УХВАЛА

м. Київ

07.10.2021Справа № 910/16309/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, у якій просить суд до пред`явлення позову вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на врожай сільськогосподарської культури соняшника 2021 року врожаю, що належить заявнику та знаходиться на наведених у заяві земельних ділянках, загальною площею 168,9 га, які обробляються та перебувають у користуванні заявника, без обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» збирати такий врожай;

- накладення арешту на врожай сільськогосподарської культури кукурудзи 2021 року врожаю, що належить заявнику та знаходиться на наведених у заяві земельних ділянках, загальною площею 558,1837 га, які обробляються та перебувають у користуванні заявника, без обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» збирати такий врожай.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що він, на підставі договору обміну правами користування земельними ділянками від 26.10.2020 отримав право користування низкою земельних ділянок, які зазначені у додатку № 2 до цього договору, та приступив до обробки цих ділянок з урахуванням умов цього договору.

В подальшому, за твердженнями заявника, невідомі особи з охоронної фірми з якою укладено договір ТОВ «БФ-АГРО-ТРЕЙД» встановили охорону та не допускають працівників та техніку заявника для збору врожаю на поля, які ним оброблялися та засівалися.

Звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявник вказує, що невжиття таких заходів може призвести до безпідставного та незаконного позбавлення його права власності на врожай, безпідставне набуття відповідачем права власності на такий врожай та відповідно спричинення значних негативних наслідків, зокрема матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди.

Заявник побоюється, що невжиття таких заходів може призвести до безпідставних дій, направлених на збір належного йому врожаю та збільшення цим завданих йому збитків, а також, у крайньому випадку - знищення врожаю.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника (відповідача), а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином.

Господарський суд відповідно до положень статті 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, необхідних для правильного вирішення спору.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що заявник має намір звернутись до суду з вимогами про стягнення матеріальної шкоди, збитків у тому числі, упущеної вигоди через обмеження доступу до належного йому врожаю.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» (Сторона-1), Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ПЛЮС» (Сторона-2) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» (Сторона-3) був укладений Договір обміну правами користування земельними ділянками.

Згідно пояснень заявника, пункт 1 Договору містить описки, які полягають у тому, що у відповідності до домовленості Сторін, зміст домовленості між сторонами передбачав те, що Сторона-1, у відповідності до умов цього Договору в результаті обміну земельними ділянками отримує право користування земельними ділянками Сторони-2 та Сторони-3. У свою чергу, Сторона-2 та Сторона-3 отримує в результаті обміну земельними ділянками право користування земельними ділянками Сторони-1.

Зміст домовленості та те, що саме вищезазначений обмін є предметом укладеного між сторонами Договору, підтверджується Додатком № 1 та Додатком № 2 до Договору.

Додаток № 1 має найменування: «Перелік земельних ділянок, які перебувають в оренді Сторони-2 та Сторони- та право користування якими передається Стороні-1».

Додаток № 2 має найменування: «Перелік земельних ділянок, які перебувають в оренді Сторони-1 та право користування якими передається Стороні-2 та Стороні-3».

Зазначені Додатки, а також зміст Договору свідчать про те, що у відповідності до укладеного Договору Сторона-1 передає у користування (обмінює) земельні ділянки, які перебувають у неї в оренді на земельні ділянки Сторони-2 та Сторони-3 і навпаки.

З наданих матеріалів вбачається, що земельні ділянки, перелік яких наведений у Додатку № 2 до Договору, складають собою певний масив земельних ділянок, який складає відповідні поля.

Так, масив земельних ділянок, які складають/входять до складу поля/ів №№ 105, 126, 127, 128 був засіяний ТОВ «ПРОМІНЬ» насінням соняшнику.

Крім цього, заявником були засіяні кукурудзою земельні ділянки, які складають/входять до складу поля/ів №№ 306, 307, 305, 118, 115, 129, 128/1, 115/2.

В матеріалах справи наявні видаткові накладні на придбання насіння та добрив. В підтвердження виконання робіт на зазначених полях заявником надані відомості GPS-трекерів сільськогосподарської техніки, які містять відомості щодо земельних ділянок, на яких проводяться роботи, подолану відстань та тип сільськогосподарської техніки.

Суд зауважує, що зі змісту абзаців 3 частини першої статті 6, частини першої статті 43 Господарського кодексу України вбачається, що свобода підприємницької діяльності, у розумінні якої підприємства мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом, є загальним принципом господарювання.

Відповідно до частини першої статті 627 Цивільного кодексу України, з урахуванням положень статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, при здійсненні господарської діяльності, керуючись принципами свободи підприємницької діяльності, суб`єкти господарювання самостійно здійснюють свою підприємницьку діяльність і з цією метою визначають власні комерційний розрахунок та комерційний ризик, залучають матеріально-технічні, фінансові та інші види ресурсів, використання яких не обмежено законом, вільно укладають договори, не заборонені законом, самостійно обирають контрагентів.

З огляду на викладене, суд приймає у якості доказів надані позивачем документи, оскільки жодним нормативно-правовим актом не регламентовано оформлення конкретних первинних документів в підтвердження виконання таких видів робіт власними силами.

Отже, заявник, як суб`єкт господарювання, з огляду на принцип свободи підприємницької діяльності, вільний вести облік затрачених ресурсів та виконаних на підприємстві робіт на власний розсуд, або не вести взагалі.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 18 лютого 2020 року в справі № 918/335/17, особа, яка володіє та користується земельними ділянками, є належним землекористувачем та набуває права власності на врожай (посіви і насадження сільськогосподарських культур, вироблену сільськогосподарську продукцію), що вирощений на таких земельних ділянках.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи документальне підтвердження придбання насіння та добрив, здійснення посіву сільськогосподарських культур, обприскування полів, суд вважає обґрунтованими доводи заявника щодо належності йому на праві власності врожаю, вирощеного на зазначених земельних ділянках.

Відтак, твердження заявника щодо обмеження доступу до врожаю з боку ТОВ «БФ-АГРО-ТРЕЙД», та існуючої загрози привласнення останнім врожаю і побоювання заявника, у зв`язку з цим за втрачений дохід, суд вважає цілком реальними та обґрунтованим, з огляду також і на повільність процесу вирощування сільськогосподарської продукції.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, оскільки метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову, суд, з урахуванням пов`язаності заходу забезпечення позову з його предметом, вважає за необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити шляхом:

- накладення арешту на врожай сільськогосподарської культури соняшника 2021 року врожаю, що належить заявнику та знаходиться на наведених у заяві земельних ділянках, загальною площею 168,9 га, які обробляються та перебувають у користуванні заявника, без обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» збирати такий врожай;

- накладення арешту на врожай сільськогосподарської культури кукурудзи 2021 року врожаю, що належить заявнику та знаходиться на наведених у заяві земельних ділянках, загальною площею 558,1837 га, які обробляються та перебувають у користуванні заявника, без обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» збирати такий врожай.

Такий спосіб забезпечення позову відповідає обставинам справи та, водночас, вжиття таких заходів забезпечення позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

При цьому, суд, з врахуванням приписів статті 141 ГПК України, дійшов висновку про відсутність обставин, з якими законодавець пов`язує необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Згідно ч. 1 ст. 144 ГПК України, ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на врожай сільськогосподарської культури соняшника 2021 року врожаю, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» () та знаходиться на наступних земельних ділянках, загальною площею 168,9 га (сто шістдесят вісім цілих дев`ять десятих гектара), які обробляються та перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» () з наступними кадастровими номерами:

:26:001:0100 площею 4,85 га;

:26:001:0191 площею 4,14 га;

:26:001:0190 площею 4,25 га;

:26:001:0189 площею 4,38 га;

:26:001:0188 площею 4,32 га;

:26:001:0186 площею 4,48 га;

:26:001:0185 площею 4,44 га;

:26:001:0184 площею 4,15 га;

:26:001:0182 площею 4,42 га;

:26:001:0181 площею 4,36 га;

:26:001:0180 площею 4,15 га;

:26:001:0179 площею 4,10 га;

:26:001:0178 площею 4,28 га;

:26:001:0177 площею 4,19 га;

:26:001:0192 площею 4,37 га;

:26:001:0176 площею 4,10 га;

:26:001:0174 площею 2,54 га;

:26:001:0173 площею 4,40 га;

:26:001:0172 площею 4,12 га;

:26:001:0171 площею 4,22 га;

:26:001:0170 площею 4,30 га;

:26:001:0193 площею 4,25 га,

:26:001:0169 площею 4,15 га;

:26:001:0156 площею 4,10 га;

:26:001:0157 площею 4,46 га;

:26:001:0158 площею 4,23 га;

:26:001:0159 площею 4,10 га;

:26:001:0160 площею 4,32 га;

:26:001:0161 площею 4,85 га;

:26:001:0162 площею 4,85 га;

:26:001:0163 площею 0,68 га;

:26:001:0164 площею 4,10 га;

:26:001:0165 площею 4,10 га;

:26:001:0166 площею 4,61 га;

:26:001:0167 площею 4,79 га;

:26:001:0168 площею 2,22 га,

:26:001:0152 площею 3,66 га;

:26:001:0153 площею 3,71 га;

:26:001:0154 площею 0,40 га;

:26:001:0151 площею 4,56 га;

:26:001:0149 площею 2,36 га;

:26:001:0148 площею 4,26 га;

:26:001:0155 площею 5,83 га, без обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» () збирати такий врожай.

3. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на врожай сільськогосподарської культури кукурудзи 2021 року врожаю, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» () та знаходиться на наступних земельних ділянках, загальною площею 558,1837 га (п`ятсот п`ятдесят вісім цілих, одна тисяча вісімсот тридцять сім десятитисячних гектара), які обробляються та перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» () з наступними кадастровими номерами:

:10:044:0001,

:10:044:0002,

:10:044:0003,

:10:044:0004,

:10:044:0005,

:10:044:0015,

:10:044:0008,

:10:044:0009,

:10:044:0010,

:10:044:0011,

:10:044:0012,

:10:044:0013,

:10:044:0014,

:10:041:0002,

:10:041:0003,

:10:041:0004,

:10:041:0005,

:10:041:0006,

:10:041:0007,

:10:041:0008,

:10:041:0009,

:10:041:0010,

:10:041:0012,

:10:047:0001,

:10:047:0002,

:10:047:0003,

:10:047:0004,

:10:047:0005,

:10:047:0006,

:10:047:0007,

:10:047:0008,

:10:038:0015,

:10:038:0016,

:10:038:0017,

:10:038:0018,

:10:038:0020,

:10:038:0021,

:10:038:0022,

:10:038:0023,

:10:038:0024,

:10:038:0025,

:10:038:0027,

:10:038:0026,

:10:038:0028,

:10:038:0029,

:10:038:0002,

:10:038:0003,

:10:038:0006,

:10:038:0007,

:10:038:0008,

:10:038:0009,

:10:038:0010,

:10:038:0011,

:10:038:0014,

:26:001:0352,

:26:001:0351,

:26:001:0350,

:26:001:0349,

:26:001:0348,

:26:001:0347,

:26:001:0346,

:26:001:0345,

:26:001:0344,

:26:001:0343,

:26:001:0342,

:26:001:0341,

:26:001:0340,

:26:001:0339,

:26:001:0356,

:26:001:0353,

:26:001:0354,

:26:001:0408,

:26:001:0407,

:26:001:0406,

:26:001:0405,

:26:001:0404,

:26:001:0409,

:26:001:0443,

:26:001:0442,

:26:001:0441,

:26:001:0452,

:26:001:0451,

:26:001:0450,

:26:001:0448,

:26:001:0447,

:26:001:0446,

:26:001:0445,

:26:001:0444,

:26:001:0147,

:26:001:0129,

:26:001:0130,

:26:001:0131,

:26:001:0132,

:26:001:0133,

:26:001:0134,

:26:001:0135,

:26:001:0136,

:26:001:0137,

:26:001:0138,

:26:001:0139,

:26:001:0141,

:26:001:0142,

:26:001:0143,

:26:001:0144,

:26:001:0145,

:26:001:0146,

:26:001:0122,

:26:001:0121,

:26:001:0120,

:26:001:0123,

:26:001:0125,

:26:001:0124,

:26:001:0126,

:26:001:1957,

:26:001:1954,

:26:001:1952,

:26:001:1960,

:26:001:1953,

:26:001:1958,

:26:001:1956,

:26:001:1959,

:01:003:0018,

:01:003:0008:01:003:0017, без обмеження права Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» () збирати такий врожай.

4. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 07.10.2021, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 07.10.2024.

5. Стягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМІНЬ» (16012, Чернігівська обл., Новгород-Сіверський р-н, с. Будо-Вороб`ївська, вул. Миру, буд. 2; ідентифікаційний код 30829348).

6. Боржниками за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ПЛЮС» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 25-А, корп. «Л»; ідентифікаційний код 41192959), Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ-АГРО-ТРЕЙД» (14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Князя Чорного, буд. 4, оф. 119; ідентифікаційний код 41260075).

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова