РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2021Справа № 910/12753/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Бондарчук В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження

позовну заяву Комунального підприємства «Київтранспарксервіс», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Масола Дениса Васильовича, м. Київ

про стягнення 7 880,78 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» (далі - КП «Київтранспарксервіс»/ позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Масола Дениса Васильовича (далі - ФОП Масол Д.В./відповідач) про стягнення 7 880,78 грн, у тому числі 7 644,00 грн - заборгованості за використання паркувального майданчика, 67,85 грн - 3% річних та 168,93 грн - інфляційних втрат.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, при цьому, був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.

Приписами статті 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, за висновком суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.11.2015 між Комунальним підприємством «Київтранспарксервіс» та Фізичною особою-підприємцем Масолом Денисом Васильовичем укладено договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2015-11/16, відповідно до якого позивач надає за плату відповідачу право на організацію та експлуатацію 49 (сорок дев`ять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 6 (шість) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Подільський район, просп. Правди, 31-а, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.

У відповідності до п. 1.3. та п. 1.4. договору фіксовані місця для паркування вважаються переданими в експлуатацію відповідачу з моменту набрання чинності договору. Фіксовані місця для паркування вважаються повернутими позивачу з експлуатації через 60 календарних днів з дати припинення (розірвання) договору, крім випадків, передбачених п. 6.10. договору.

Згідно п. 3.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1) вартість послуг позивача відповідачу становить 6,50 грн за одне місце для платного паркування транспортних засобів за добу, в тому числі: вартість послуги без ПДВ та збору за місця для паркування транспортних засобів - 1,46 грн, ПДВ - 0,29 грн, збір за місця для паркування транспортних засобів - 4,75 грн.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з 01.12.2015 і діє до 24.11.2018.

За твердженням позивача, на виконання умов цього договору позивач передав, а відповідач прийняв фіксовані місця для паркування.

08.05.2019 позивач направив на адресу відповідача повідомлення за вих. №053/05-1597 про намір з 30.06.2019 припинити дію договору №ДНП-2015-11/16 від 25.11.2015.

06.06.2019 позивач листом за вих. №053/05-1964 просив звільнити фіксовані місця для паркування протягом 60 календарних днів, а саме до 29.08.2019.

Проте, відповідач продовжував користуватися фіксованими місцями для паркування після припинення дії договору №ДНП-2015-11/16 від 25.11.2015, що підтверджується підписаним сторонами актом надання послуг № 4107 від 31.05.2020 на суму 9 873,50 грн.

Так, позивачем виставлено на оплату рахунок № 3771 від 01.05.2020 на суму 9 873,50 грн.

Проте, відповідач частково здійснив оплату у розмірі 2 229,50 грн, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 7 644,00 грн.

25.02.2021 позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу за вих. №053/05-927 про виконання зобов`язання за договором, в якому вимагав погасити заборгованість у розмірі 7 644,00 грн.

Проте, зазначена вимога залишена відповідачем без задоволення.

Отже, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості за користування фіксованими місцями для паркування за травень 2020 року у розмірі 7 644,00 грн, а також нараховує на суму боргу 3% річних в сумі 67,85 грн та інфляційні втрати у розмірі 168,93 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом вище встановлено, що 25.11.2015 між позивачем та відповідачем укладено договір про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування №ДНП-2015-11/16, відповідно до якого позивач надав за плату відповідачу право на організацію та експлуатацію 49 (сорок дев`ять) місць для платного паркування транспортних засобів, а також 6 (шість) спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: м. Київ, Подільський район, просп. Правди, 31-а, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

З матеріалів справи вбачається, що цей договір припинив свою дію 30.06.2019, внаслідок чого відповідач повинен був повернути позивачу фіксовані місця для паркування, проте продовжував користуватися фіксованими місцями для паркування, що підтверджується підписаним між сторонами актом надання послуг № 4107 від 31.05.2020 на суму 9 873,50 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом вище встановлено, що відповідач частково оплатив послуги з надання місць для паркування за травень 2020 року у розмірі 2 229,50 грн, внаслідок чого у ФОП Масол Д.В. утворилась заборгованість в сумі 7 644,00 грн.

На підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом також встановлено, що 25.02.2021 позивач надіслав на адресу відповідача лист-вимогу за вих. № 053/05-927 про виконання зобов`язання за договором, в якому вимагав погасити заборгованість у розмірі 7 644,00 грн. Проте, ця вимога залишена відповідачем без задоволення.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, суд дійшов висновку, що ФОП Масол Д.В. порушено положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення позовних вимог КП «Київтранспарксервіс» про стягнення заборгованості у розмірі 7 644,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних в сумі 1 127,95 грн та інфляційні втрати у розмірі 3 523,15 грн, нараховані на суму боргу за період з 24.03.2021 по 09.07.2021.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, і встановив, що позивачем допущено арифметичну помилку при обчисленні інфляційних втрат, проте, заявлені суми 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує суми, обчислені судом.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Масола Дениса Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» (01030, місто Київ, вулиця Леонтовича, будинок 6; ідентифікаційний код 35210739) 7 644 (сім тисяч шістсот сорок чотири) грн 00 коп. - основного боргу, 67 (шістдесят сім) грн 85 коп. - 3% річних, 168 (сто шістдесят вісім) грн 93 коп. - інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. - судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.В. Бондарчук