РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2021Справа № 910/3810/21

Суддя Господарського суду міста Києва Стасюк С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-ГРУПП"

до ОСОБА_1

про стягнення 164 463,61 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СТС-ГРУПП" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 164 463,61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки продукції № 33345 від 11.11.2019 в частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 матеріали позовної заяви № 910/3810/21 передано на розгляд судді Стасюку С.В.

При цьому, судом встановлено, що відповідачем у даній справі є фізична особа, що не є підприємцем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2021 у відповідності до частини 6 статті 176 Господарського процесуального кодексу України та з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача, судом було здійснено відповідне звернення.

06.04.2021 до суду надійшла відповідь на запит суду, з інформацією про місце проживання відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/3810/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/3810/21 позивач та відповідач повідомлялися належним чином, що підтверджується повернутими на адресу суду повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач письмового відзиву не надав.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведені положення, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості самостійно ознайомитись з ухвалою суду, в якій зазначено відомості щодо його провадження, яке є у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТС-ГРУПП" (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Пастухом Олександром Володимировичем (покупець) було укладено Договір поставки продукції № 33345 (Договір), відповідно до п. 1. Розділу І якого постачальник зобов`язаний поставляти продукцію покупцю згідно замовлення покупця, а покупець зобов`язується своєчасно приймати цю продукцію, оплачувати її вартість на умовах даного Договору та повертати зворотну тару в строк та на умовах, передбачених даним Договором. Замовлення передається постачальнику в будь-якій зрозумілій сторонам формі (електронною поштою, через торгового представника, факсимільним, телефонним зв`язком, усно тощо).

Відповідно до п. 3. Розділу І Договору продукція доставляється централізовано транспортом постачальника або, за бажанням покупця, шляхом самовивозу зі складу постачальника. Місце доставки продукції узгоджується сторонами при прийнятті замовлення. Прийняття покупцем продукції вважається підтвердженням узгодження кількості, ціни та асортименту продукції. Підтвердженням факту узгодження умов доставки продукції є підписана сторонами товарно-транспортна накладна та/або видаткова накладна. Після підписання сторонами накладної, претензії щодо кількості та якості (крім прихованих недоліків) продукції постачальником не розглядаються.

Згідно з п. 3. Розділу ІІ Договору відвантаження продукції проводиться на підставі попередньої оплати, після зарахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Відвантаження продукції без попередньої оплати проводиться тільки при наданні відстрочки платежу. Кількість календарних днів, протягом яких покупець зобов`язаний оплатити партії поставленого товару, складає 14 (чотирнадцять) календарних днів.

Відповідно до п. 2.2. Розділу IV Договору покупець зобов`язаний прийняти і перевірити кількість і якість продукції та повністю оплатити його вартість у строк, передбачений розділом ІІ цього Договору.

На виконання умов Договору, позивачем було поставлено відповідачу продукцію на загальну вартість 164 463,61 грн. відповідно до укладених між позивачем та відповідачем товарно-транспортних накладних та/або видаткових накладних (накладна):

1.Накладна № КТ000023387 від 25.12.2019 на суму 4 234,44 грн.;

2.Накладна № КТ000027761 від 30.01.2020 на суму 4 725,00 грн.;

3.Накладна № КТ000027608 від 30.01.2020 на суму 2 436,00 грн.;

4.Накладна № КТ000027432 від 30.01.2020 на суму 2 940,00 грн.;

5.Накладна № КТ000027319 від 30.01.2020 на суму 945,00 грн.;

6.Накладна № КТ000034808 від 05.02.2020 на суму 1 890,00 грн.;

7.Накладна № КТ000034800 від 05.02.2020 на суму 945,00 грн.;

8.Накладна № КТ000035118 від 05.02.2020 на суму 1 743,00 грн.;

9.Накладна № КТ000035131 від 05.02.2020 на суму 2 940,00 грн.;

10.Накладна № КТ000043303 від 12.02.2020 на суму 1 890,00 грн.;

11.Накладна № КТ000043302 від 12.02.2020 на суму 1 890,00 грн.;

12.Накладна № КТ000043039 від 12.02.2020 на суму 945,00 грн.;

13.Накладна № КТ000042793 від 12.02.2020 на суму 2 688,00 грн.;

14.Накладна № КТ000043732 від 12.02.2020 на суму 3 633,00 грн.;

15.Накладна № КТ000043371 від 12.02.2020 на суму 5 775,00 грн.;

16.Накладна № КТ000043306 від 12.02.2020 на суму 945,00 грн.;

17.Накладна № КТ000044786 від 13.02.2020 на суму 2 835,00 грн.;

18.Накладна № КТ000053059 від 19.02.2020 на суму 4 125,00 грн.;

19.Накладна № КТ000053825 від 19.02.2020 на суму 1 995,00 грн.;

20.Накладна № КТ000053830 від 19.02.2020 на суму 945,00 грн.;

21.Накладна № КТ000053854 від 19.02.2020 на суму 3 381,00 грн.;

22.Накладна № КТ000053859 від 19.02.2020 на суму 1 995,00 грн.;

23.Накладна № КТ000053863 від 19.02.2020 на суму 2 970,00 грн.;

24.Накладна № КТ000053923 від 19.02.2020 на суму 2 025,00 грн.;

25.Накладна № КТ000062934 від 26.02.2020 на суму 4 200,00 грн.;

26.Накладна № КТ000062938 від 26.02.2020 на суму 945,00 грн.;

27.Накладна № КТ000062955 від 26.02.2020 на суму 5 628,00 грн.;

28.Накладна № КТ000063671 від 26.02.2020 на суму 1 890,00 грн.;

29.Накладна № КТ000063677 від 26.02.2020 на суму 1 665,00 грн.;

30.Накладна № КТ000062680 від 26.02.2020 на суму 945,00 грн.;

31.Накладна № КТ000063682 від 26.02.2020 на суму 4 935,00 грн.;

32.Накладна № КТ000073960 від 04.03.2020 на суму 1 305,00 грн.;

33.Накладна № КТ000073961 від 04.03.2020 на суму 1 995,00 грн.;

34.Накладна № КТ000073964 від 04.03.2020 на суму 3 633,00 грн.;

35.Накладна № КТ000074019 від 04.03.2020 на суму 2 688,00 грн.;

36.Накладна № КТ000074050 від 04.03.2020 на суму 2 970,00 грн.;

37.Накладна № КТ000074069 від 04.03.2020 на суму 945,00 грн.;

38.Накладна № КТ000074070 від 04.03.2020 на суму 4 935,00 грн.;

39.Накладна № КТ000083651 від 11.03.2020 на суму 2 970,00 грн.;

40.Накладна № КТ000083725 від 11.03.2020 на суму 1 890,00 грн.;

41.Накладна № КТ000084248 від 11.03.2020 на суму 1 638,00 грн.;

42.Накладна № КТ000084335 від 11.03.2020 на суму 2 940,00 грн.;

43.Накладна № КТ000085175 від 12.03.2020 на суму 900,00 грн.;

44.Накладна № КТ000094627 від 18.03.2020 на суму 945,00 грн.;

45.Накладна № КТ000095030 від 19.03.2020 на суму 945,00 грн.;

46.Накладна № КТ000093823 від 18.03.2020 на суму 3 993,00 грн.;

47.Накладна № КТ000094379 від 18.03.2020 на суму 1 995,00 грн.;

48.Накладна № КТ000094381 від 18.03.2020 на суму 2 100,00 грн.;

49.Накладна № КТ000094417 від 18.03.2020 на суму 3 381,00 грн.;

50.Накладна № Т від 30.05.2020 на суму 3 475,40 грн.;

51.Накладна № Т від 02.06.2020 на суму 2 195,60 грн.;

52.Накладна № Т від 02.06.2020 на суму 3 894,72 грн.;

53.Накладна № Т від 03.06.2020 на суму 381,60 грн.;

54.Накладна № Т від 10.06.2020 на суму 1 782,96 грн.;

55.Накладна № Т від 10.06.2020 на суму 2 055,99 грн.;

56.Накладна № Т від 10.06.2020 на суму 446,19 грн.;

57.Накладна № Т від 10.06.2020 на суму 2 412,80 грн.;

58.Накладна № Т від 11.06.2020 на суму 2 173,18 грн.;

59.Накладна № Т від 24.06.2020 на суму 1 669,12 грн.;

60.Накладна № Т від 24.06.2020 на суму 3 305,88 грн.;

61.Накладна № Т від 24.06.2020 на суму 1 202,58 грн.;

62.Накладна № Т від 24.06.2020 на суму 2 853,30 грн.;

63.Накладна № Т від 24.06.2020 на суму 386,00 грн.;

64.Накладна № Т від 02.07.2020 на суму 1 859,75 грн.;

65.Накладна № Т від 02.07.2020 на суму 1 634,00 грн.;

66.Накладна № Т від 04.07.2020 на суму 887,78 грн.;

67.Накладна № Т від 14.07.2020 на суму 4 230,90 грн.;

68.Накладна № Т від 14.07.2020 на суму 1 150,08 грн.;

69.Накладна № Т від 04.09.2020 на суму 746,16 грн.;

70.Накладна № Т від 26.09.2020 на суму 961,56 грн.;

71.Накладна № Т від 26.09.2020 на суму 1 546,62 грн.

У свою чергу відповідач, у строк встановлений п. 3. Розділу ІІ Договору, поставлений товар не оплатив.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На момент укладення Договору між позивачем та відповідачем, останній мав статус фізичної особи-підприємця, однак на момент звернення із відповідною позовною заявою до суду він такий статус втратив.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18, від 5 червня 2019 року у справі № 904/1083/18.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено предметну та суб`єктну юрисдикцію господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) ФОП.

Статтею 45 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Зазначена норма кореспондується зі статтею 50 Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Частиною третьою статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для ФОП є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. ФОП відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання відповідача із втратою його статусу як ФОП за вказаним господарським договором не припинились.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідачем не надано суду доказів оплати поставленого товару, а відтак суд установив, що відповідачем порушено умови Договору в частині строку оплати поставленої продукції.

Підсумовуючи наведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-ГРУПП" до ОСОБА_1 про стягнення 164 463,61 грн. підлягають задоволенню.

Понесені судові витрати позивача, що складаються із суми судового збору, покладаються на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-ГРУПП" до ОСОБА_1 про стягнення 164 463,61 грн. - задовольнити повністю.

2.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТС-ГРУПП" (01013, м. Київ, вул. Промислова, буд. 4-А, ідентифікаційний код 42921807) 164 463 (сто шістдесят чотири тисячі чотириста шістдесят три) грн. 61 коп. основного боргу та 2 467 (дві тисячі чотириста шістдесят сім) грн. 06 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.10.2021

Суддя С. В. Стасюк