УХВАЛА

м. Київ

06.10.2021Справа № 910/16170/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто"

до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання недійсними окремих положень договору та зобов`язання вчинити дії

Суддя Гумега О.В.

Представники: без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (далі - позивач, ТОВ "Ярославь-Авто") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач, Департамент) з вимогами:

- визнати недійсними пункти 2.2.2, 2.3.32, 2.3.37, 2.3.39, 4.2-4.16, 4.18-4.23, 5.5-5.17, 5.19-5.22, 7.8 Договору №54/15 від 19.08.2015 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва;

- визнати недійсними пункти 2.2.2, 2.3.31, 2.3.36, 2.3.36, 2.3.38, 4.2-4.16, 4.18-4.21, 5.5-5.18, 7.8 Договору №37-19 від 04.07.2019 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва;

- визнати недійсними пункти 2.2.2, 2.3.28, 2.3.33, 2.3.35, 4.1.1, 4.2-4.16, 4.18-4.21, 5.5-5.13, 7.8 Договорів №09, 10, 11, 12, 13, 14 від 28.01.2020 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва;

- визнати недійсними пункти 2.2.2., 2.3.28, 2.3.33, 2.3.35, 4.1.1, 4.2-4.16, 4.18-4.21, 5.5-5.13, 7.9 Договору №68 від 10.07.2020 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва;

- зобов`язати відповідача внести зміни до п. 4.1 договорів №54/15 від 19.08.2015, №37-19 від 04.07.2019, №09, 10, 11, 12, 13, 14 від 28.01.2020, №68 від 10.07.2020 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, виклавши його в редакції: "4.1. Контроль за виконанням умов договору здійснюється організатором на підставі п. 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081, шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті для здійснення заходів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт".

Разом з позовною заявою ТОВ "Ярославь-Авто" (далі також - заявник) подано до Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову № б/н від 01.10.2021 (далі - заява про забезпечення позову), відповідно до якої заявник просить суд:

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Україна, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 37405284) вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (Україна, 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 38/40; ідентифікаційний код 32159460) договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 54/15 від 19 серпня 2015 року; № 37-19 від 04 липня 2019 року; №№ 09, 10, 11, 12, 13, 14 від 28 січня 2020 року; № 68 від 10 липня 2020 року;

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Україна, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 37405284) вчиняти дії, направлені на проведення перевірок виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (Україна, 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 38/40; ідентифікаційний код 32159460) умов договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, укладених з Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 позовну заяву ТОВ "Ярославь-Авто" залишено без руху встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України), заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 та 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви про забезпечення позову, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих разом з позовом доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Також, з наведеного у заяві про забезпечення позову обґрунтування не вбачається, що наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначив про таке.

Між ТОВ "Ярославь-Авто", як перевізником, та Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як організатором, за результатом проведених конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування укладено наступні договори про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва:

№ 54/15 від 19 серпня 2015 року (маршрут № 545 "Вул. Є. Чавдар - Ст.м. "Дарниця"), строком дії до 18 серпня 2025 року;

№ 37/19 від 04 липня 2019 року (маршрут № 546 "Ст.м. "Дружби Народів" - вул. Дмитра Луценка), строком дії до 01 березня 2022 року.

№ 09 від 28 січня 2020 року (маршрут № 165 "Львівська площа - зал. Вокзал "Центральний"), строком дії до 27 січня 2026 року.

№ 10 від 28 січня 2020 року (маршрут № 166 "Ст.м. "Лукянівська" - вул. Стеценка"), строком дії до 27 січня 2026 року.

№ 11 від 28 січня 2020 року (маршрут № 567 "Ст.м. "Видубичи" - авторинок "Чапаївка"), строком дії до 27 січня 2025 року;

№ 12 від 28 січня 2020 року (маршрут № 496 "Клінічна лікарня "Феофанія" - Ст.м. "Лукянівська"),

№ 13 від 28 січня 2020 року (маршрут № 242 "Ст.м. "Лісова" - вул. Вадима Гетьмана"), строком дії до 27 січня 2025 року;

№ 14 від 28 січня 2020 року (маршрут № 569 "Ст.м. "Лукянівська" - зал. Станція Волинський"), строком дії до 27 січня 2026 року.

№ 68 від 10 липня 2020 року (маршрут № 465 "Просп. Свободи - зал.вокзал "Південниц"), строком дії до 10 липня 2026 року.

ТОВ "Ярославь-Авто" вважає, що здійснення контролю за виконанням умов договорів про організацію перевезень контролем якості і відповідності вимогам законодавства та положенням договору про надання послуги з перевезення пасажирів, що надається автомобільним перевізником під час здійснення господарської діяльності, є заходом державного нагляду (контролю) в розумінні Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Єдиний орган, який має компетенцію здійснювати державний контроль (нагляд) на автомобільному транспорті, в тому числі і під час надання автомобільними перевізниками послуги з перевезення пасажирів, є Укртрансбезпека. За доводами позивача, організатор (відповідач) не наділений правом проводити перевірки (чергові або позачергові) автомобільних перевізників. Право контролю за виконанням умов договору про організацію перевезень пасажирів, яке визначено у пункті 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 №1081, організатор реалізує шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті - єдиного органу, який уповноважений здійснювати контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту.

Враховуючи наведене, з метою усунення невідповідності умов спірних договорів вимогам Закону України «Про автомобільний транспорт», позивач звернувся з даним позовом до суду з вимогами до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач) про визнання окремих пунктів вищевказаних договорів недійсними (у частині проведення контролю та дострокового розірвання організатором договору в односторонньому порядку) та зобов`язання відповідача внести зміни до пунктів 4.1 цих договорів, виклавши останні у запропонованій позивачем редакції.

Позивач зазначив, що опорювані ним умови спірних договорів дають підстави відповідачу у будь-який момент здійснити заходи контролю ТОВ "Ярославь-Авто", результати яких є підставою для позбавлення права позивача на здійснення перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на підставі пункту 55 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажрів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою КМ України від 03 грудня 2008 року № 1081 (у разі виявлення порушення, організатор зобов`язаний забезпечити дострокове розірвання договору).

З огляду на наведене, позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу на час розгляду справи вчиняти дії, направлені на проведення перевірки виконання позивачем умов договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування на предмет дотримання законодавства про автомобільний транспорт, укладених з відповідачем, та достроково розривати такі договори в односторонньому порядку, може призвести до подовження проведення відповідачем перевірок, що призведе до необхідності позивачу в подальшому звертатись до суду за захистом свого порушеного права по кожній перевірці. Відтак, настануть правові наслідки у вигляді позбавлення права позивача на здійснення перевезень пасажирів, тобто на здійснення ним господарської діяльності, що вплине на майнові права останнього у вигляді матеріальних збитків, як реальних (у вигляді необхідності утримувати автобуси, які задіяні на вказаних маршрутах, матеріально-технічну базу та виплачувати заробітну плату працівникам), так і упущеної вигоди (у вигляді неотриманих доходів через позбавлення заявника права на здійснення перевезень).

Отже, враховуючи існування реальної загрози позбавлення позивача права на здійснення перевезень в результаті проведення спірних заходів контролю та можливого дострокового розірвання договорів в односторонньому порядку до ухвалення рішення у справі, позивач вважає обгрунтованим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування м. Києва та вчинення дій, направлених на проведення перевірок виконання позивачем умов договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування м. Києва, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши подану ТОВ "Ярославь-Авто" заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Оскільки у даному випадку ТОВ "Ярославь-Авто" звернулось до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Дослідивши наведені заявником обставини та докази в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд доходить висновку, що заявник належним чином обґрунтував причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Судом встановлено, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати ТОВ "Ярославь-Авто", жодним чином не порушують інтересів відповідача та інших осіб, і в той же час дозолять уникнути непорозумінь на період вирішення спору і запобігти порушенню прав позивача.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову, які просить застосувати "Ярославь-Авто" ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.

Заходи забезпечення позову, які просить застосувати ТОВ "Ярославь-Авто", безпосередньо пов`язані із предметом розгляду у даній справі.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає що належними, співмірними та адекватними заходами забезпечення позову у даному випадку будуть такі заходи:

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Україна, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 37405284) вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (Україна, 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 38/40; ідентифікаційний код 32159460) договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 54/15 від 19 серпня 2015 року; № 37-19 від 04 липня 2019 року; №№ 09, 10, 11, 12, 13, 14 від 28 січня 2020 року; № 68 від 10 липня 2020 року;

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Україна, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 37405284) вчиняти дії, направлені на проведення перевірок виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (Україна, 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 38/40; ідентифікаційний код 32159460) умов договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 54/15 від 19 серпня 2015 року; № 37-19 від 04 липня 2019 року; №№ 09, 10, 11, 12, 13, 14 від 28 січня 2020 року; № 68 від 10 липня 2020 року, укладених з Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, враховуючи пов`язаність вищевказаних заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 136-140, 144, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" про забезпечення позову задовольнити повністю.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Україна, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 37405284) вчиняти дії, направлені на дострокове розірвання з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (Україна, 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 38/40; ідентифікаційний код 32159460) договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 54/15 від 19 серпня 2015 року; № 37-19 від 04 липня 2019 року; №№ 09, 10, 11, 12, 13, 14 від 28 січня 2020 року; № 68 від 10 липня 2020 року;

- заборонити Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Україна, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 37405284) вчиняти дії, направлені на проведення перевірок виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (Україна, 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 38/40; ідентифікаційний код 32159460) умов договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 54/15 від 19 серпня 2015 року; № 37-19 від 04 липня 2019 року; №№ 09, 10, 11, 12, 13, 14 від 28 січня 2020 року; № 68 від 10 липня 2020 року, укладених з Департаментом транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

3. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі № 910/16170/21 є виконавчим документом, набирає законної сили з 06.10.2021 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Строк пред`явлення даної ухвали Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі № 910/16170/21 до виконання становить три роки, тобто до 06.10.2024.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі № 910/16170/21 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Ярославь-Авто" (Україна, 02121, м. Київ, вул. Колекторна, буд. 38/40; ідентифікаційний код 32159460).

6. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 у справі № 910/16170/21 є Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Україна, 01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код 37405284).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гумега Оксана Валеріївна