ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 м.Дніпро Справа № 908/87/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Паруснікова Ю.Б. (доповідач),

суддів Білецької Л.М., Коваль Л.А.,

секретар судового засідання Саланжій Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Еенергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 (суддя Колодій Н.А.; повне рішення складено 27.05.2021) у справі № 908/87/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс», м. Запоріжжя

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», м. Енергодар, Запорізької області

про стягнення 301399,77 грн, -

за зустрічним позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція», м. Енергодар, Запорізької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс», м. Запоріжжя

про стягнення 2441,86 грн, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс» звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» 301399,77 грн, з яких 289800,00 грн - основний борг за договором поставки товару № 63(3)20 УК/53-121-01-20-09147 від 17.03.2020, 5203,28 грн - 3% річних, 6396,49 грн - втрати від інфляції.

Позов мотивований невиконанням умов договору в частині оплати отриманого товару.

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» звернулося до Господарського суду Запорізької області з зустрічним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс» 2441,86 грн пені за порушення строків поставки товару за договором № 63(3)20 УК/53-121-01-20-09147 від 17.03.2020.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/87/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс» задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс» 289800,00 грн основного боргу, 5012,12 грн 3% річних, 6396,49 грн втрат від інфляції, 4518,13 грн судового збору і 7994,93 грн витрат на правничу допомогу.

Зустрічний позов задоволено повністю.

Рішення місцевого господарського суду щодо часткового задоволення первісного позову мотивоване порушенням покупцем зобов`язань, передбачених умовами Договору 63(3)20 УК/53-121-01-20-09147 від 17.03.2020, з оплати за поставлений товар в сумі 289800,00 грн.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що оплата вартості товару, отриманого за видатковими накладними № РН-0000030 від 31.03.2020 на суму 137184 грн (з ПДВ) та № РН-0000031 від 17.04.2020 на суму 152616 грн (з ПДВ), мала бути здійснена у строк до 02.06.2020, оскільки початком строку за розрахунком є 18.04.2020, тобто наступний день за датою поставки товару у повному обсязі за договором.

Оскільки позивачем неправильно визначено строк остаточного розрахунку за поставлений у повному обсязі товар, місцевий господарський суд частково задовольнив вимоги про стягнення 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Посилання відповідача за первісним позовом на відсутність прострочення зобов`язання з оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ місцевий господарський суд відхилив, оскільки постачальник здійснив поставку товару на загальну суму 289800,00 грн разом з ПДВ, а покупець прийняв товар у повному обсязі без претензій по кількості та якості.

Місцевий господарський суд встановив, що позивачем за фактом поставки товару складено податкові накладні від 31.03.2020 № 1 на суму ПДВ в розмірі 22864,00 грн та від 17.04.2020 № 1 на суму ПДВ в розмірі 25436,00 грн.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що встановлений у пункті 3.2 договору порядок оплати частини вартості товару у розмірі ПДВ, здійснення якої проводиться після отримання покупцем від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку, не змінює строку щодо оплати в частині суми ПДВ, оскільки в даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її покупцю, в разі чого останній повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 45-ти календарних днів з дати поставки товару.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що заявлена Товариством з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс» сума на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн є обґрунтованою, відповідає умовам договору про надання правової допомоги, реальному обсягу такої допомоги у суді і часом, витраченим на надання таких послуг, тому задовольнив вимоги у цій частині пропорційно і стягнув 7994,93 грн витрат на правову допомогу.

2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/87/21 в частині задоволення вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних і витрат на професійну допомогу та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Скаржник зазначає, що оскільки договором не передбачено поетапного розрахунку за отриманий товар, обов`язок зі здійснення розрахунку в розмірі вартості товару без урахування ПДВ виникає з наступного дня після повної поставки товару за накладною від 17.04.2020, тому початком 45-ти денного строку для сплати 241500,00 грн є 18.04.2020, а кінцем строку - 01.06.2020.

Скаржник звертає увагу, що умовою пункту 3.2 договору для здійснення оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ є отримання покупцем від продавця електронної податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тобто зобов`язання з оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ, за висновком скаржника, виникає у покупця саме з дня отримання електронної податкової накладної на повну суму ПДВ за договором. Оскільки днем отримання податкових накладних на суму ПДВ за договором є 15.06.2020, то саме з цієї дати у покупця виникає обов`язок з її сплати.

В той же час скаржник зазначає, що умовами договору не встановлено строк виконання зобов`язання з оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ, тому за його висновком цей строк починає свій перебіг з моменту пред`явлення відповідної вимоги позивача.

Оскільки продавець не звертався з вимогою про оплату частини вартості товару в розмірі суми ПДВ, яка становить 48300,00 грн, обов`язок з її оплати на думку скаржника не настав, тому вимоги щодо нарахування інфляційних втрат і 3% річних на цю суму не підлягають задоволенню.

Також скаржник вважає, що заявлена позивачем до стягнення сума судових витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності, порівняно зі складністю спору.

Договір про надання правової допомоги не містить повноважень адвокатського об`єднання на представництво інтересів позивача саме у даній справі, а додаткова угода до договору лише регулює питання оплати юридичних послуг, що на думку скаржника унеможливлює встановлення наявності підстав для визначення вартості послуг з надання правової допомоги у сумі 8000,00 грн.

3. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс» у відзиві на апеляційну скаргу заперечило проти її доводів, просило залишити її без задоволення, оскаржуване судове рішення без змін.

Позивач вважає, що умови пункту 3.2 договору не змінюють строку сплати вартості товару в частині ПДВ, оскільки в даному випадку має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її покупцю, у зв`язку з чим останній повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням суми ПДВ в межах визначеного вказаним пунктом договору 45-ти денного строку з моменту поставки товару.

Позивач зазначає, що обов`язок щодо реєстрації податкової накладної та її направлення на електронну адресу покупця ним виконано, у зв`язку з чим обов`язок відповідача щодо сплати за отриманий товар з урахуванням ПДВ є таким, що настав.

Посилаючись на умови пункту 3.2 договору позивач вважає, що строк виконання обов`язку з оплати вартості товару, поставленого за видатковими накладними № РН-0000030 від 31.03.2020 та № РН-0000031 від 17.04.2020 настав 01.06.2020, оскільки вказаним пунктом договору встановлено сорока п`ятиденний термін оплати вартості товару з моменту його поставки у повному обсязі.

Стосовно заперечень скаржника щодо вартості наданої позивачу професійної правничої допомоги позивач зазначив наступне.

До правової допомоги належать в тому числі консультації та роз`яснення з правових питань, складання скарг та інших документів правового характеру, представництво інтересів клієнта у судах тощо.

Заперечуючи проти розміру заявленої до стягнення вартості наданої професійної правничої допомоги за розгляд справи у місцевому господарському суді вартістю 8000,00 грн, відповідач не довів неспівмірність цієї суми до складності даного спору, в той час як позивачем надані докази щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх оплати позивачем.

Позивач вважає, що скаржник зловживає своїми процесуальними правами, подаючи завідомо безпідставну апеляційну скаргу.

4. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.06.2021 відкрито провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Еенергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/87/21.

У судовому засіданні 29.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

5. Встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТМ Фортіс» (постачальник) уклало 28.02.2020 з Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (покупець) договір поставки товару № 63(3)20УК/53-121-01-20-09147 (НАЕК від 17.03.2020) (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар згідно зі специфікацією (т. 1, а.с. 14-19).

Відповідно до пункту 1.3 Договору строк поставки березень 2020 року.

Згідно з пунктом 3.1 Договору вартість товару складає 241500,00 грн, крім того ПДВ 20% у розмірі 48300,00 грн, загальна вартість складає 289800 грн.

Пунктом 3.2 Договору встановлено, що розрахунок за весь товар, поставлений відповідно до пункту 1.1, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару у повному обсязі за договором. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених Податковим кодексом України випадках та порядку.

Поставка товару здійснюється на умовах DDР (м. Енергодар), відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010. Вантажоодержувач ЗВВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом», м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ЗВ ВП «Складське господарство» склад № 2 (пункт 4.1 Договору).

Пунктом 4.4 Договору визначено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в ЄРПН у строки, визначені для реєстрації податкових накладних чинним законодавством, з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги». Електронна адреса покупця для листування в рамках адміністрування ПДВ: .

Згідно з пунктом 11.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2020.

На виконання своїх зобов`язань за Договором позивач здійснив поставку відповідачу товару вартістю 289800,00 грн з урахуванням суми ПДВ, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № РН-0000030 від 31.03.2020 на суму 137184 грн з ПДВ (т. 1, а.с. 20),

- № РН-0000031 від 17.04.2020 на суму 152616 грн з ПДВ (т. 1, а.с. 21).

На підставі вказаної поставки позивачем оформлено наступні податкові накладні:

- № 1 від 31.03.2020 на суму ПДВ 22864 грн (т. 1, а.с. 118);

- № 1 від 17.04.2020 на суму ПДВ 25436 грн (т. 1, а.с. 119).

Відповідно до наявних в матеріалах справи скріншотів позивач 15.06.2020 направив вказані податкові накладні на зазначену у Договорі електронну адресу відповідача.

Доказів сплати вартості отриманого відповідачем відповідно до умов Договором товару матеріали справи не містять.

6. Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 193 Господарського кодексу України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За своєю правовою природою укладений сторонами Договір є договором поставки.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною шостою статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 664 Цивільного кодексу України встановлено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частини перша, друга статті 687 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору позивач 31.03.2020 та 17.04.2020 здійснив поставку товару загальною вартістю 298000,00 грн, включаючи ПДВ.

При отриманні товару відповідачем не подавалось жодних заперечень щодо неналежності виконання постачальником прийнятих за договором зобов`язань з поставки товару, в тому числі щодо неналежної якості та неналежної комплектності.

За частиною першою статті 691 Цивільного кодексу покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із частинами першою та другою статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

За умовами пункту 3.2 Договору розрахунок за весь товар, поставлений відповідно до пункту 1.1 Договору, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару. Оплата покупцем частини вартості у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому Податковим кодексом України випадку та порядку.

Зазначеними пунктами Договору встановлено, що відповідач має здійснити розрахунок за продукцію протягом 45 календарних днів з моменту поставки продукції, при цьому оплата частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється не раніше реєстрації відповідної податкової накладної.

Оскільки поставка повного об`єму товару відбулася 17.04.2020, місцевий господарський суд на підставі умов пункту 3.2 Договору останнім днем виконання зобов`язання з оплати його вартості визначив 01.06.2020, що не заперечується сторонами.

Відповідач не заперечує отримання від позивача товару вартістю 289800,00 грн з урахуванням суми ПДВ, однак доказів його оплати матеріали справи не містять, у зв`язку з чим місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу.

Враховуючи наявність заборгованості з виконання грошового зобов`язання, місцевий господарський суд також правомірно застосував до спірних правовідносин положення статті 625 Цивільного кодексу України і частково задовольнив позов в цій частині, виявивши арифметичну помилку у розрахунку 3% річних, допущену позивачем внаслідок неправильно визначеного періоду заборгованості.

Доводи скаржника, що обов`язок зі сплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ, поставленого по договору поставки товару, у нього з`явився лише з моменту отримання на електронну адресу зареєстрованих податкових накладних - з 15.06.2020, апеляційний господарський суд вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Така податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

- для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Матеріалами справи підтверджується складення податкової накладної на поставлений відповідно до умов Договору товар на суму ПДВ.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що у випадку відсутності реєстрації в ЄРПН постачальником у встановлений Податковим кодексом України строк, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену пунктами 3.1 цього договору на суму ПДВ.

Скаржник не заперечує проти стягнення з нього вартості поставленого в межах Договору товару з урахуванням суми ПДВ, скаржник лише не погоджується з моментом настання обов`язку зі сплати суми ПДВ, який за його висновком починає свій перебіг з моменту отримання на електронну адресу зареєстрованих податкових накладних, тобто з 15.06.2020.

Позивач належним чином склав і зареєстрував в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну стосовно партії поставленого в межах Договору товару, що не заперечувалось скаржником у суді першої інстанції, не є доводом апеляційної скарги.

З огляду на положення пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, з метою отримання податкової накладної, зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець не позбавлений права надіслати в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної.

При цьому спосіб отримання відповідачем зареєстрованих у встановленому законом порядку податкових накладних (як від позивача, або з Єдиного реєстру податкових накладних) не може нівелювати встановленого Податковим кодексом України порядку включення сум податку у вартість товару та сплату його покупцем при його придбанні.

Можливе ненаправлення податкової накладної позивачем безпосередньо відповідачу електронною поштою, не позбавляє відповідача від обов`язку з оплати товару у повному обсязі, в тому числі суми ПДВ, оскільки сам факт реєстрації податкової накладної (а не її направлення контрагенту) в Єдиному реєстрі податкових накладних (та прийняття їх органами податкової служби) дає право на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

Крім того, надсилання зареєстрованих податкових на електронну адресу відповідача підтверджується матеріалами справи і відповідачем по справі.

Водночас пунктом 7.7 Договору передбачено, що у випадку відсутності реєстрації в ЄРПН постачальником у встановлений Податковим кодексом України строк, покупець має право в односторонньому порядку зменшити вартість договору, передбачену пунктами 3.1 цього договору на суму ПДВ.

Відповідач товар прийняв без заперечень та зауважень, а тому повинен був здійснити оплату його вартості відповідно до умов Договору у повному обсязі у встановлені пунктом 3.2 строки, в тому числі включаючи суму ПДВ.

Оцінивши надані сторонами докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та відповідні доводи сторін щодо їх відшкодування, колегія суддів зазначає таке.

Оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом позивача послуг, складністю справи, а також підтверженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Вирішуючи питання чи є розмір витрат позивача на правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, апеляційний господарський суд враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), дійшов висновку про наявність підстав для повного задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

На підтвердження фактично понесених витрат на професійну правову допомогу адвоката у суді першої інстанції у розмірі 8000,00 грн позивач надав договір про надання правової допомоги № 22-12/20 від 22.12.2020, додаткову угоду № 1 від 22.12.2020 з детальним описом вартості виконаних робіт, а також реквізити спірного договору, що дозволяє ідентифікувати представництво адвоката саме по цій справі, акт № 1 від 23.02.2021 приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом та вартістю виконаних робіт, а також платіжне доручення № 3 від 03.03.2021 про сплату послуг адвоката у сумі 8000,00 грн.

Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000,00 грн, апеляційний господарський суд вважає, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив вимоги позивача про розподіл судових витрат, стягнувши на його користь з відповідача суму понесених витрат на послуги адвоката.

При цьому апеляційний господарський суд враховує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат в силу приписів частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторону, яка заперечує проти клопотання про розподіл судових витрат.

Спір у даній справі виник через винні дії відповідача, скаржник не довів невідповідність стягненої суми на професійну правничу допомогу фактично виконаній роботі з надання професійної правничої допомоги, а скрутний матеріальний стан не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про розподіл судових витрат.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду зміні або скасуванню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Еенергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» на рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/87/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 27.04.2021 у справі № 908/87/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.10.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Л.А. Коваль