ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2219/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця Засімчука Івана Володимировича до Приватного підприємства Інженерно будівельна торгівля про стягнення 179418,86 грн

без виклику учасників процессу

Фізична особа-підприємець Засімчук Іван Володимирович (далі - позивач) подав до суду позов до Приватного підприємства Інженерно будівельна торгівля (далі - відповідач) про стягнення 179418,86 грн заборгованості за Договором №23/11/2018 від 23.11.2018 щодо проведення капітального ремонту військової будівлі, з яких 163909,72 грн сума основного боргу та 15509,14 збитки від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань, в частині повної оплати виконаних робіт відповідно до Договору №23/11/2018 від 23.11.2018 щодо проведення капітального ремонту військової будівлі.

Ухвалою від 04.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 06.09.2021 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 17.09.2021 (включно).

Копія відповідної ухвали отримана позивачем 11.08.2021, відповідачем 12.08.2021, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень за №№ 271, 065.

25.08.2021, з дотриманням встановленого строку, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (здано для відправлення до суду відділенню зв`язку 20.08.2021).

У відзиві на позовну заяву відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки зобов`язання відповідача щодло оплати виконаних робіт проведене належним чином, а відтак припинене, у зв`язку з чим вимоги позивача є безпідставними.

09.09.2021 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

15.09.2021 представником позивача подано відповідь на відзив з клопотанням про поновлення строку для її подання.

Ухвалою від 17.09.2021 судом відмовлено у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Засімчука Івана Володимировича про поновлення строку для подання відповіді на відзив. Продовжено Фізичній особі-підприємцю Засімчуку Івану Володимировичу строк для подання відповіді на відзив та прийняти відповідь на відзив. Продовжено Приватному підприємству Інженерно будівельна торгівля строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 27.09.2021 (включно).

24.09.2021, з дотриманням встановленого строку, від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.11.2018 між Приватним підприємством Інженерно будівельна торгівля (далі Замовник) та Фізичною особою-підприємцем Засімчук Іваном Володимировичем (далі Підрядник) укладено Договір № 23/11/2018 щодо проведення капітального ремонту військової будівлі № 9/5 їдальня, м. Біла Церква, Київська область, військове містечко № 1. Сантехнічні роботи (далі Договір).

У відповідності до п. 1.1 Договору, Підрядник зобов`язується своїми силами і засобами та на свій ризик, в межах Договірної ціни, що наведена в розділі З Договору, виконати роботи з Капітальний ремонт військової будівлі № 1/30 їдальня, м. Біла Церква, Київська область, військове містечко № 1. Сантехнічні роботи (надалі - Об`єкт) за завданням Замовника та у встановлений строк здати виконані роботи Замовнику, а Замовник зобов`язується надати Підряднику фронт Робіт, передати проектно-кошторисну документацію, прийняти від Підрядника закінчені Роботи та оплатити їх.

Пунктом 2.1 Договору сторонами погоджено, що строки виконання Робіт - 31.12.2018 року, якщо інше не встановлено календарним графіком виконання Робіт, який є невід`ємною частиною цього Договору, в якому зазначаються дати початку та закінчення всіх видів Робіт, передбачених даним Договором .

Підрядник приступає до виконання Робіт за Договором протягом трьох днів з дня підписання Договору (п. 2.2 Договору).

Як передбачено п. 3.1 Договору, договірна за цим Договором складає: 278 409,72 грн (Двісті сімдесят вісім тисяч чотириста дев`ять гривень 72 к.).

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати Замовником по факту виконаних Робіт, при умові надходження коштів з джерел фінансування на даний Об`єкт.

Замовник відповідно до ч. 2 п. 19 Порядку державного фінансування капітального будівництва, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 може перераховувати аванс в розмірі 30 % від річного обсягу робіт (п. 4.2 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору, поточні та остаточні розрахунки за виконані Роботи Замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками Сторін. Акти виконаних робіт готує Підрядник і передає їх для підписання Замовнику у строк не пізніше 25-го числа звітного місяця у паперовому вигляді (в двох примірниках).

Пунктом 8.1 Договору передбачено, що передання Робіт Підрядником і прийняття їх Замовником оформляється актом за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних Робіт за формою КБ-3, підписаними обома Сторонами.

У відповідності до п. 9.2 Договору, оскільки роботи виконуються із залученням бюджетних коштів, відповідальність Сторін за порушення зобов`язань за цим Договором та порядок урегулювання спорів визначаються з дотриманням вимог актів законодавства, що регулюють ці питання.

Як визначено п. 9.5 Договору, в разі несвоєчасного надходження коштів на фінансування даного Об`єкту (особливості бюджетного процесу у державі), Замовник не сплачує Підряднику пеню за порушення строків оплати виконаних Робіт. Замовник не несе відповідальність перед Підрядником за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у разі затримки фінансування (відсутності фінансування) з місцевого бюджету або неперерахування коштів Управлінням державної казначейської служби України.

Усі викликані цим Договором і пов`язані з ним спори та розбіжності Сторони намагаються вирішувати шляхом переговорів. В разі недосягнення згоди, спори та розбіжності передаються на вирішення до суду (п. 10.1-10.2 Договору).

Додатком до Договору є: Додаток 1 - договірна ціна (п. 16.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору Замовник надав Підряднику затверджену ним проектно кошторисну документацію та будівельний майданчик.

Договірною ціною Сторони погодили, що вартість погоджених Робіт згідно Договору складає 278 409,72 грн.

Також Сторони підписали Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2018 року на загальну суму 278 409,72 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідач виконав погоджені Роботи на загальну суму 278 409,72 грн, що підтверджується підписаним Сторонами Актом № 1приймання виконаних будівельних Робіт за грудень 2018 року на суму 278 409,72 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, позивачем виставлено відповідачу до оплати наступні рахунки фактури на загальну суму 114500,00 грн за №№:

- 0000010 від 15.02.2019 на суму 20 800,00 грн;

- 0000015 від 12.03.2019 на суму 12 700,00 грн;

- 0000017 від 08.04.2019 на суму 48 700,00 грн;

- 0000019 від 23.05.2019 на суму 18 500,00 грн;

- 0000024 від 10.06.2019 на суму 13 800,00 грн.

Відповідні рахунки фактури сплачені відповідачем відповідно до платіжних доручень: - № 923 від 15.02.2019 на суму 20 800,00 грн з призначенням платежу «оплата за послуги згідно рах. № 0000010 від 15.02.2019 року, без ПДВ»;

- № 1131 від 15.03.2019 на суму 12 700,00 грн з призначенням платежу «за виконані роботи згідно рах. № 0000015 від 12.03.2018 року, без ПДВ»;

- № 1301 від 17.04.2019 на суму 48 700,00 грн. з призначенням платежу послуги згідно рах. № 0000017 від 08.04.2019, без ПДВ»;

- № 1480 від 31.05.2019 року на суму 18 500,00 грн. з призначенням платежу послуги згідно рах. № 0000019 від 23.05.2019, без ПДВ»;

- № 1535 від 13.06.2019 на суму 13 800,00 грн з призначенням платежу послуги згідно рах. № 0000024 від 10.06.2019 року, без ПДВ».

Як стверджує позивач, оскільки відповідачем не сплачено позивачу решту суми 163909,72 грн за виконані роботи, позивач звернувся з позовом до суду.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду, для якого характерна наявність матеріалізованого результату.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, що визначає обсяг і зміст роботи та інші вимоги, які ставляться до робіт та кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду (частини 1, 2 статті 877 ЦК України).

У розумінні статей 875, 877 ЦК України основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації і оплаті підлягають виконані будівельні роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт приймання виконаних робіт та Довідка про вартість виконаних робіт за грудень 2018 року підписано замовником, що відповідачем у відзиві не заперечено.

Згідно з ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

При цьому, договором погоджено інший порядок розрахунків.

Відповідно до п. 4.1 Договору, розрахунки проводяться шляхом поетапної оплати Замовником по факту виконаних Робіт, при умові надходження коштів з джерел фінансування на даний Об`єкт.

Згідно п. 4.3 Договору, поточні та остаточні розрахунки за виконані Роботи Замовник здійснює лише при умові надходження коштів з джерел фінансування, на підставі актів виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3, підписаних уповноваженими представниками Сторін. Акти виконаних робіт готує Підрядник і передає їх для підписання Замовнику у строк не пізніше 25-го числа звітного місяця у паперовому вигляді (в двох примірниках).

Відхиляючи позовні вимоги, відповідач посилається на те, що окрім виставлених рахунків, які додано до позову на суму 114500,00 грн, позивачем також висталено відповідачу рахунки фактури на суму 164370 грн, копії яких додано до відзиву:

- № 000006 від 03.01.2019 року на суму 15 000,00 грн.;

- № 000008 від 08.01.2019 року на суму З 870,00 грн;

- № 000007 від 23.01.2019 року на суму 30 200,00 грн;

- № 0000012 від 04.03.2019 року на суму 35 500,00 грн;

- № 0000012 від 12.03.2019 року на суму 24 000,00 грн;

- № 0000017 від 01.04.2019 року на суму 30 500,00 грн;

- № 0000023 від 10.06.2019 року на суму 25 300,00 грн.

Вищезазначені рахунки фактури оплачено відповідачем, відповідно до наступних платіжних доручень:

- № 581 від 03.01.2019 на суму 15 000,00 грн з призначенням платежу послуги згідно рах. № 000006 від 03.01.2019 року, без ПДВ»;

- № 595 від 08.01.2019 року на суму З 870,00 грн. з призначенням платежу послуги згідно рах. № 000008 від 08.01.2019 року, без ПДВ»;

- № 783 від 23.01.2019 року на суму 30 200,00 грн. з призначенням платежу послуги згідно рах. № 000007 від 23.01.2019 року, без ПДВ»;

- № 1129 від 15.03.2019 на суму 24 000,00 грн. з призначенням платежу «за викон. Роботи згідно рах. № 0000012 від 12.03.2019 року, без ПДВ»;

- - № 1096 від 06.03.2019 на суму 35 500,00 грн. з призначенням платежу «оплата послуги згідно рах. № 0000012 від 04.03.2019 року, без ПДВ»;

- - № 1225 від 01.04.2019 на суму 30 500,00 грн. з призначенням платежу «оплата послуги згідно рах. № 0000017 від 01.04.2019 року, без ПДВ»;

- - № 1573 від 20.06.2019 на суму 25 300,00 грн. з призначенням платежу «оплата послуги згідно рах. № 0000023 від 10.06.2019 року, без ПДВ».

Таким чином, як стверджує відповідач, Приватне підприємство Інженерно будівельна торгівля належним чином та своєчасно (після надходження коштів з джерел фінансування, у відповідності до п. п. 4.1 та 4.3 Договору) виконало свої зобов`язання за Договором - оплатило в повному обсязі надані позивачем Роботи.

У відповіді на відзив, позивач, не погоджуючись із відсутністю у відповідача заборгованості за спірним Договором, стверджує про те, що окрім даного Договору № 23/11/2018 від 23.11.2018 щодо проведення Капітального ремонту військової будівлі № 3/5 їдальня в м. Біла Церква, Київська обл., військове містечко № 1. Сантехнічні роботи, між сторонами укладено ще інші договори на проведення ремонтних робіт за іншими об`єктами, в погашення боргу по яких, позивачем і зараховано спірні оплати, на які посилається відповідач у відзиві на позов.

Як зазначив позивач у відповіді на відзив, у відповідача перед позивачем існує заборгованість по всім укладеним Договорам, в тому числі і спірному, здійснена відповідачем переплата в розмірі 460,28 грн свідчить про погашення заборгованості відповідачем за іншими договорами, укладеними з позивачем, що свідчить про те, що відповідач умисно у відзиві не повідомив суд про наявність між тими самими сторонами аналогічних договорів.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача, що повідомлена суду позивачем інформація у відповіді на відзив щодо заборгованостей відповідача по договорам, які не є предметом розгляду даного спору, не можуть братись судом до уваги, оскільки не впливають на встановлення та дослідження обставин даного спору та не спростовують інформації щодо повного погашення відповідачем заборгованості за спірним Договором.

У відповідності до ч.ч. 2,3 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Слід зазначити, що предметом позову в даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 179418,86 грн саме за Договором № 23/11/2018 щодо проведення капітального ремонту військової будівлі № 9/5 їдальня, м. Біла Церква, Київська область, військове містечко № 1. Сантехнічні роботи.

При цьому, предметом доказування, в даному випадку, є коло обставин, які підтверджують підстави заявленого позову.

Таким чином, в межах даного спору суд не може досліджувати обставини виконання інших договорів, укладених між сторонами, та встановлювати суму заборгованостей відповідача перед позивачем за цими договорами, оскільки відповідні договори не є предметом розгляду даного позову.

Судом враховано, що долучені позивачем рахунки на оплату та платіжні доручення, надані в підтвердження часткових оплат за спірним Договором, є ідентичними рахункам на оплату та платіжним дорученням, наданим відповідачем, в підтвердження повного розрахунку за надані послуги.

Однак, в рахунках на оплату, які надано позивачем і відповідачем відсутні реквізити будь-якого договору, в т.ч. спірного.

Таким чином, з наданих позивачем і відповідачем доказів не можливо встановити яким чином і на яких підставах позивач ідентифікував та відніс частину рахунків на оплату та платіжних доручень в якості оплат за спірним договором, а частину, на яку посилається відповідач у відзиві, в якості оплат за іншими договорами підряду, а не за спірним, враховуючи, що в рахунках на оплату, які виставлялись самим позивачем відсутні реквізити будь-якого договору, в т.ч спірного.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявності заборгованості відповідача перед позивачем за спірним Договором.

Приписами ч. 1 ст. 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог до відповідача, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 950 року та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 татті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається:у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні даного позову судові витрати, понесені позивачем, у даній справі підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Фізичної особи-підприємця Засімчука Івана Володимировича до Приватного підприємства Інженерно будівельна торгівля про стягнення 179418,86 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Суддя В.М. Антонова