РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2021Справа № 910/9859/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Габорака О.М., розглянувши матеріали справи за позовом приватного акціонерного товариства "Президент-Готель" до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Фонду державного майна України, про розірвання договору та виселення,

за участі представників:

позивача: Гриня Ю.П.;

відповідача: Волкової М.Ю.;

третьої особи: Божинського В.В.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У червні 2021 року приватне акціонерне товариство "Президент-Готель" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квадр" (далі - Компанія) про розірвання укладеного між сторонами договору оренди, посвідченого державним нотаріусом п`ятої Київської нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 8-485, а також про зобов`язання відповідача повернути об`єкт оренди шляхом його виселення з приміщень загальною площею 33019,800 кв.м., що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Госпітальна, будинок 12.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.

1 липня 2021 року до суду надійшли документи позивача для усунення недоліків позовної заяви.

У зв`язку з наведеними обставинами ухвалою Господарського суду міста Києва від 5 липня 2021 року позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/9859/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 22 липня 2021 року.

22 липня 2021 року до суду надійшла заява Товариства від 21 липня 2021 року, в якій останнє просило залучити до участі в справі № 910/9859/21, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Фонд державного майна України.

У засіданні 22 липня 2021 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 26 серпня 2021 року.

10 серпня 2021 року до суду від відповідача надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву та відзив Компанії на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначаючи про їх безпідставність та необґрунтованість.

12 серпня 2021 року до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

20 серпня 2021 року до суду надійшла відповідь Товариства на відзив, в якій останнє навело доводи на спростування правової позиції відповідача.

26 серпня 2021 року до суду надійшли заперечення Компанії на відповідь на відзив.

У засіданні 26 серпня 2021 року судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подовження строку на подання відзиву.

Ухвалою від 26 серпня 2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - Фонд державного майна України (далі - Фонд), та відкладено підготовче засідання на 9 вересня 2021 року.

27 серпня 2021 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив.

9 вересня 2021 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою від 9 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 вересня 2021 року.

14 вересня 2021 року надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких Фонд підтримав позовні вимоги Товариства.

У судовому засіданні 30 вересня 2021 року представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у поясненнях Фонду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2009 року між Товариством та Компанією було укладено договір оренди, посвідчений державним нотаріусом п`ятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований у реєстрі за № 8-485.

За визначенням, наведеним у договорі, об`єкт оренди означає рухоме, нерухоме майно та інші інвентарні об`єкти, розташовані за адресою: 01023, місто Київ, вулиця Госпітальна, 12, будівлі якого мають загальну площу 33019,800 квадратних метрів та який належить Товариству на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 14 червня 1999 року серії МК № 010002343. Детальний опис об`єкта оренди міститься у додатку № 1 до цього договору.

Предметом даного договору є надання орендодавцем та прийняття орендарем у строкове платне користування об`єкта оренди та сплата Компанією Товариству орендної плати (пункт 1 статті 1 договору).

За пунктом 4 статті 1 договору строк оренди становить 25 років, перебіг якого починається з дати підписання цього правочину.

Згідно з пунктом 1 статті 2 договору, починаючи з моменту підписання акту приймання-передачі, орендар зобов`язаний щомісяця сплачувати орендодавцю орендну плату за користування об`єктом оренди, розраховану виходячи з оціночної вартості об`єкту оренди.

До 5 числа кожного поточного місяця орендодавець виставляє орендарю рахунки за відповідний місяць строку оренди. Після одержання таких рахунків на оплату орендної плати орендар повинен її сплатити та надати підтверджуючі документи протягом 10 робочих днів з моменту отримання рахунків (пункт 2 статті 2 договору).

Пунктом 3 статті 2 договору сторони погодили, що у випадку затримки орендарем будь-якого платежу більше ніж на 5 робочих днів з дати настання строку платежу, передбаченого в цьому договорі, орендодавець має право вимагати сплати пені на прострочену суму в розмірі облікової ставки НБУ.

Відповідно до пункту 5 статті 2 договору орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом корегування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції на наступний місяць.

Умовами підпункту а) пункту 1 статті 3 договору встановлено обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, а також відшкодовувати вартість комунальних послуг у відповідності до положень договору.

Даний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих суб`єктів господарювання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про розірвання спірного договору, Товариство посилалося на те, що Компанія у період з 2018 року по травень 2020 року істотно та систематично порушувало свої зобов`язання з оренди в частині своєчасного здійснення орендних платежів.

Позивач вказував, що Компаніє було допущено такі порушення умов договору:

- оплата рахунку від 1 квітня 2018 року № 29, за квітень 2018 року, відбувалась частинами в вересні-жовтні 2018 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 5 (п`ять) календарних місяців;

- оплата рахунку від 11 травня 2018 року № 37, за травень 2018 року, відбувалась частинами протягом листопада 2018 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 5 (п`ять) календарних місяців;

- оплата рахунку від 1 червня 2018 року № 44, за червень 2018 року, відбувалась частинами протягом грудня 2018 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 5 (п`ять) календарних місяців;

- оплата рахунку від 6 липня 2018 року № 50, за липень 2018 року, відбувалась частинами протягом грудня 2018 року та січня-лютого 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 5 (п`ять) календарних місяців;

- оплата рахунку від 1 серпня 2018 року № 56, за серпень 2018 року, відбувалась частинами протягом лютого-березня 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 5 (п`ять) календарних місяців;

- оплата рахунку від 3 вересня 2018 року № 62, за вересень 2018 року, відбувалась частинами протягом березня 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 5 (п`ять) календарних місяців;

- оплата рахунку від 12 листопада 2018 року № 78, за листопад 2018 року, відбувалась частинами протягом березня 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 3 (три) календарних місяці;

- оплата рахунку від 7 грудня 2018 року № 85, за грудень 2018 року, відбувалась частинами протягом квітня 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 3 (три) календарних місяці;

- оплата рахунку від 2 січня 2019 року № 1, за січень 2019 року, відбувалась частинами протягом квітня 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 3 (три) календарних місяці;

- оплата рахунку від 7 лютого 2019 року № 9, за лютий 2019 року, відбувалась частинами протягом квітня 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 3 (три) календарних місяці;

- оплата рахунку від 7 березня 2019 року № 17, за березень 2019 року, відбувалась частинами протягом травня 2019 року, що, на його думку, свідчить про порушення строків оплати понад 3 (три) календарних місяці;

- оплата рахунку від 1 квітня 2019 року № 24, за квітень 2019 року, відбувалась частинами протягом травня-червня 2019 року, що свідчить про порушення строків оплати понад 2 (два) календарних місяці;

- оплата рахунку від 8 травня 2019 року № 28, за травень 2019 року, відбувалась частинами протягом червня-липня 2019 року, що свідчить про порушення строків оплати понад 2 (два) календарних місяці.

Крім того, позивач зазначав, що наявність систематичного порушення умов договору оренди в частині несвоєчасності сплати орендних платежів була підтверджена за результатами аудиторського дослідження від 23 лютого 2021 року № 13-49, проведеного Департаментом внутрішнього аудиту Фонду, щодо ефективності діяльності Товариства за період з 2018 року по перше півріччя 2020 року.

У зазначеному дослідженні, зокрема, вказано, що Компанія є основним контрагентом позивача й отримання ним орендних платежів є основним джерелом доходу Товариства.

Порушення Компанією умов договору оренди в частині своєчасної сплати орендних платежів спричинили істотні збитки Товариства, неможливість своєчасного перерахування останнім податків і зборів в означені періоди та, як наслідок, покладення на позивача додаткових витрат у вигляді пені.

Товариство стверджувало, що внаслідок грубого та систематичного невиконання відповідачем покладеного на нього обов`язку зі сплати орендних платежів, яке триває протягом останніх 3-х років, позивач та держава в цілому несе значні збитки, які полягають в недоотриманні місцевим та Державним бюджетом України обов`язкових відрахувань та платежів, пов`язаних із несвоєчасною сплатою орендної плати.

Вказане, за доводами позивача та Фонду, свідчить про системність та істотність порушень відповідачем умов укладеного між сторонами правочину та є підставою для розірвання цієї угоди.

У той же час судом встановлено, що:

- оплата рахунку від 1 квітня 2018 року № 29 здійснена в повному обсязі у вересні-жовтні 2018 року в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 30 квітня 2018 року № 86-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати та листом останнього від 24 травня 2018 року № 34/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 11 травня 2018 року № 37 здійснена в повному обсязі у вересні-листопаді 2018 року в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 31 травня 2018 року № 107-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 19 червня 2018 року № 36/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 1 червня 2018 року № 44 здійснена в повному обсязі у грудні 2018 року в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 3 липня 2018 року № 129-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 19 липня 2018 року № 47/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 6 липня 2018 року № 50 здійснена в повному обсязі в жовтні 2018 року - лютому 2019 року в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 31 липня 2018 року № 150-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 22 серпня 2018 року № 60/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 1 серпня 2018 року № 56 здійснена в повному обсязі в лютому-березні 2019 року в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 30 жовтня 2018 року № 228-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 8 листопада 2018 року № 90/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 3 вересня 2018 року № 62 здійснена в лютому-березні 2019 року в повному обсязі в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 30 жовтня 2018 року № 228-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 8 листопада 2018 року № 90/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 8 жовтня 2018 року № 68 здійснена в повному обсязі в березні 2019 року в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 30 жовтня 2018 року № 228-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 8 листопада 2018 року № 90/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 12 листопада 2018 року № 78 здійснена в повному обсязі в січні-квітні в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 15 листопада 2018 року № 240-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 10 грудня 2018 року № 91/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 7 грудня 2018 року № 85 здійснена в повному обсязі в квітні 2019 року в погоджений сторонами термін згідно з листом Компанії до Товариства від 28 грудня 2018 року № 284-01/03 про прохання погодити відтермінування сплати орендної плати, та листом останнього від 18 січня 2019 року № 3/11-13/02 про погодження відтермінування сплати орендної плати;

- оплата рахунку від 2 січня 2019 року № 1 здійснена протягом січня-квітня 2019 року;

- оплата рахунку від 7 лютого 2019 року № 9 здійснена протягом січня-квітня 2019 року;

- оплата рахунку від 7 березня 2019 року № 17 здійснена протягом квітня-травня 2019 року;

- оплата рахунку від 1 квітня 2019 року № 24 здійснена протягом травня-червня 2019 року;

- оплата рахунку від 8 травня 2019 року № 28 здійснена протягом червня-липня 2019 року.

На підтвердженням сплати орендних платежів за договором у зазначені періоди відповідачем було надано належним чином засвідчені копії відповідних листів, платіжних доручень, а також підписаних обома сторонами актів звіряння розрахунків: від 30 жовтня 2018 року, від 30 листопада 2018 року, від 27 грудня 2018 року, від 20 лютого 2019 року, від 26 березня 2019 року, від 28 березня 2019 року, від 2 квітня 2019 року, від 3 квітня 2019 року, від 4 квітня 2019 року, від 22 квітня 2019 року, від 31 травня 2019 року, від 20 червня 2019 року та від 23 липня 2019 року.

У вказаних актах сторони підтвердили, що зобов`язання по сплаті орендних платежів у відповідні періоди припинені в повному обсязі виконанням, і сторони не мають жодних майнових та будь-яких інших претензій одна до одної за відповідний період.

Сплата Компанією орендної плати за спірний період у повному обсязі та відсутність заборгованості станом на час розгляду даної справи визнається позивачем та Фондом.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 ЦК України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 ГК України.

Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 3 статті 291 ГК України визначено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Положеннями статті 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частиною 1 статті 651 ЦК України унормовано, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до пункту 1 статті 10 договору якщо будь-яка із сторін істотно порушить його умови або не виконає належним чином істотні зобов`язання, передбачені цією угодою, та не усуне таке порушення протягом 30 днів з моменту отримання відповідного повідомлення від іншої сторони про необхідність усунення такого порушення, вона зобов`язується відшкодувати збитки у відповідній сумі.

Пунктом 2 статті 10 договору сторони погодили, що якщо строк, протягом якого не було усунено істотне порушення та не були здійснені суттєві заходи для його усунення або не було виконане зобов`язання, перевищує 90 календарних днів, сторона, яка не порушує договір, може розірвати його в судовому порядку.

За результатом дослідження зібраних у матеріалах справи доказів суд встановив відсутність підстав для розірвання спірного договору, оскільки в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази на підтвердження дат отримання відповідачем рахунків на оплату орендних платежів у спірний період. Тобто, відсутні докази, що підтверджують дати початку прострочення зі сплати таких платежів, виходячи з умов пункту 2 статті 2 договору, яким передбачено обов`язок відповідача сплатити орендну плату протягом 10 робочих днів з моменту отримання відповідного рахунка.

Крім того, з листів Компанії та Товариства щодо погодження відтермінування сплати орендної плати, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи, підтверджується існування домовленостей між сторонами договору про таке відтермінування. Зазначене спростовує твердження позивача про те, що сплата орендної плати в такі погоджені строки є таким порушенням, внаслідок якого Товариство значною мірою було позбавлене того, на що воно розраховувало при укладенні спірного договору.

Також суд звертає увагу на те, що положеннями пунктів 1, 2 статті 10 договору сторони погодили порядок дій при істотному порушенні стороною умов даної угоди - направлення відповідного повідомлення про необхідність усунення такого порушення. І лише за умови неусунення такого порушення у відповідний строк встановлена можливість розірвання договору в судовому порядку. Проте в матеріалах справи відсутні докази направлення Товариством у встановленому спірним правочином порядку повідомлення про порушення Компанією умов договору та необхідності усунення таких порушень, як і докази відмови останньої усунути наявні порушення в установлений строк.

Приписи статті 651 ЦК України пов`язують можливість розірвання договору лише з істотним порушенням стороною його умов, тобто таким порушенням, коли якщо внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про те, що доводи, на які посилався позивач у своєму позові, не підтверджують істотного порушення відповідачем умов спірного договору, тобто завдання порушенням шкоди, внаслідок якої Товариство значною мірою було позбавлене того, на що воно розраховувало при укладенні оскаржуваного правочину.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

У порядку, передбаченому статтею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що позивачем у встановленому законом порядку не було доведено факту істотного порушення відповідачем умов спірного договору, яке полягає в порушенні строків сплати орендних платежів у спірні періоди, а також зважаючи на повне добровільне виконання Компанією своїх зобов`язань за наведеним правочином на час вирішення цього спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Товариства є недоведеними, необґрунтованими та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. У зв`язку з цим у задоволенні позову Товариства слід відмовити.

Інші доводи і твердження учасників справи судом до уваги не приймаються як такі, що не впливають на результат вирішення цього спору.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати у зв`язку з відмовою в задоволенні позову залишаються за позивачем та компенсації останньому не підлягають.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 8 жовтня 2021 року.

Суддя Є.В. Павленко