УХВАЛА

30.09.2021Справа № 910/6865/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Філон І.М., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісбуд»

про стягнення 1 350 000, 00 грн.

Представники:

від позивача: не з`явився.;

від відповідача: Щелков П.С.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 1 350 00, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання консультаційних послуг від 03.01.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» залишено без руху. Встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» строк для усунення недоліків позовної заяви.

19.05.2021 через відділ автоматзованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (надіслана засобами поштового зв`язку - 17.05.2021).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24.06.2021.

08.06.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» про забезпечення позову - повернуто заявнику без розгляду.

22.06.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідач подав письмові пояснення, в яких, зокрема зазначає, що акти здачі-приймання робіт (надання послуг), які долучені позивачем до позовної заяви на підтвердження надання послуг містять посилання на договір № 01/18 від 03.01.2018, в той час як позивачем додано до позовної заяви договір про надання консультаційних послуг без номеру від 03.01.2018. Крім того, відповідач зазначає, що в актах вказано про надання юридичних послуг, проте договором б/н від 03.01.2018 передбачено надання консультаційних послуг, а також зазначає про відсутність додатку № 1 до договору б/н від 03.01.2018.

22.06.2021 до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи (надіслане на електронну пошту суду), в якому у зв`язку із зайнятістю представника позивача в іншому судовому процесі, призначеному в приміщенні Львівського апеляційного суду, просить суд відкласти розгляд справи.

У судовому засіданні 24.06.2021 відкладено розгляд справи на 05.08.2021.

У судовому засіданні 05.08.2021 оголошено перерву до 02.09.2021.

30.08.2021 до суду надійшла заява відповідача про зупинення провадження у справі (надіслана на електронну пошту суду), в якій відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 910/6865/21.

У судовому засіданні 02.09.2021 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи на 30.09.2021.

У це судове засідання представник позивача не з`явився, 30.09.2021 на до суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи (надіслане на електронну пошту суду), в якому у зв`язку з наявністю у представника позивача симптомів гострого распіраторного захворювання, просить суд відкласти розгляд справи.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, суд відзначає наступне.

Відповідно до приписів ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Таким чином, юридична особа не обмежена колом осіб, які можуть представляти її інтереси в суді, а зазначені в клопотанні обставини не є підставою для його задоволення, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

При цьому, суд зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин.

Дослідивши матеріали справи, суд відзначає наступне.

Відповдіно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

З наведеного випливає, що чинним законодавством України на позивача покладено обов`язок доказування наявності обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та подання суду відповідних доказів, необхідних для всебічного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, у позовній заяві б/н від 23.04.2021 позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» було укладено договір про надання консультаційних послуг б/н від 03.01.2018.

Крім того, на підтвердження виконання своїх зобов`язань за вказаним договором позивачем додано до позовної заяви акти здачі-приймання робіт (надання послуг).

Проте, враховуючи що вказані акті містять посилання на договір № 01/18 від 03.01.2018, а не на договір про надання консультаційних послуг б/н від 03.01.2018, який додано позивачем до позовної заяви, при цьому у таких актах зазначено, як про надання інформаційно-консультативних послуг, так і про надання юридичних послуг, в той час як договором б/н від 03.01.2018 передбачено надання лише консультаційних послуг відповідно до переліку, що визначені в додатку № до договору, який також відсутній у матеріалах справи, судом у судовому засіданні 05.08.2021, в якому був присутній представник позивача протокольною ухвалою було зобов`язано представника позивача Цюру П.С. надати суду письмові пояснення щодо посилання в актах на інший договір, а також зобов`язано надати суду належним чином засвідчену копію додатку № 1 до договору про надання консультаційних послуг б/н від 03.01.2018 та виконати вимоги ухвали суду від 24.05.2021 в частині надання оригіналів доданих до позовної заяви документів для огляду у судовому засіданні.

При цьому, представник позивача повідомив суд про надання у наступне судове засідання всіх оригіналів доданих до позовної заяви документів для огляду у судовому засіданні, в т.ч. договору про надання консультаційних послуг від 03.01.2018, з якого вбачається номер, а також додатку № 1 до договору про надання консультаційних послуг б/н від 03.01.2018.

Однак, ані у судове засідання, призначене на 02.09.2021, ані у судове засідання 30.09.2021 представник позивача не з`явився, вимог суду не виконав.

В той же час, суд зазначає, що у разі неможливості направити уповноваженого представника до Господарського суду міста Києва для участі в призначеному судовому засіданні, позивач не був позбавлений права виконати вимоги суду шляхом надіслання витребуваних судом документів засобами поштового зв`язку, а також направити письмові пояснення, в яких викласти свою правову позицію, разом з клопотанням про розгляд справи за відсутності його представника.

Так, згідно приписів Господарського процесуального кодексу України, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України, при ухваленні рішення суд вирішує такі питання, зокрема чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

Отже, встановити фактичні обставини справи з відповідною достовірністю суд унеможливлений, оскільки позивачем не надано повного обсягу відомостей та доказів на їх підтвердження, які в порядку ст.ст. 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України необхідні для правильного та всебічного розгляду спору, а також не виконано вимог ухвали суду від 24.05.2021 щодо надання оригіналів доданих до позовної заяви документів для огляду у судовому засіданні.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду в зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору;

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивач не подав докази, необхідні для вирішення спору, не з`явився у судове засідання, при цьому судом не визнано поважними причини неявки представника позивача, враховуючи, що його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору, суд залишає позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» про стягнення 1 350 000, 00 грн без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Отже, у даному випадку, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що у разі залишення позову без розгляду у зв`язку із неподанням позивачем витребуваних судом матеріалів, сплачена сума судового збору поверненню не підлягає.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 226, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова компанія Радзівілл» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Офісбуд» про стягнення 1 350 000, 00 грн. - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Дата складання та підписання повного тексту ухвали: 05.10.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, протягом десяти днів з дня її проголошення, з урахуванням вимог ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.О. Щербаков