму боргу 3074,94 грн., в той час, коли сума вказаного рахунку складає 1204,36 грн. Відтак, господарським судом самостійно здійснено розрахунок інфляційних втрат за вказаним рахунком та встановлено, що сума інфляційних втрат за рахунком № 2140/12 від 30.06.2020 р. становить 3,60 грн. ((1204,36 грн. х 1,003) 1204,36 грн.), а не 9,19 грн., як вказує позивач. Відтак, загальна сума нарахованих інфляційних втрат за рахунками, доданими до заяви про збільшення позовних вимог, складає 2010,26 грн.

Таким чином, загальна сума нарахованих інфляційних втрат за вказаним договором складає 2254,97 грн. (244,71 грн. + 2010,26 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) частково обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають частковому задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось частково на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2220,17 грн. (10531,44 грн. х 2270,00 грн./ 10767,79 грн. (із розрахунку курсу НБУ за 1 дол. США 26,6422 станом на 27.09.2021 р.)).

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство про стягнення 9906,19 грн. та 32,34 дол. США задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Пароходна, буд. 28; ) на користь Державного підприємства Адміністрація морських портів України (01135, м. Київ, проспект Перемоги, 14; ) в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Лукі Капікраяна, буд 4; ) пеню в розмірі 6526/шість тисяч п`ятсот двадцять шість/грн. 01 коп., 3% річних в сумі 888/вісімсот вісімдесят вісім/грн. 86 коп., інфляційні втрати в сумі 2254/дві тисячі двісті п`ятдесят чотири/грн. 97 коп., компенсаційні нарахування в розмірі 32/тридцять два/дол. США 34 центи, витрати по сплаті судового збору в сумі 2220/дві тисячі двісті двадцять/грн. 17 коп.

3. В задоволені решти вимог Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі Ізмаїльської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) до Приватного акціонерного товариства Українське Дунайське пароплавство відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 04 жовтня 2021 р.

Суддя В.С. Петров