СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. м. Харків справа №6/127

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Попков Д.О.
суддів Стойка О.В., Істоміна О.А.
секретар судового засідання Лутаєва К.В.
за участю представників:
від позивача Грищенко О.М. (адвокат, довіреність від 27.03.2021р.);
від відповідача не з`явився;
від органу виконання рішення не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», м. Київ
на ухвалу Донецької області
постановлену 14.07.2021р. (повний текст підписано 14.07.2021р.) у м. Харкові
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», м. Київ
про ухвалення додаткового судового рішення
у справі №6/127 (суддя Левшина Г.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецьк-Агропродукт», м.Донецьк
про стягнення 289142,47грн.
за участю Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), м. Краматорськ Донецької області

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог та ухвали суду першої інстанції:

1. 25.05.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», м. Київ (далі Позивач, стягувач) звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою №22-1/05 від 22.05.2021р. про розподіл судових витрат в порядку ст.ст.123, 124, 126, 129, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України внаслідок задоволення ухвалою суду від 19.05.2021р. скарги на бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під час примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 14.09.2009р. у справі №6/127. Заявник просив суд ухвалити додаткове рішення та покласти на Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7270,00грн.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.05.2021р. у справі №6/127 було повідомлено сторін та Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про розгляд заяви у судовому засіданні.

3. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 14.07.2021р. (повний текст підписано 14.07.2021р.) у справі №6/127 було відмовлено у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», викладених в заяві №22-1/05 від 22.05.2021р., про ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

4. Означена ухвала суду обґрунтована відсутністю правових підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з органу державної виконавчої служби на користь Позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою в сумі 7270,00грн., оскільки жодних заяв Позивача про розподіл судових витрат при розгляді скарги на бездіяльність державного виконавця до суду подано не було.

При цьому, суд зазначив, що у ст.244 Господарського процесуального кодексу України мова йдеться саме про ухвалення додаткового рішення, тоді як ухвала суду хоча і є фактично судовим рішенням, проте, не є самим по собі рішенням, яке згідно із ст.233 Господарського процесуального кодексу України ухвалюється судом іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Таким чином, ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за результатами розгляду судом скарги на дії державного виконавця діючим Господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», не погодившись з постановленою ухвалою суду, звернулась з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.07.2021р. у справі №6/127 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» про покладення на Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) понесених ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7270,00грн.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

6.1. не врахування місцевим судом та не здійснення оцінки і дослідження всіх матеріалів справи, котрі визначають та підтверджують (у тому числі й виходячи із сутності та обґрунтованості заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» про покладення на Відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст.ст.123, 126, 124, 129, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України) зміст та сутність понесення заявником судових витрат на правничу допомогу відповідно до договору №19-03-2021/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19.03.2021р. із врахуванням акту від 20.05.2021р. здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги); можливість та процесуальний порядок щодо відшкодування судових витрат із врахуванням численних та сталих правих позицій Верховного Суду, зокрема тих, які були зазначені в заяві;

6.2. суд першої інстанції безпідставно вдався до застосування правового пуризму, надмірної процесуальної формальності, не дотримавшись ст.238 Господарського процесуального кодексу України та не застосувавши приписи, які, зокрема, містяться в ст.ст.74-77, 86, 129, 232, 233, 240, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України;

6.3. позиція господарського суду викладена в оскаржуваній ухвалі, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.04.2019р. у справі №390/34/17, свідчить про недобросовісність, необґрунтованість та суперечливість. Скаржник зазначає, що суд першої інстанції в порядку належного обґрунтування в силу приписів п.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України посилається на можливість здійснення відшкодування відповідних судових витрат, а вже згодом вказує про відсутність підстав для здійснення такого відшкодування;

6.4. оскільки спір у даній справі щодо оскарження бездіяльності державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під час примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 14.09.2009р. у справі №6/127 був зумовлений бездіяльністю та порушенням норм закону (законних інтересів стягувача) державним виконавцем, то згідно зі ст.ст.129, 344, 244 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом такої скарги, повинні відшкодовуватися саме органом державної виконавчої служби;

6.5. залишення судом першої інстанції без уваги, що до судових витрат відносяться бонуси, передбачені договором про надання правничої допомоги, які ставляться в залежність від результатів розгляду справи, позиція щодо чого була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.05.2020р. у справі №904/4507/18;

6.6. неврахування місцевим судом факту можливості оплати послуг замовником за договором №19-03-2021/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19.03.2021р. протягом 30 календарних днів з дня прийняття рішення суду та завершення розгляду судом вимог за заявою про заміну сторони тобто до 18.06.2021р.;

6.7. достатньою підставою для покладення на іншу сторону витрат на правничу допомогу є доведений факт їх обсягу та реального виконання, навіть за відсутності відомостей про як повне, так і часткове перерахування коштів на користь адвоката, що узгоджується з висновком Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19;

6.8. неврахування судом першої інстанції позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.06.2019р. у справі №924/1473/15, за якою зазначено про необхідність здійснення судом самостійної та правильної правової кваліфікації спірних правовідносин. Так, згідно з принципом «jura novit curia» («суд знає закон») неправильна юридична кваліфікація сторонами у справі спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм;

6.9. судом першої інстанції самостійно, без посилання на відповідну норму права чинного законодавства, керуючись лише власною думкою, котра не співпадає із чинним законодавством, зроблено підміну понять при оцінці існуючих доказів, обставин та фактів справи, в результаті чого винесено оскаржувану ухвалу, незважаючи численну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, що останній неодноразово наголошував (справи «Кантоні проти Франції», «Вєренцов проти України») на ролі суду у формуванні практики та необхідності позбутися інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Відповідача:

7. Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецьк-Агропродукт», в межах встановленого апеляційним судом строку, відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.07.2021р. надано не було.

8. Краматорським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на електрону адресу суду наданий відзив на апеляційну скаргу, який відповідно до акту суду №09-29/394 від 15.09.2021р. не містить електронного цифрового підпису підписанта державного виконавця Репіна К.А., а отже залишається судовою колегією без розгляду.

Своєю чергою, тотожний відзив на апеляційну скаргу з підписом державного виконавця Репіна К.А. був зданий на пошту державною виконавчою службою 17.09.2021р., тобто поза межами встановленого апеляційним судом строку на його подання (до 15.09.2021р. включно), без клопотання про поновлення такого строку, що зумовлює також залишення його без розгляду судовою колегією.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

9. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 23.07.2020р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Пушай В.І.

Згідно з витягом із табелю обліку використання робочого часу суддів Східного апеляційного господарського суду, суддя-доповідач Попков Д.О. перебував у відпустці до 31.08.2021р. включно. Керуючись п.5.4. Рішення зборів суддів №3 від 15.02.2019р. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» передана судді-доповідачу Попкову Д.О. після виходу його з відпустки 01.09.2021р.

10. Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 01.09.2021р. «Щодо повторного автоматичного розподілу справ» у зв`язку із звільненням у відставку члена судової колегії, судді Пушая В.І., відповідно п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду його було замінено на суддю Істоміну О.А., що також вбачається з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021р. у справі №6/127.

11. Ухвалою від 03.09.2021р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №6/127, а ухвалою від 16.09.2021р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.07.2021р. у судовому засіданні на 04.10.2021р. об 12:00 з повідомленням учасників справи.

12. Враховуючи викладене в п.п.9-11 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Істоміна О.А. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

13. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою відеозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.

14. У судовому засіданні 04.10.2021р. уповноважений представник Скаржника підтримав свої вимоги і доводи, викладені у апеляційній скарзі.

Уповноважені представники Відповідача та Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання 04.10.2021р., попри належне повідомлення не з`явились, про причини неявки не повідомили, що, за висновком судової колегії, враховуючи повідомлення їх належним чином та достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

15. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

16. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» звернулось до Господарського суду Донецької області із скаргою №22-1/04 від 22.04.2021р. на бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під час примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 14.09.2009р. у справі №6/127 (скарга з додатками - а.с.а.с.81-103), де просило:

- визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під час примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 14.09.2009р. у справі №6/127, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» постанови (або іншого виконавчо-процесуального документу) Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), винесену за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 14.09.2009р. у справі №6/127 та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Також Скаржник у своїй скарзі зазначив (а.с.а.с.89, 90), що в майбутньому із врахуванням умов та на підставі договору №19-03-2021/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19.03.2021р. змушений буде понести витрати, пов`язані із розглядом скарги, об`єм, розмір та обсяг яких на час подання скарги визначити неможливо. Зазначає, що остаточний розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з оскарженням бездіяльності державного виконавця не буде перевищувати розумного, обґрунтованого та середнього ринкового розміру вартості правових послуг та робіт в регіонах України, при цьому, сторони керуються тим, що вартість однієї години роботи Виконавця складає від 500,00грн. до 600,00грн., вартість участі у судовому засіданні від 1200,00грн. до 1500,00грн./судове засідання, а також розмір гонорару, який не перевищуватиме одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

17. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 19.05.2021р. у справі №6/127 (а.с.а.с.120-123) скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» №22-1/04 від 22.04.2021р. в частині визнання бездіяльності державного виконавця Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) під час примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 14.09.2009р. у справі №6/127 було задоволено.

Своєю чергою, провадження у скарзі в частині вимог про зобов`язання державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» постанови (або іншого виконавчо-процесуального документу) Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), винесену за результатами розгляду заяви про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу Господарського суду Донецької області від 14.09.2009р. у справі №6/127 та додатково обґрунтованими документами (доказами) із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження» - було закрито.

18. Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» звернулось до Господарського суду Донецької області із заявою №22-1/05 від 22.05.2021р. (заява з додатками - а.с.а.с.131-149) про покладення в порядку ст.ст.123, 124, 126, 129, 244, 344 Господарського процесуального кодексу України на Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7270,00грн.

На підтвердження понесення означених витрат, заявником надано копію договору №19-03-2021/1 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 19.03.2021р., укладений з адвокатом Грищенком О.М. (а.с.а.с.143-145), копію акту прийому-передачі документів від 19.03.2021р. (а.с.146), копію акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 21.05.2021р. в розмірі 7270,00грн. (а.с.147), копію довідки про взяття на облік платника податків адвоката Грищенко О.М. (а.с.148) та копію повідомлення про взяття облік платника єдиного внеску Грищенко О.М. (а.с.149).

19. Вказані в п.п.16-18 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами в межах апеляційного провадження не заперечуються.

20. Відносно означених обставин питання щодо можливості ухвалення додаткового рішення відносно компенсації витрат Відповідачу на професійну правничу допомогу було розглянуто місцевим судом в контексті приписів ст.ст.16, 126, 129, 221, 232, 233, 244, 343, 344 Господарського процесуального кодексу України.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

21. Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з приписами ст.221 цього Кодексу, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному ч.2 цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.244 цього Кодексу.

22. Приписами ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

23. Так, відповідно до ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, ним не вирішено питання про судові витрати.

У ч.ч.3, 4 означеної статті встановлено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторін або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

24. Відповідно до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

25. Згідно з ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких за ч.1 ст.123 цього Кодексу відносяться витрати на професійну правничу допомогу), покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, статтею 344 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

26. Так, розглянувши оскаржувану ухвалу суду в контексті доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне:

26.1. Аналіз апеляційної скарги в контексті оскаржуваної ухвали суду дає підстави для висновку, що сутність апеляційного перегляду полягає у вирішенні питання: 1) стосовно принципової можливості/правомірності розподілу витрат з оплати професійної правничої допомоги за результатами розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця та 2) обґрунтованості заявленої до розподілу суми витрат на професійну правничу допомогу шляхом покладення на боржника всієї заявленої суми таких витрат.

Так, аргументи апеляційної скарги вкладені в п.п.6.1-6.4, 6.8 цієї постанови стосуються саме (1) питання, тоді як доводи Скаржника, викладені в п.п.6.5-6.7., 6.9 постанови, переважно стосуються аспектів (2) цього питання.

26.2. У відповідності до вимог ч.2 ст.19 Конституції України суд, як орган державної влади, управнений здійснювати свої повноваження виключно на підставі, в межах та у спосіб, визначений Конституцією та законами України. Наразі, питання розподілу судових витрат в межах господарського судочинства врегульовано приписами Господарського процесуального кодексу України:

· за змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу, питання про можливість розподілу яких йдеться в розглядуваному випадку, визначається через пов`язаність з розглядом справи;

· загальне правило про порядок розподілу таких витрат, приведене в ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, узалежнене алгоритмом розподілу від результатів розгляду позовних вимог тобто вирішення справи по суті, що кореспондується з п.5 ч.1 ст.237 та п.2 ч.5 ст.238 цього Кодексу;

· як правильно було вказано в оскаржуваній ухвалі суду, у відповідності до ч.3 ст.232 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухвалення рішення суду;

· ст.130 Господарського процесуального кодексу України, водночас, передбачає спеціальні застереження щодо можливості розподілу судових витрат й у разі завершення провадження ухвалою суду про його закриття чи залишення позову без розгляду; спеціальний припис відносно розподілу судових витрат при постановленні ухвали суду передбачено і ст.ст.343, 344 Господарського процесуального кодексу України відносно результатів розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного/приватного виконавця у перебігу здійснення судового контролю за виконанням судових рішень;

26.3. За загальним правилом, відшкодування судових витрат, у тому числі й на професійну правничу допомогу, здійснюється виключно у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом виключно у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений (постанова Верховного Суду від 14.01.2019р. у справі №927/26/18).

За змістом означеної норми вбачається, що можливість подальшого (після проведення останнього судового засідання) подання заяви про розподіл витрат з професійної правничої допомоги прив`язана до дебатів (ст.221 Господарського процесуального кодексу України), тоді як останні не передбачені положенням ст.342 Господарського процесуального кодексу України, яка регламентує розгляд скарг на дії/бездіяльність виконавців, не передбачає проведення дебатів.

Оскільки у даному випадку вирішувалося питання щодо законності бездіяльності державного виконавця, остільки питання про судові витрати, пов`язані із витратами на професійну правничу допомогу як складової судових витрат за змістом ст.344 Господарського процесуального кодексу України мало бути вирішено в ухвалі за підсумками розгляду відповідної скарги.

26.4. Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, Скаржник не звертався до суду протягом розгляду скарги з заявою про компенсацію витрат за надану професійну правову допомогу, тоді як наведені у скарзі посилання на те, що він змушений буде понести витрати, пов`язані із розглядом скарги, об`єм, розмір та обсяг яких на час подання скарги визначити неможливо, проте він не буде перевищувати розумного, обґрунтованого та середнього ринкового розміру вартості правових послуг та робіт в регіонах України не може вважатися такою заявою відповідно до постанови Верховного Суду від 17.03.2020р. у справі №520/8309/18 з огляду на відсутність наведеного Скаржником розміру (орієнтованого розміру) таких витрат, що також би суперечило праву суду відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині істотного перевищення суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, передбаченого ч.6 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

27. Відносно висновків місцевого суду про можливість ухвалення додаткового рішення саме щодо рішення, апеляційний суд зазначає:

- дійсно, зміст ч.1 ст.244 Господарського процесуального кодексу України передбачає три випадки ухвалення додаткового рішення (стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення (1); суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати (2); судом не вирішено питання про судові витрати (3));

- перша два випадки стосуються розгляду позовних вимог, тоді як (3) охоплює всі визначені процесуальним кодексом випадки необхідності розподілу судових витрат у тому числі і в порядку ст.344 Господарського процесуального кодексу України;

- правильність цього висновку підтверджується використанням в ч.3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України конструкції «додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення», адже у відповідності до ст.232 цього Кодексу ухвала, хоча не є рішенням суду, але віднесена до видів судового рішення.

Таким чином, принципового застереження проти можливості ухвалення додаткового рішення (ухвали) про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги на бездіяльність державного виконавця, колегія апеляційного суду не вбачає.

28. Водночас, комплексний аналіз всіх норм, що підлягають застосуванню в розглядуваному випадку у світлі наведених в п.п.26.3., 26.4. та 27 цієї постанови аргументів дають підстави для висновку про те, що додаткова ухвала про розподіл витрат на правову допомогу за підсумками розгляду скарги на державного виконавця могла бути постановлена лише у тому разі, коли (у сукупності):

- відповідний орієнтовний розрахунок суми був викладений у скарзі;

- підтверджуючі докази конкретної остаточної суми витрат та повідомлення про необхідність їх розподілу було представлено заявником до моменту постановлення ухвали за результатами розгляду скарги;

- суд в ухвалі за результатами розгляду скарги не вирішив питання про розподіл таких витрат (хоча мав би).

У даному випадку не були дотримані перші дві за хронологічним порядком вчинення процесуальні умови, тому місцевий суд і не мав належних підстав ані вирішувати питання про розподіл витрат на момент постановлення ухвали від 19.05.2020, ані у подальшому шляхом постановлення додаткової ухвали в порядку ст.244 Господарського процесуального кодексу України.

29. Оскільки можливість правової оцінки обґрунтованості заяви щодо певної суми для розподілу у якості судових витрат перебуває в залежності від попередньо зробленої в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України заяви про це учасника справи (до закінчення судових дебатів), остільки апеляційний суд, зважаючи на те, що останнім вимоги щодо подання доказів понесених витрат/відповідної заяви про їх надання дотримані не були, не враховує доводи апеляційної скарги про можливість/правомірність розподілу таких витрат з оплати професійної правничої допомоги за результатами розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця.

30. Решта аргументації Скаржника щодо доведення обґрунтованості заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, які в розглядуваному випадку не розподіляються, відхиляються судом апеляційної інстанції, який звертає увагу Скаржника на те, що питання розподілу судових витрат взагалі не опосередковує судового захисту, що вказує на недоречність посилань на ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

31. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують постановлення оскаржуваної ухвали суду із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс» залишається без задоволення, а переглядувана ухвала суду без змін.

32. Враховуючи, що судовий збір при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, не сплачується (постанова Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 20.12.2019р. у справі №240/6150/18), судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового судового рішення, на думку суду апеляційної інстанції, також сплачуватися не повинен.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розглядуваному випадку судом апеляційної інстанції не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Нотапс», м. Київ на ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.07.2021р. (повний текст підписано 14.07.2021р.) у справі №6/127 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Донецької області від 14.07.2021р. (повний текст підписано 14.07.2021р.) у справі №6/127 залишити без змін.

3. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 04.10.2021р. проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано 06.10.2021р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя О.А. Істоміна

Надіслано судом до ЄДРСР 06.10.2021р.