РІШЕННЯ

26 серпня 2021 року м. ТернопільСправа № 921/259/21

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Сиротюк К.В.

Розглянув справу в порядку загального позовного провадження

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м.Київ

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль.

до відповідача Тернопільської районної державної адміністрації, майдан Перемоги, 1, м.Тернопіль

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Зборівську районну державну адміністрацію Тернопільської області, вул. Б.Хмельницького, 24, м. Зборів, Тернопільська область.

про стягнення заборгованості у розмірі 57 414,14 грн.

За участю учасників судового процесу:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Берлізова Х.Я. головний спеціаліст (доручення №01-969/01-09 від 08.06.2021);

від третіх осіб: не з"явилися.

Судові процедури.

Судом роз`яснено форму і стадії судового провадження, що здійснюється у межах даної справи згідно до вимог ГПК України.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд", відповідно до вимог статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України.

Для розгляду справи в режимі відеоконференцзв`язку використовуються засоби для здійснення фіксації судового процесу в режимі відеоконференц-прийому "EASYCON".

Заяв про відвід (самовідвід) судді та секретаря судового засідання з підстав, визначених ст. ст. 35-37 ГПК України не надходило.

Суть справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Тернопільської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості у розмірі 57 414,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання, що виникли на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу №02/04 від 17.04.2020.

Відкриття провадження у справі.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 28.04.2021, для розгляду справи №921/259/21 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 11.05.2021 відкрито провадження у справі №921/259/21 за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 10.06.2021.

Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження.

Підготовче провадження.

Підготовче засідання вперше призначено на 10.06.2021.

Відповідно до частини 4 статті 233 ГПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Протокольною ухвалою від 10.06.2021 відкладено підготовче засідання на 24.06.2021.

Пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України встановлено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 24.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №921/259/21 до судового розгляду по суті на 05.08.2021.

Розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 05.08.2021 розпочато розгляд справи по суті.

Протокольними ухвалами від 05.08.2021 та від 18.08.2021 відкладено судові засідання відповідно на 18.08.2021 та на 26.08.2021.

При розгляді справи по суті, суд з`ясував обставини справи, дослідив докази у справі, заслухав обґрунтування позовних вимог представника позивача, його вступне та заключне слово та заперечення позовних вимог представника відповідача, його вступне та заключне слово.

У судовому засіданні 26.08.2021, після з`ясування обставин справи та дослідження доказів у справі, суд, після виходу із нарадчої кімнати, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Інші процесуальні дії.

Ухвалою суду від 11.05.2021 залучено до участі у справі №921/259/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго", вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Зборівську районну державну адміністрацію Тернопільської області, вул. Б.Хмельницького, 24, м. Зборів, Тернопільська область, на підставі статті 50 ГПК України.

Ухвалами суду від 01.06.2021, від 15.06.2021, від 29.07.2021, від 11.08.2021 заяви ТОВ "Екотехноінвест" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, задоволено.

Аргументи сторін

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання згідно договору про постачання електричної енергії споживачу №02/04 від 17.04.2020 щодо несвоєчасного проведення розрахунків за поставлену електричну енергію.

В якості правових підстав позову позивач зазначає, зокрема статті Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закон України "Про ринок електричної енергії" та Правила роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312.

У судовому засіданні 18.08.2021 представником позивача підтримано позовні вимоги в повному обсязі, просить суд позов задоволити.

Заперечення відповідача.

Представник відповідача заперечує щодо позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 4939 від 11.06.2021), просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідь на відзив.

22.06.2021 позивачем подано відповідь на відзив (вх. №5226), згідно якої доводи відповідача вважає безпідставними.

Пояснення третіх осіб.

Треті особи явку свого представника в судове засідання не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, вимог ухвали суду не виконали, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, на підставі статей 120, 121 ГПК України - ухвалами суду, які надсилалися рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення з позначкою "Судова повістка", про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (містяться в матеріалах справи).

Зокрема ухвали суду направлені третій особі ВАТ "Тернопільобленерго" за адресою: вул. Енергетична, 2, м. Тернопіль, які повернулися на адресу суду з відміткою "вручено за довіреністю".

Також третій особі Зборівській районній державній адміністрації Тернопільської області за адресою: вул. Б.Хмельницького, 24, м. Зборів, Тернопільська область, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до ч.ч. 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Закон України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців.

Статтею 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" визначено, що Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Частиною 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" встановлено, що Єдиний державний реєстр містить відомості про найменування фізичної особи - підприємця, у тому числі скорочене (за наявності); ідентифікаційний код юридичної особи, організаційно-правову форму; місцезнаходження юридичної особи та дані про відокремлені підрозділи юридичної особи: ідентифікаційний код відокремленого підрозділу; найменування відокремленого підрозділу; місцезнаходження відокремленого підрозділу.

Як визначено статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань" якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (ч.1).

Статтею 11 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачено, що державні органи, у тому числі суди, органи Національної поліції, органи прокуратури, органи Служби безпеки України, а також органи місцевого самоврядування та їх посадові особи безоплатно отримують відомості з Єдиного державного реєстру з метою здійснення ними повноважень, визначених законом, виключно в електронній формі через портал електронних сервісів у порядку, визначеному Міністерством юстиції України в Порядку надання відомостей з Єдиного державного реєстру, крім випадків, передбачених цим Законом.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод.

За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення.

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі №916/2349/17 .

Згідно з частин 1, 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, положення статті 13 ГПК України, якою в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, беручи до уваги, що явка третіх осіб не визнавалась судом обов`язковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ГПК України, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без їх участі, за наявними у ній матеріалами.

Крім того, судом враховано, що у відповідності до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно із частиною 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отже, сторони не позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду щодо даної справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Фактичні обставини, встановлені судом.

17.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (як, Постачальником/позивачем) та Відділом освіти Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області (є структурним підрозділом Зборівської районної державної адміністрації відповідно до Положення про відділ освіти Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської №77-од від 03.03.2018)) ( як, Споживачем/відповідачем) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 02/04.

Відповідно до п.2.1 Договору, Постачальник за цим договором продає електричну енергію ДК 021:2015 - 09310000-5 "Електрична енергія" Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п.3.1, п.3.4, п.3.5 Договору передбачено, що початком постачання електричної енергії Споживачу є дата, зазначена в заяві-приєднанні, яка є додатком 1 до цього Договору. Строк поставки: до 31.12.2020. Місце доставки товарів (поставки електричної енергії ): за адресами закладів та установ , підпорядкованих відділові освіти Зборівської районної державної адміністрації.

Ціна за 1 кВт/год електричної енергії становить 1,385 грн , ПДВ 0,277 грн, разом 1,662 грн. Загальна вартість договору становить 192 251,85 грн та ПДВ 38 450,37 грн, разом - 230 702,22 грн. Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього Договору. Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про електричну енергію" та ПРРЕЕ. Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач здійснює оплату за фактично спожиту електричну енергію за фактичними показами засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі електричної енергії. Строк оплати протягом 10 робочих днів від дати отримання акту приймання передачі електричної енергії (п.п. 5.1, 5.2, 5.4, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 5.11, 5.12 Договору).

Як визначено п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 13.1 Договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31 грудня 2020 року включно, а в частині виконання зобов"язань щодо оплати товару до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором.

Також, до Договору про постачання електричної енергії № 02/04 від 17.04.2020 Споживачем підписано Додаток №1 "Заява приєднання до договору про постачання електричної енергії Споживачу" та Додаток №2 "Комерційна пропозиція".

Відповідно до п. 3 Комерційної пропозиції, що є Додатком 2 до Договору, Споживач зобов"язався здійснювати оплату за електричну енергію згідно розділу 5 Договору.

03.07.2020, 27.08.2020 та 28.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" та Відділом освіти Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області укладено додаткові угоди відповідно №1, №2, №3 до Договору, якими сторони домовились пункти 2.1 та 5.1 викласти в новій редакції.

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату спожитої електричної енергії №0008484 від 11.06.2020 на суму 4491,97 грн, №0008577 від 22.07.2020 на суму 8276,89 грн, №0008640 від 21.08.2020 на суму 7145,92 грн, №469 від 15.09.2020 на суму 11105,68 грн, №970 від 20.10.2020 на суму 26508,86 грн, №1414 від 09.11.2020 на суму 103119,98 грн, №2082 від 18.12.2020 на суму 70051,05 грн та №2082 від 19.12.2020 на суму 57414,14 грн.

На виконання умов Договору №02/04 від 17.04.2020 позивач поставив, а відповідачем спожито електричну енергію за період з травня місяця по грудень місяць 2020 року, зокрема у травні місяці 2020 року в обсязі 2702,00 кВт, у червні місяці 2020 року в обсязі 4574 кВт, у липні місяці 2020 року в обсязі 3949 кВт, у серпні місяці 2020 року в обсязі 5397 кВт, у вересні місяці 2020 року в обсязі 12193 кВт, у жовтні місяці 2020 року в обсязі 46195 кВт, у листопаді місяці 2020 року в обсязі 57101 кВт, про що свідчать Акти приймання-передачі активної електричної енергії за травень 2020 року на суму 4491,97 грн, за червень 2020 року на суму 8276,89 грн, за липень 2020 року на суму 7145, 92 грн, за серпень 2020 року на суму 11105,68 грн, за вересень 2020 року на суму 26508,86 грн, за жовтень 2020 року на суму 103119,98 грн, за листопад 2020 року на суму 127465,19 грн.

ВАТ "Тернопільобленерго" листом за №2486/38 від 02.04.2021 надіслано позивачу звіти про фактичні обсяги електричної енергії спожитої споживачем - Відділом освіти Зборівської РДА за період з 01 травня по 30 листопада 2020 року.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання з оплати спожитої електроенергії за листопад 2020 року частково не виконав у строк, визначений у п.6.2 договору та Комерційної пропозиції, у зв`язку з чим допустив заборгованість на суму 57414,14 грн.

09.04.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією щодо сплати заборгованості у розмірі 57414,14 грн, яка залишена без відповіді та задоволення.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв"язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Зміст спірних правовідносин, які склались між сторонами.

Визначаючи правову природу спірних правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з укладенням Договору про постачання електричної енергії №02/04 від 17.04.2020, який за своєю правовою природою є договором про постачання електричної енергії та які регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

Норми права, які застосував суд.

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

У відповідності до вимог статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 175 Господарського кодексу України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (стаття 193 Господарського кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).

Як визначено статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 7 статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Нормами статті 599 Цивільного кодексу України вказано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як визначено статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (стаття 632 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються різні види договорів, зокрема, про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, про купівлю-продаж електричної енергії (двосторонній договір).

Пунктом 3 частини 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (стаття 58 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Мотивована оцінка судом .

Всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши у сукупності усі докази, суд дійшов таких висновків.

Статтею 175 Господарського кодексу України визначено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як визначено статтею 11 Цивільного кодексу України та статтею 174 Господарського кодексу України, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 Цивільного кодексу України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам, з урахуванням інтересів споживачів регулюються спеціальним Законом України "Про ринок електричної енергії" та Правилами роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються різні види договорів, зокрема, про надання послуг з розподілу, про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, про купівлю-продаж електричної енергії (двосторонній договір).

Відповідно до п.1.2.15 Правил укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил.

Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).

На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.

Пунктом 3.1.7 Правил передбачено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі.

Як слідує із матеріалів справи, 17.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест" (як, Постачальником/позивачем) та Відділом освіти Зборівської районної державної адміністрації Тернопільської області ( як, Споживачем/відповідачем) укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу № 02/04, відповідно до умов якого цей договір про постачання електричної енергії Споживачу є договором , який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції Споживачу, Постачальником електричної енергії, який є публічним договором приєднання (п.1.1 Договору).

Також, до Договору про постачання електричної енергії № 02/04 від 17.04.2020 Споживачем підписано Додаток №1 "Заява приєднання до договору про постачання електричної енергії Споживачу" та Додаток №2 "Комерційна пропозиція ".

Згідно статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Аналогічне положення містить стаття 275 Господарського кодексу України.

Так, відповідно до п.2.1 Договору сторони домовились, що Постачальник за цим договором продає електричну енергію ДК 021:2015 - 09310000-5 "Електрична енергія" Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

На виконання умов Договору про постачання електричної енергії позивач поставив, а відповідач спожив електричну енергію з травня місяця по грудень місяць 2020 року, зокрема у травні місяці 2020 року в обсязі 2702,00 кВт, у червні місяці 2020 року в обсязі 4574 кВт, у липні місяці 2020 року в обсязі 3949 кВт, у серпні місяці 2020 року в обсязі 5397 кВт, у вересні місяці 2020 року в обсязі 12193 кВт, у жовтні місяці 2020 року в обсязі 46195 кВт, у листопаді місяці 2020 року в обсязі 57101 кВт, що підтверджується Актами приймання-передачі активної електричної енергії за травень 2020 року на суму 4491,97 грн, за червень 2020 року на суму 8276,89 грн, за липень 2020 року на суму 7145, 92 грн, за серпень 2020 року на суму 11105,68 грн, за вересень 2020 року на суму 26508,86 грн, за жовтень 2020 року на суму 103119,98 грн, за листопад 2020 року на суму 127465,19 грн (містяться в матеріалах справи).

Умовами договору (п.п.5.3, 5.8) сторони домовилися, що Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього Договору. Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Так, позивач виставив відповідачу рахунки на оплату спожитої електричної енергії №0008484 від 11.06.2020 на суму 4491,97 грн, №0008577 від 22.07.2020 на суму 8276,89 грн, №0008640 від 21.08.2020 на суму 7145,92 грн, №469 від 15.09.2020 на суму 11105,68 грн, №970 від 20.10.2020 на суму 26508,86 грн, №1414 від 09.11.2020 на суму 103119,98 грн, №2082 від 18.12.2020 на суму 70051,05 грн та №2082 від 19.12.2020 на суму 57414,14 грн, які відповідачем оплачено за червень, липень, серпень, вересень, жовтень та частково за листопад місяці 2020 року.

Пунктом 3 частини 1 статті 57 Закону України "Про ринок електричної енергії" електропостачальники мають право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (стаття 58 Закону України "Про ринок електричної енергії", пп. 5.5.5 Правил).

Згідно з пунктом 4.7 Правил, оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. За наявності відповідного устаткування проведення оплати може бути реалізоване із застосуванням картки попередньої оплати.

Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору) (п. 4.8 Правил).

У пункті 4.21 Правил встановлено, що оплата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію має здійснюватись згідно зі строками, встановленими договором та сформованим відповідним учасником роздрібного ринку платіжним документом. Зазначені строки не можуть бути меншими за 5 днів з дня надання платіжного документа споживачу.

Як визначено п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 3 Комерційної пропозиції, що є Додатком 2 до Договору, оплата за електричну енергію здійснюється Споживачем згідно Розділу 5 цього Договору, зокрема: Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач здійснює оплату за фактично спожиту електричну енергію за фактичними показами засобів обліку електричної енергії по закінченні розрахункового періоду. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється на підставі акту приймання-передачі електричної енергії. Строк оплати протягом 10 робочих днів від дати отримання акту приймання передачі електричної енергії.

Згідно зі статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Враховуючи умови Договору , строк оплати відповідачем спожитої електроенергії є таким, що настав.

Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 Цивільного кодексу України).

Положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України.

Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, спір між сторонами виник внаслідок неналежного виконання відповідачем, як Споживачем, своїх договірних зобов`язань в частині несвоєчасної оплати за спожиту електричну енергію.

Так, 09.04.2021 позивач звернувся до відповідача з претензією щодо сплати заборгованості у розмірі 57414,14 грн, яка залишена без відповіді та задоволення.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату прийняття рішення становить 57414,14 грн.

Доказів, які б підтверджували сплату відповідачем заборгованості, яка виникла на підставі договору про постачання електричної енергії, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому позовні вимоги в частині щодо стягнення заборгованості у розмірі 57 414,14 грн, підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи.

Щодо заперечень відповідача, що Тернопільська районна державна адміністрація не є належним відповідачем і жодних обов"язків перед позивачем не несе, суд зазначає таке.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів від 16.12.2020 №1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій" на підставі пункту 6 частини першої статті 20 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" і статті 71 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" здійснено реорганізацію районних державних адміністрацій районів, ліквідованих згідно з постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 р. № 807-IX "Про утворення та ліквідацію районів", шляхом приєднання до районних державних адміністрацій, розташованих в адміністративних центрах районів, утворених зазначеною постановою, згідно з додатком 1.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації за № 34/01.02-01 від 16.01.2021 "Про створення комісій з реорганізації районних державних адміністрацій" утворено комісію з реорганізації Зборівської районної державної адміністрації шляхом приєднання до Тернопільської районної державної адміністрації.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації за № 177/01.02-01 від 12.03.2021 "Про затвердження передавальних актів районних державних адміністрацій, які приєднуються до Тернопільської районної державної адміністрації" затверджено передавальний акт балансових рахунків , матеріальних цінностей та активів Зборівської районної державної адміністрації до правонаступника Тернопільської районної державної адміністрації.

Також, Розпорядженням голови районної державної адміністрації за № 76 від 15.03.2021 "Про затвердження передавальних актів структурних підрозділів Зборівської районної державної адміністрації, які приєднуються до Тернопільської районної державної адміністрації" затверджено передавальний акт балансових рахунків , матеріальних цінностей та активів Зборівської районної державної адміністрації до правонаступника Тернопільської районної державної адміністрації.

Згідно Передавального акту правонаступництво щодо майна усіх прав та обов"язків , зобов"язань, залишків відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації після припинення в результаті реорганізації належить правонаступнику Тернопільській районній державній адміністрації. Передача майна, зобов"язань, прав, обов"язків та документації відділу освіти Зборівської районної державної адміністрації після припинення в результаті реорганізації у встановленому порядку переходить правонаступнику Тернопільській районній державній адміністрації.

Таким чином Зборівська районна державна адміністрація реорганізувалася шляхом приєднання до Тернопільської районної державної адміністрації.

Правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні, його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Правонаступництво для юридичних осіб може наставати в разі їх припинення з правонаступництвом. Припинення юридичної особи з правонаступництвом, тобто реорганізація юридичної особи, може проводитися у формі злиття, приєднання, поділу або перетворення.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Положеннями статті 105 Цивільного кодексу України передбачено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом (стаття 107 Цивільного кодексу України).

Слід зазначити, що при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності. При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво.

Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий (вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2020 у справі №296/443/16-ц).

У даному випадку, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1635-р "Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій" установлено, що Зборівська районна державна адміністрація реорганізується шляхом приєднання до райдержадміністрації, розташованої в адміністративному центрі новоутвореного району - до Тернопільської районної державної адміністрації, тобто передбачене універсальне правонаступництво.

Отже, правонаступником Зборівської районної державної адміністрації є лише одна особа - Тернопільська районна державна адміністрація, до якої перейшли всі права та обов`язки Зборівської районної державної адміністрації, в тому числі і обов`язки згідно спірного договору.

Таким чином, твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищенаведеним.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов`язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи викладене, суд позовні вимоги визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Висновок суду.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частин 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати.

Як передбачено пунктом 2 частини 5 статті 238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Щодо судового збору у розмірі 2270,00 грн.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 7, 13, 42, 86, 129, 210, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 2270,00 грн покласти на відповідача.

3. Стягнути з Тернопільської районної державної адміністрації, майдан Перемоги, 1, м.Тернопіль, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м.Київ, 57414,14 грн боргу та 2270,00 грн судового збору.

4. Видати наказ стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Стягувач/Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м.Київ, .

Боржник/Відповідач: Тернопільської районної державної адміністрації, майдан Перемоги, 1, м.Тернопіль, .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в порядку статті 256 -257 ГПК України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.17.5 Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності нової редакції Господарського процесуального кодексу України, а саме до 15.12.2017 року. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Примірник рішення надіслати учасникам справи, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

Позивачу: Товариству з обмеженою відповідальністю "Екотехноінвест", вул. Вікентія Хвойки, 18/14, офіс 311, м.Київ.

Відповідачу: Тернопільській районній державній адміністрації, майдан Перемоги, 1, м.Тернопіль.

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено та підписано "12" жовтня 2021 року.

Суддя Я.Я. Боровець