УХВАЛА

06 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 908/1256/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного підприємства "Владікос" (далі - ПП "Владікос", позивач скаржник)

на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 та

постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021

у справі № 908/1256/20

за позовом ПП "Владікос"

до Південно-східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відділення АМКУ, відповідач),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельне управління "Промбудколія"

про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.05.2020 № 58/7-рш,

ВСТАНОВИВ:

ПП "Владікос" 18.09.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 у справі № 908/1256/20; прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 21.09.2021 для розгляду касаційної скарги у справі № 908/1256/20 визначено колегію суддів у складі: Малашенкової Т.М. - головуючий, Бенедисюка І.М., Колос І.Б.

На обґрунтування своєї правової позиції у поданій касаційній скарзі ПП "Владікос" із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) вказує, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного:

- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункти 7.9 - 7.13, 7.18);

- у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 910/701/17 стосовно того, що Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством Касаційного господарського суду вирішив за доцільне конкретизувати правові висновки, викладені у постановах від 19.08.2019 у справі № 910/12487/18 та від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18, на які посилається суд апеляційної інстанції у своїй постанові, зазначивши таке: "За приписами пунктів 23 та 32 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правила розгляду справ), затверджених розпорядженням АМК від 19.04.1994 № 5 (в редакції розпорядження АМК від 29.06.1998 № 169-р), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (далі - Правила), службовцями Комітету, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об`єктивне з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін; у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що Рішення АМК має містити усі докази, якими обґрунтовуються його висновки. Водночас положення статті 40 Закону № 2210 та пункту 16 названих Правил стосовно прав осіб, які беруть (брали) участь у справі (зокрема, щодо наведення доказів) не обмежують цих осіб у наданні до суду доказів, які раніше не були подані ними в процесі розгляду АМК справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції";

- у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 910/14949/18 де зазначено: "Таким чином, із встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що нотаріально засвідчених перекладів процесуального наказу від 14.07.2016 № 2 та листів від 23.08.2016 та від 29.08.2016 не існувало як на момент розгляду справи АМК, так і на момент прийняття Рішення АМК. Тому висновки АМК, покладені в основу Рішення АМК, ґрунтуються на не беззаперечно встановлених фактах, які підтвердженні належними та допустимими доказами. Тобто АМК неповно з`ясував у своєму рішенні обставини, які мають значення для справи, що є підставою для визнання недійсним рішення органу АМК";

- у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 у справі № 904/4062/20 стосовно того, що посилання суду апеляційної інстанції на неможливість дослідження та оцінювання судом додаткових пояснень сторін, які стосуються кваліфікації встановленого Відділенням порушення конкурентного законодавства, які не надавалися в межах розгляду справи про порушення конкурентного законодавства, не ґрунтуються на законі.

З огляду на викладене касаційна скарга ПП "Владікос" подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України.

Розглянувши матеріали касаційної скарги ПП "Владікос", Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі), за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На час подання позову, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" з 1 січня 2020 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 102,00 гривень.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Предметом позову у цій справі є визнання недійсним рішення адміністративної колегії Запорізького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 06.05.2020 №58/7-рш, в частині, яким на ПП "Владікос" накладено штраф у загальному розмірі 490 000,00 грн.

З урахуванням викладеного на час подання касаційної скарги скаржник повинен був сплатити судовий збір виходячи з однієї вимоги немайнового характеру у розмірі 4204,00 грн (2 102,00 грн х 200% = 4 204,00 грн ).

Натомість, звертаючись до Верховного Суду з касаційною скаргою, скаржник наведеного вище не врахував та не сплатив судовий збір у встановленому законом порядку і розмірі, що підтверджується також переліком додатків до касаційної скарги.

У зв`язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги скаржнику слід надати документ на підтвердження сплати судового збору у розмірі 4204,00 грн, який має бути перерахований за такими реквізитами: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Матеріали з усуненням недоліків касаційної скарги слід подати в Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги на підставі частини п`ятої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтями 123, 174, 234, 235, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, статтями 4, 6 Закону України "Про судовий збір", Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Владікос" на рішення Господарського суду Запорізької області від 16.04.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 у справі № 908/1256/20 - залишити без руху.

2. Надати Приватному підприємству "Владікос" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м.Київ, вул. О. Копиленка,6.

3. Роз`яснити Приватному підприємству "Владікос", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова