ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.10.2021 Справа № 908/2902/21

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин», (69104, м. Запоріжжя, вул. Олексія Паради, буд. 54) про забезпечення позову, подану до пред`явлення заявником позову

до відповідача-1: Приватного підприємства «Аверс-Трейд», (м. Запоріжжя, вул. Олексія Паради, буд. 54)

відповідача-2: Акціонерного товариства «Альфа Банк», код ЄДРПОУ 23494714 (03150, м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100)

про: - скасування державної реєстрації права приватної власності на нерухоме майно;

- припинення права приватної власності на нерухоме майно;

- визнання недійсним іпотечного договору;

- припинення іпотеки, предметом якої є об`єкт нерухомого майна;

- припинення обтяження, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

Без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 06.10.2021 здійснено автоматичний розподіл зазначеної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер справи 908/2902/21 та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» зазначив, що предметом позову з яким він має намір звернутися до суду є позовні вимоги про усунення перешкод у здійсненні права розпоряджання майном, а саме:

1) скасування державної реєстрації права приватної власності (частка власності: 1/1; підстава виникнення права власності: договір міни, 3, 21.06.2000) Приватного підприємства "Аверс - Трейд" (), зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2008 на об`єкт нерухомого майна: інв. №54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391;

2) припинення права приватної власності (частка власності: 1/1; підстава виникнення права власності: договір міни № 3, 21.06.2000) Приватного підприємства "Аверс - Трейд" (), зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2008 на об`єкт нерухомого майна: інв. №54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391;

3) визнання недійсним Іпотечного договору №108/08/1i вiд 20.08.2008 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" () та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. 20.08.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 11047, із змінами до нього, які оформлені додатковим договором № від 27.11.2009 року, укладеним між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" () та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (), посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли Іриною Іванівною 27.11.2009 року та зареєстрованим в реєстрі за №10805, та додатковим договором №2 від 31.08.2010 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" () та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (), посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк Іриною Іванівною 31.08.2010 року та зареєстрованим в реєстрі за № 9438;

4) припинення іпотеки, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 34430677 (спеціальний розділ), предметом якої є об`єкт нерухомого майна: інв. №54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 24340391;

5) припинення обтяження, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису 34430817 (спеціальний розділ), у виді заборони на об`єкт нерухомого майна: інв.No54, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, зокрема, зазначено про наступне. 21.01.2004 між ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» та Приватним підприємством "Аверс - Трейд" (відповідач-1) було укладено Договір про спільну діяльність (простого товариства) № 02/04, відповідно до якого відповідачем-1 було внесено у спільну діяльність (спільне майно), серед іншого, цех арматури та металу - склад інв. №54 літ. В, В1, загальною площею 1076,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом про внесення вкладів сторін від 22.01.2004 (п. 2 Акту), який є додатком №1 до Договору про спільну діяльність та його невід`ємною частиною. З огляду на це, вказаний цех перебуває у спільній сумісній власності Заявника та відповідача-1, починаючи з 22.01.2004, що також встановлено рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.11.2020 по справі № 908/2326/20. За заявою Відповідача-1 на підставі договору міни №3 від 21.06.2000 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 13.08.2008 було здійснено державну реєстрацію права приватної власності на цех за відповідачем-1 (частка власності: 1/1) з присвоєнням цьому об`єкту нерухомого майна реєстраційного номеру 24340391. Однак станом на 13.08.2008 Відповідач-1 не мав права приватної власності на цех (частка власності: 1/1), оскільки цех належав Заявнику та Відповідачу-1 на праві спільної сумісної власності на підставі договору про спільну діяльність та закону (ч. 1 ст. 1134 Цивільного кодексу України), а тому державна реєстрація права приватної власності на цех за відповідачем-1 є безпідставною. 20.08.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" та Відповідачем-1 було укладено Іпотечний договір № 108/08/1i, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І. та зареєстрований в реєстрі за № 11047, за яким вищезазначене нерухоме майно передано в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чуловським В.А. було внесено запис про іпотеку за №34430677 та запис про обтяження за № 34430817. На момент укладення Іпотечного договору та внесення змін до нього (укладення додаткових договорів №№1, 2) предмет іпотеки (цех) належав на праві спільної сумісної власності Заявнику та Відповідачу-1. Заявник не надавав письмової нотаріально посвідченої згоди ні на укладення Іпотечного договору, ні на внесення змін до нього. У зв`язку із цим Іпотечний договір підлягає визнанню недійсним, а зареєстровані у Державному реєстрі прав на нерухоме майно записи про іпотеку та обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно підлягають припиненню.

Заявник зазначив, що на його адресу надійшло Повідомлення на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (вимога про усунення порушення) вих.№АБ/2019/123 від 23.02.2021 (далі Повідомлення про звернення стягнення). У вказаному повідомленні було зазначено, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання, AT «Укрсоцбанк» є правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк» (Відповідач-2). Також попереджено, що в разі не виконання вимоги про сплату боргу у розмірі 2887710,53 UAH протягом тридцятиденного строку, АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про Іпотеку». Існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони реєстраційних дій може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду. Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи Відповідачем-2 буде реалізовано намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», враховуючи п. 4.6.3 Іпотечного договору, то останній зможе звернутися до будь-якого суб`єкта державної реєстрації прав, державного реєстратора прав на нерухоме майно, уповноваженого здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України №1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в результаті чого відбудеться реєстрація права власності на цех за Відповідачем-2. При цьому Заявник втратить своє право спільної сумісної власності на цех та не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів Заявника. Обраний Заявником захід забезпечення позову не перешкоджає іпотекодержателю (Відповідачу-2) звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 2887710,53 UAH, зазначеної ним в Повідомленні про звернення стягнення, якщо він вважає, що така заборгованість існує та є беззаперечною, та не перешкоджає ні іпотекодержателю, ні іпотекодавцю за Іпотечним договором реалізовувати інші права та виконувати обов`язки, передбачені Іпотечним договором. Також Заявник зазначив, що застосування зустрічного забезпечення позову є недоцільним в даному випадку, оскільки за обраного Заявником заходу забезпечення позову потенційні збитки та інші ризики для відповідача-1 та відповідача-2, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, відсутні.

На підставі викладеного Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна інв. №54, загальною площею 1076,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого 24340391.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

За змістом статті 137 ГПК України позов, серед іншого, забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

За змістом положень ч.ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши викладені обставини, суд дійшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Оцінка ефективності заходу забезпечення позову здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник і майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

За своєю правовою природою забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та законних інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73, 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, у розумінні зазначених положень обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, в разі звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Як зазначив Заявник ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин», на підставі Договору про спільну діяльність (простого товариства) № 02/04 від 21.01.2004 цех арматури та металу - склад інв. №54 літ. В, В1, загальною площею 1076,0 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній сумісній власності Заявника та ПП «Авер-Трейд» (Відповідач-1), що в тому числі встановлено у рішенні Господарського суду Запорізької області від 26.11.2020 у справі № 908/2326/20, яке набрало законної сили.

Звертаючись до господарського суду з заявою про забезпечення позову ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» посилається, зокрема на те, що відносно вищевказаного нерухомого майна іпотекодержателем АТ «Альфа-Банк» вчиняються підготовчі дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки. На підтвердження цього Заявником надано (додано до заяви) завірену копію повідомлення за вих. №АБ/2019/123 від 23.02.2021 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, в порядку передбаченому статтею ст. 37 Закону України «Про іпотеку», яке отримано ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин» від АТ «Альфа-Банк» 15.03.2021.

За змістом ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Отже заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

З огляду на вищенаведені приписи законодавства, враховуючи, що АТ «Альфа-Банк» має намір звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 108/08/1i від 20.08.2008, який оспорюється ТОВ «Завод підйомно-транспортних машин», існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав Заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» про забезпечення позову, яка надійшла до подання позову, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна: інв. №54, загальною площею 1076,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер якого: 24340391.

Суд зазначає, що відповідно до частин 7 та 9 статті 145 Господарського процесуального кодексу України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 138 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3)відмови у відкритті провадження у справі (ч. 13 ст. 145 ГПК України).

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів (ч. 2 ст. 144 ГПК України).

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод підйомно-транспортних машин» про забезпечення позову, подану до пред`явлення позовної заяви.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії у відповідності до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта нерухомого майна інв. №54, загальною площею 1076,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно якого: 24340391.

Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (ч.1 ст.144 ГПК України).

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Ухвала підписана 08.10.2021.

Відповідно до ст.ст. 140, 235, 255, 256 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 цього Кодексу.

Суддя О.С. Боєва