ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.10.2021р. Справа №905/845/21

за позовом Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ

про стягнення заборгованості в сумі 82724174,59 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Купченко Р.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ, про стягнення заборгованості в сумі 82724174,59 грн., у тому числі основний борг в сумі 75125492,80 грн., три проценти річних в сумі 2310401,35 грн., інфляція в сумі 5288280,44 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №9037/1920-ТЕ-6 постачання природного газу від 27.09.2019р. в частині оплати вартості переданого природного газу протягом жовтня 2019р.-квітня 2020р.

Ухвалою від 13.05.2021р. відкрите провадження у справі №905/845/21, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.06.2021р. об 11:45 год.

20.05.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання №11-735 від 19.05.2021р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та призначити відповідальним Красноармійський міськрайонний суд Донецької області.

Ухвалою суду від 21.05.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання №11-735 від 19.05.2021р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

31.05.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання №11-806 від 31.05.2021р. про перенесення розгляд справи на іншу дату.

Ухвалою суду від 02.06.2021р. відкладено підготовче засідання на 06.07.2021р. об 11:30 год.

07.06.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання №11-862 від 04.06.2021р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області.

Ухвалою суду від 08.06.2021р. повідомлено представника відповідача зі змістом вищезазначеної ухвали суду.

10.06.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

18.06.2021р. на електронну адресу суду та 23.06.2021р. на поштову адресу від відповідача надійшов відзив №11-934 від 17.06.2021р., в якому останній визнав основний борг в сумі 75125492,80грн. та заперечив проти стягнення трьох процентів річних та інфляції. Відповідач посилається на обставини того, що порушення зобов`язань відбулось за відсутності вини відповідача, а тому, з урахуванням ст.614 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат. Разом з тим, відповідач зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217 щодо розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, відповідач не є користувачем грошових коштів, які надходять від населення для оплати спожитої теплової енергії в повному обсязі, тому як згідно розподілу коштів, які надходять на відповідний розподільчий рахунок банку відсоток підприємства становить в даному випадку всього 16,72, а відтак три проценти річних за користування грошовими коштами з основної суми стягненню не підлягають. Також, відповідач зазначає, що здійснює господарську діяльність у м.Покровськ Донецької області, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015р. №1275-р., а тому на правовідносини сторін розповсюджуються приписи ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси». Відповідач також стверджує, що газ, отриманий КП «Покровськтепломережа», використовувався не для власних потреб, а виключно для виробництва, транспортування й розподілення теплової енергії бюджетним організаціям міста Покровськ, за тарифами, які не покривають усі витрати підприємства, а заборгованість перед позивачем виникла у зв`язку з несвоєчасною оплатою споживачами наданих ним послуг. До того ж, на думку відповідача позивачем не надано доказів на підтвердження погіршення його фінансового стану чи завдання йому збитків через несвоєчасну сплату коштів відповідачем.

Ухвалою суду від 06.07.2021р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 04.08.2021 року о 12:00 год.

13.07.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання №11-1063 від 13.07.2021р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції та призначення відповідальним Красноармійський міськрайонний суд Донецької області.

Ухвалою суду від 14.07.2021р. заяву №11-1063 від 13.07.2021р. Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

21.07.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з відпусткою представника відповідача.

22.07.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Телефонограмою суду від 02.08.2021р. повідомлено представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 04.08.2021р. оголошено перерву в судовому засіданні до 08.09.2021 року о 12:00 год.

10.08.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції №1196 від 10.08 2021р.

Ухвалою суду від 11.08.2021р. у задоволенні клопотання №1196 від 10.08.2021р. Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ про розгляд справи в режимі відеоконференції відмовлено.

11.08.2021р. до суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Телефонограмою суду від 18.08.2021р. повідомлено представника позивача про відмову у задоволення клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.09.2021р. оголошено перерву в судовому засіданні до 14.09.2021 року о 10:00 год.

10.09.2021р. направлено ухвалу суду від 08.09.2021р. на офійійні електронні адреси сторін.

10.09.2021р. на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання №13-24 від 10.09.2021р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 13.09.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 14.09.2021р. оголошено перерву у розгляді справи до 06.10.2021р. об 11:00 год.

22.09.2021р. на електронну пошту суду від позивача надійшла заява №39/5-6260-21 від 22.09.2021р. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судове засідання 06.10.2021р. сторони не з`явилися.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.

27.09.2019р. між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством «Покровськтепломережа» (відповідач, споживач) був підписаний договір постачання природного газу №9037/1920-ТЕ-6, за умовами пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Відповідно до умов п.1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У пункті 2.1 договору узгоджено, що постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 17896,0 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях: у жовті 2019 року 1166,0 тис.куб.м, у листопаді 2019 року - 3057,0 тис.куб.м, у грудні 2019 року 3675,0 тис.куб.м, у січні 2020 року 4000,0 тис.куб.м, у лютому 2020 року 3200,0 тис.куб.м, у березні 2020 року 2540,0 тис.куб.м, у квітні 2020 року 258,0 тис.куб.м.

Згідно п.2.2 договору споживач підтверджує, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені в п.2.1 цього договору повністю покривають потреби споживача у відповідному розрахунковому періоді для потреб, визначених пунктом 1.2 цього договору. Споживач самостійно визначає обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього договору, і несе відповідальність за правилами їх визначення.

Пунктом 3.1 договору постачальник передає споживачу у загальному потоці природний газ власного видобутку та/або імпортованих газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно п.3.8 договору приймання передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі газу. Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані споживачем в той період (періоди), коли споживач був включений до Реєстру постачальника, що підтверджується споживачем в акті приймання-передачі газу. В акті приймання-передачі природного газу, ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в прейскуранті на відповідний період, також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього договору).

Відповідно до п.3.9 договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом:

3.9.1. копію акту про надання послуг з розподілу природного газу за розрахунковий період, складеного між споживачем та оператором ГРМ (для споживачів, об`єкти яких приєднані до газорозподільних мереж);

3.9.2. інформацію за підписом уповноваженої особи споживача стосовно обсягів природного газу, використаних виключно в періоді (періодах) розрахункового періоду, коли він був включений до Реєстру споживачів постачальника (відповідно до пункту 3.8 цього договору), з розбивкою цих обсягів природного газу, за категоріями використання газу (у тому числі згідно з цим договором). Цю розбивку споживач розраховує самостійно, несе повну відповідальність за достовірність наданої інформації. Зазначена інформація не підлягає перевірці з боку постачальника і приймається постачальником як підтвердження фактично використаних споживачем обсягів газу в розрахунковому періоді;

3.9.3. підписані споживачем два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного у розрахунковому періоді природного газу згідно з цим договором і з урахуванням пункту 3.8 цього договору, його фактична ціна та вартість.

Пунктом 3.10 договору визначено, що постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником актів приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта.

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання постачальником своїх зобов`язань за цим договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді (п.3.11 договору).

Умовами п.4.2 договору ціна за 1000 куб.м. природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

Загальна вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (п.4.4 договору).

За умовами п.5.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (п.7.1 договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п.11.1 договору).

30.10.2019р., 20.11.2019р., 09.12.2019р., 20.12.2019р., 28.01.2020р., 24.02.2020р., 23.03.2020р., 23.04.2020р. сторонами підписано додаткові угоди №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 до договору, якими внесені зміни до договору.

Додатковою угодою №1 до договору від 30.10.2019р. сторонами доповнено п.4.2 Розділу «Ціна природного газу» цього договору п.п.4.2.1 у наступній редакції:

« 4.2.1 Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 272,7604 гривень, крім того податок на додану вартість 20% усього разом з ПДВ 5127,31 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001-157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м. на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 жовтня 2019 року по 31 жовтня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4429,9504 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 5 315,94 грн. за 1000 куб.м.».

Додатковою угодою №2 договору від 20.11.2019р. сторонами доповнено п.4.2 Розділу «Ціна природного газу» цього договору п.п. 4.2.1 у наступній редакції:

« 4.2.2 Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) за цим договором складає 4899,00 гривень, крім того податок на додану вартість 20% усього разом з ПДВ 5 878,80 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001-157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 листопада 2019 року по 30 листопада 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5056,19 гривень за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 6067,43 грн. за 1000куб.м.».

Додатковою угодою №3 до договору від 09.12.2019р. сторонами доповнено п. 4.2 Розділу «Ціна природного газу» цього договору п.п. 4.2.1 у наступній редакції:

« 4.2.3 Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4276,6958 грн., крім того податок на додану вартість 20% усього разом з ПДВ 5 132,03 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 №2001-157,19 грн. за 1000куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4 433,8858 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ -20%, всього з ПДВ 5320,66 грн. за 1000куб.м».

Додатковою угодою №4 до договору від 20.12.2019р. сторони погодили викласти з 01 січня 2020 року Розділ 4 «Ціна природного газу» цього договору у наступній редакції:

« 4.2 Ціна за 1000 куб.м природного газу на період з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) складає 5500,00 гривень, крім того податок на додану вартість 20% усього разом з ПДВ 6600,00 гри.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018р №2001-157,19 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб.м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 січня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 5657,19 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ -20%, всього з ПДВ 6788,63 грн. за 1000 куб.м».

Додатковою угодою №5 до договору від 28.01.2020р. сторони погодили викласти з 01 січня 2020 року пункти 4.1, 4.2, 4.3. Розділу 4 «Ціна природного газу» у наступній редакції:

« 4.2 було передбачено, що ціна за 1000 куб.м природного газу на період з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) за цим Договором складає 4650,00 гривень, крім того податок на додану вартість 20% усього разом з ПДВ 5580,00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний з 01 січня 2020 року по 31 січня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4774,16 грн. за 1000куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 5 728,99 грн.».

Додатковою угодою №6 до договору від 24.02.2020р. сторони погодили викласти з 01 лютого 2020 року пункт 4.2 договору у наступній редакції:

« 4.2 ціна за 1000 куб.м природного газу на період з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) складає 3948,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 4737,60 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 лютого 2020 року по 29 лютого 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 4072,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 4886,59 грн.».

Додатковою угодою №7 до договору від 23.03.2020р. сторони погодили викласти з 01 березня 2020 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору у наступній редакції:

« 4.2 Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) складає 3396,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 4075,20 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 березня 2020 року по 31 березня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 3520,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 4224,19 грн.».

Додатковою угодою №9 до договору від 23.04.2020р. сторони погодили викласти з 01 квітня 2020 року пункт 4.2 Розділу 4 «Ціна природного газу» цього договору в наступній редакції:

« 4.2 Ціна за 1000 куб.м природного газу з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) складає 2897,00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20% усього разом з ПДВ 3476,40 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 №3013 124,16 грн. за 1000 куб.м на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 148,99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01 квітня 2020 року по 30 квітня 2020 року (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування 3021,16 грн. за 1000 куб.м без ПДВ, крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ 3 625,39 грн.».

Судом встановлено, що договір та укладені в його межах додаткові угоди підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень та заперечень.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, на підставі якої між сторонами виникли господарські правовідносини, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до актів приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) за договором, підписаних представниками постачальника та споживача, скріплених їх печатками, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року (включно) на загальну суму 75125492,80 грн., зокрема:

- у жовтні 2019 року в обсязі 333,15600 тис.куб.м на суму 1771037,46 грн. (акт приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.10.2019р.);

- у листопаді 2019 року в обсязі 2497,66500 тис.куб.м на суму 15154402,56 грн. (акт приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 30.11.2019р.);

- у грудні 2019 року в обсязі 2849,48700 тис.куб.м на суму 15161159,94 грн. (акт приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.12.2019р.);

- у січні 2020 року в обсязі 3256,15100 тис.куб.м на суму 18654463,03 грн. (акт приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.01.2020р.);

- у лютому 2020 року в обсязі 2945,58100 тис.куб.м на суму 14393852,56 грн. (акт приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 29.02.2020р.);

- у березні 2020 року в обсязі 2051,20000 тис.куб.м на суму 8664662,63 грн. (акт приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.03.2020р.);

- у квітні 2020 року в обсязі 365,73000 тис.куб.м на суму 1325914,62 грн. (акт приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 30.04.2020р.)

Доказів наявності заперечень щодо кількості поставленого природного газу, а також порядку поставки та інших зауважень суду не представлено.

Згідно із вимогами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно п.5.1 договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, за висновками суду, відповідач повинен був сплатити вартість отриманого газу:

- переданого у жовтні 2019 року згідно акту приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.10.2019р. в строк до 25.11.2019р. (включно);

- переданого у листопаді 2019 року згідно акту приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 30.11.2019р. в строк до 26.12.2019р. (включно) (з урахуванням того, що 25-й день (25.12.2019р.) святковий день - Різдво (католицьке), кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день);

- переданого у грудні 2019 року згідно акту приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.12.2019р. в строк до 27.01.2020р. (включно) (з урахуванням того, що 25-й день (25.01.2020р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день);

- переданого у січні 2020 року згідно акту приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.01.2020р. в строк до 25.02.2020р. (включно);

- переданого у лютому 2020 року згідно акту приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 29.02.2020р. в строк до 25.03.2020р. (включно);

- переданого у березні 2020 року згідно акту приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 31.03.2020р. в строк до 27.04.2020р. (включно) (з урахуванням того, що 25-й день (25.04.2020р.) припадає на суботу - вихідний день, кінцевий строк оплати переноситься на наступний перший робочий день);

- переданого у квітні 2020 року згідно акту приймання-передачі природного газу (на території підконтрольній українській владі) від 30.04.2020р. в строк до 25.05.2020р. (включно).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов`язання за договором виконав неналежним чином, за поставлений газ за період з жовтня 2019 року по квітень 2020 року на суму 75125492,80 грн. не розрахувався.

Таким чином, всупереч вимог ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідачем свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати за природний газ в сумі 75125492,80 грн. не виконані.

В той же час, судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву відповідач визнав суму основної заборгованості у розмірі 75125492,80 грн.

Відповідно до ч.1 ст.75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Приписами ч.6 ст.46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч.1 ст.191 Господарського процесуального кодексу України).

У ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву (який у своєму змісті фактично містить заяву про визнання позову в частині стягнення суми основного боргу) підписаний директором КП «Покровськтепломережа» - Батенком М.В., повноваження якого підтверджено відомостями, наявними в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За таких обставин, виходячи з того, що позовні вимоги доведені позивачем та обґрунтовані матеріалами справи, враховуючи, що відповідач не заперечує проти позову в частині стягнення основної заборгованості, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості в сумі 75125492,80 грн. підлягають задоволенню.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення інфляцію в загальній сумі 5288280,44 грн., з яких 127620,26 грн. за період з 01.12.2019р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями жовтня 2019 року, 1124578,23 грн. за період з 01.01.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями листопада 2019 року 1092572,19 грн. за період з 01.02.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями грудня 2019 року, 1404490,07 грн. за період з 01.03.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями січня 2020 року, 960871,94 грн. за період з 01.04.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями лютого 2020 року, 505057,99 грн. за період з 01.05.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями березня 2020 року, 73089,76 грн. за період з 01.06.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями квітня 2020 року.

Крім того, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред`явлено до стягнення три проценти річних в загальній сумі 2310401,35 грн., з яких 66959,77 грн. за період з 26.11.2019р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями жовтня 2019 року, 534348,37 грн. за період з 27.12.2019р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями листопада 2019 року, 494802,64 грн. за період з 28.01.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями грудня 2019 року, 564468,20 грн. за період з 26.02.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями січня 2020 року, 401330,86 грн. за період з 26.03.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями лютого 2020 року, 218151,80 грн. за період з 28.04.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями березня 2020 року, 30339,71 грн. за період з 26.05.2020р. по 28.02.2021р. за зобов`язаннями квітня 2020 року.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних та інфляції, проведений позивачем, судом встановлено, що він є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

При цьому, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про неправомірність нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних з посилання на норми ч.2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операцій та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» з огляду на наступне.

Так, частиною 2 ст.2 Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» встановлює мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Отже, в силу приписів Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операцій та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» мораторій встановлено саме на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій, в той час коли предметом спору є стягнення трьох проценти річних та інфляції, які за своєю правовою природою не є ні штрафом ні пенею.

Враховуючи положення ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, посилання відповідача на обставини того, що порушення зобов`язань відбулось за відсутності вини відповідача, оскільки поставлений природний газ використовувався не для власних потреб, а виключно для виробництва, транспортування й розподілення теплової енергії бюджетним організаціям міста Покровськ, за тарифами, які не покривають усі витрати підприємства, а також значною заборгованістю споживачів за наді послуги відповідачем, тому, з урахуванням ст.614 Цивільного кодексу України, відсутні підстави для стягнення суми трьох процентів річних та інфляційних втрат, судом також до уваги не приймаються.

Зокрема, за приписами ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено підстави звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, а саме: особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Норми ст.ст.614, 617 Цивільного кодексу України кореспондуються із нормами ст.218 Господарського кодексу України, згідно з якими учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст.625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Стаття 617 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Виходячи із наведених норм діючого законодавства суд зазначає, що порушення відповідачем умов договору щодо оплати природного газу є підставою для нарахування визначених ст.625 Цивільного кодексу України платежів, а відсутність вини у порушенні такого зобов`язання не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Щодо посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 18.06.2014р. №217, якою затверджено «Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки», то суд зазначає, що вказаним Порядком встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання і не обмежує споживача у можливості виконати свої обов`язки з оплати за отриманого газу за договором, укладеним між сторонами, шляхом здійснення розрахунків у інший спосіб, ніж з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання, не ставить повноту та своєчасність виконання відповідачем договірних обов`язків з оплати отриманого газу на користь позивача, не скасовує і не обмежує відповідальність споживача перед постачальником з оплати за спожитий газ, не змінює строків здійснення розрахунків за договором, що відповідно не виключає виникнення зобов`язань, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, з оплати боргу з урахуванням трьох процентів річних та встановленого індексу інфляції.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020р. у справі №904/1210/18 та постановах Верховного Суду від 21.02.2018р. у справі №910/16072/16 та від 17.04.2018р. у справі №918/1395/15, від 27.02.2020р. у справі №921/12/19.

З урахуванням викладеного, виходячи з того, що заперечення відповідача проти позову в частині стягнення трьох процентів річних та інфляції суд не прийняв, позовні вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 2310401,35 грн. та інфляції в сумі 5288280,44 грн. підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, враховуючи, що визнання позову в частині суми основного боргу викладене у відзиві на позов, поданому відповідачем до початку розгляду судом справи по суті, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачу з Державного бюджету України судового збору в сумі 360760,35 грн. (50% судового збору, розрахованого за позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу).

В іншій частині судовий збір покладається на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі відповідно до п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 46, 74, 76, 129, 130, 165, 191, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м.Київ до Комунального підприємства «Покровськтепломережа», м.Покровськ про стягнення заборгованості в сумі 82724174,59 грн., у тому числі основний борг в сумі 75125492,80 грн., три проценти річних в сумі 2310401,35 грн., інфляція в сумі 5288280,44 грн., задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства «Покровськтепломережа» (85300, Донецька обл., м.Покровськ, вул. Захисників України, буд. 4А, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) основний борг в сумі 75125492,80 грн., три проценти річних в сумі 2310401,35 грн., інфляцію в сумі 5288280,44 грн., всього заборгованість в сумі 82724174,59 грн. та судовий збір в сумі 433739,65 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) з державного бюджету України судовий збір в сумі 360760,35 грн. сплачений згідно платіжного доручення № від 21.04.2021р.

В судовому засіданні 06.10.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 07.10.2021р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина