ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2439/16
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лавриненко Л.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

секретар судового засідання Мамчич Р.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), м. Монастирище, Черкаська область

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2021 р.

по справі № 916/2439/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО")

до відповідачів

1) Товариства з обмеженою відповідальністю Совагро, м. Одеса

2) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Чиста Криничка, с.м.т. Цибулів, Монастирищенський р-н, Черкаська область

про стягнення заборгованості

суддя суду першої інстанції: Смелянець Г.Є.

час та місце постановлення ухвали: 02.06.2021 р., м. Одеса, пр. - т. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області,

Ухвалою Південно західного апеляційного господарського суду від 03.08.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), м. Монастирище, Черкаська область на ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2021 р.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

В вересні 2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО", м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Совагро, м. Одеса та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Чиста Криничка, с.м.т. Цибулів, Монастирищенський р-н, Черкаська область, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 28 403,47 грн., з яких:

- 18 577,58 грн. пені;

- 3 252, 47 грн. 3% річних;

- 6 573,42 грн. інфляційних нарахувань.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2016 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО", м. Київ задоволено частково. Стягнуто солідарно з відповідачів 3% річних в сумі 3 252,47 грн., інфляційні нарахування в сумі 6 573, 42 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 476,65 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. у справі № 916/2439/16 рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2016 р. скасовано частково. Стягнуто солідарно з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Чиста Криничка" с.м.т. Цибулів, Монастирищенський р-н, Черкаська область та з Товариства з обмеженою відповідальністю "Совагро", м. Одеса на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО", м.Київ 3% річних в сумі 3 250,57 грн., інфляційні нарахування в сумі 6 573,43 грн., пеню у розмірі 14 544,14 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 182,19 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

29.12.2016 р. Господарським судом Одеської області на виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21.12.2016 р. у справі № 916/2439/16 видані відповідні накази.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.03.2017 р. здійснено заміну Товариства з обмеженою відповідальністю "КАЗУС-ПРО", м. Київ на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ.

17.05.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ звернулось до Господарського суду Одеської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 53769645 та № 53769475 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. у справі № 916/2439/16.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.06.2021 р. скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні № 53769645 та № 53769475 за період з 02.07.2020 р. по 13.05.2021 р. щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. по справі №916/2439/16, яка виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні. Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 53769645 та № 53769475 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. по справі № 916/2439/16 з врахуванням норм та положень Закону України Про виконавче провадження.

Ухвала суду мотивована тим, що у встановлений вимогами ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" строк державним виконавцем не здійснено жодних дій щодо виявлення рахунків боржника та виявлення нерухомого та рухомого майна боржника, а також не здійснено жодних дій, спрямованих на задоволення відповідних клопотань скаржника, в т.ч. щодо здійснення запитів до районного (обласного) відділу статистики з вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за відповідними форматами звітності.

При цьому господарський суд зазначив, що встановлена судом бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 у справі № 916/2439/16 за період з 02.07.2020 р. по 13.05.2021 р. порушує права стягувача на виконання рішення суду, яке гарантоване Конституцією України.

Не погодившись з наведеною ухвалою, Монастирищенський РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), м. Монастирище, Черкаська область оскаржив її до Південно західного апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі орган виконавчої служби посилається на не повне з`ясування судом обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Монастирищенський РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), м. Монастирище, Черкаська область посилається на те, що ним було виконано ряд дій на виконання наказу Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 у справі №916/2439/16, зокрема направлено запити на виявлення майна боржника.

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ в поданому відзиві проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, заперечує та просить суд апеляційної інстанції оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За приписами ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України „Про виконавче провадження (від 02.06.2016 р. № 1404-VIII зі зміна та доповненнями) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. п. 1 п. 1 ст. 3 Закону України „Про виконавче провадження примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13.12.2012 р. №18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу №5-рп/2013, Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 р. зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається безумовне право кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

У рішенні Європейського суду від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін. Отже, для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справах "Бурдов проти Росії", "Горнсбі проти Греції".

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа "Юрій Миколайович Іванов проти України", рішення Європейського суду від 15.10.2009 р.).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 у справі № 916/2439/16 начальником Монастирищенського РВДВС ГТУЮ в Черкаській області Редько О. О. відкрито виконавчі провадження та винесені відповідні постанови від 14.04.2017 р. ВП № 53769645 та ВП № 53769475.

Постановами Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) від 27.03.2020 р. накази Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. № 916/2439/16 повернуті без виконання на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження .

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 27.04.2020 р. визнано дії державного виконавця Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) у виконавчому провадженні ВП № 53769645 та ВП № 53769475 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. по справі № 916/2439/16, які виразились у винесені постанови Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) від 27.03.2020 р. про повернення наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. по справі № 916/2439/16 без виконання на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» неправомірними.

Визнано незаконними та скасовано постанови Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства Юстиції (місто Київ) від 27.03.2020 р. про повернення наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. № 916/2439/16 без виконання.

Постановами Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) від 02.07.2020 р. відновлено виконавчі провадження ВП № 53769645 та ВП № 53769475 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. № 916/2439/16 з одночасним об`єднанням у зведене виконавче провадження ВП № 53769475.

13.07.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ звернулось до Монастирищенського РВДВС ГТУЮ у Черкаській області з клопотанням про вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП № 53769475 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. № 916/2439/16.

Станом на час звернення Товариством з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ до суд зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (місто Київ) інформація щодо вчинення дій у виконавчому провадженні ВП № 53769475 відсутня.

Відповідно до п. 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 р. № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2016 р. за № 1126/29256 автоматизована система виконавчого провадження - це комп`ютерна програма, що забезпечує збирання, зберігання, облік, пошук, узагальнення, надання відомостей про виконавче провадження, формування Єдиного реєстру боржників та захист від несанкціонованого доступу.

Згідно з п. п. 2, 3 розділу IV Положення виконавцем до системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень.

До системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит державного виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії.

Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії.

У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офіса приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення.

За приписами п. п. 1, 2 розділу VІ Положення Міністерство юстиції України забезпечує вільний та безоплатний доступ до інформації системи у мережі Інтернет на своєму офіційному веб-сайті з можливістю перегляду, пошуку, копіювання та роздрукування інформації (на основі поширених веб-оглядачів та редакторів) без обмежень та цілодобово у формі відкритих даних.

З метою забезпечення доступу до інформації системи сторонам виконавчого провадження у постанові про відкриття виконавчого провадження роз`яснюється таке право, вказуються адреса відповідного веб-сайту в мережі Інтернет, а також ідентифікатор для доступу до інформації про виконавче провадження та порядок його використання.

Система забезпечує можливість формування сторонами виконавчого провадження узагальненої інформації про рішення (виконавчі дії), прийняті (вчинені) виконавцем, із зазначенням дати їх прийняття (вчинення) та з можливістю роздрукування такої інформації.

Отже, враховуючи наведені приписи, державний виконавець при вчиненні всіх виконавчих дій у виконавчому провадженні вносить відомості до автоматизованої системи виконавчого провадження, доступ до якої є відкритим у мережі Інтернет з урахуванням наявного у сторони виконавчого провадження ідентифікатору для доступу до інформації про виконавче провадження.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, наявні відомості про вчинення виконавчих дій, які відображені у Інформації про виконавче провадження, є достовірними та повними за відсутності доказів зворотного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Частиною 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема:

- з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

- отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За приписами ч. 4 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Згідно з п. п. 11, 12 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 р. № 512/5 запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень.

Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою.

У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються:

- найменування органу державної виконавчої служби;

- прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця;

- дата відкриття та номер виконавчого провадження;

- реквізити виконавчого документа;

- строк виконання;

наслідки невиконання.

Відповідно до ч. ч. 2, 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження.

У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Проте, у встановлений вимогами ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" строк державним виконавцем не здійснено жодних дій в межах виконавчих проваджень щодо виявлення рахунків боржника та виявлення нерухомого та рухомого майна боржника, а також не здійснено жодних дій, направлених на задоволення відповідних клопотань скаржника, у т.ч. щодо здійснення запитів до районного (обласного) відділу статистики з вимогою про надання інформації статистичного спостереження сільськогосподарської діяльності боржника за відповідними форматами звітності.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Нотапс, м. Київ дійшов вірного висновку про те, що бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. у справі №916/2439/16 за період з 02.07.2020 р. по 13.05.2021 р. порушує права стягувача на виконання судового рішення, яке гарантоване йому Конституцією України.

Посилання Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), м. Монастирище, Черкаська область про те, що ним було виконано ряд дій на виконання наказів Господарського суду Одеської області від 29.12.2016 р. у справі № 916/2439/16, зокрема направлено запити на виявлення майна боржника не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки наведені дії не стосуються періоду, щодо якого Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Нотапс", м. Київ подана скарга на бездіяльність державного виконавця.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу приписів ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що Монастирищенським РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), м. Монастирище, Черкаська область належними та допустимими доказами не спростовано висновків суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що правові підстави для зміни чи скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 02.06.2021 р. по справі № 916/2439/16 відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281 - 283 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 02.06.2021 р. по справі № 916/2439/16 залишити без змін, апеляційну скаргу Монастирищенського РВДВС Центрального МРУ Міністерства юстиції (м. Київ), м. Монастирище, Черкаська область без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, в порядку та випадках, передбачених ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 04.10.2021 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна