РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.09.2021Справа № 910/5216/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г. за участю секретаря судового засідання Демидова А.А., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а»
до1) Державного підприємства «Житлоінбуд» 2) Київської міської державної адміністрації
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідача 12) Київської міської ради 3) ОСОБА_1 4) ОСОБА_2 5) ОСОБА_3 6) ОСОБА_4 7) ОСОБА_5
провизнання права та зобов`язання вчинити дії

Представники учасників справи:

від позивача Черемисін М.А., у порядку самопредставництва

Сахно О.В.

від відповідача 1 Чернявська О.Д., у порядку самопредставництва

від відповідача 2 не з`явився

від третьої особи 1 не з`явився

від третьої особи 2 не з`явився

від третьої особи 3 не з`явився

від третьої особи 4 не з`явився

від третьої особи 5 не з`явився

від третьої особи 6 не з`явився

від третьої особи 7 не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» (далі - ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а», позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Житлоінбуд» (далі - ДП «Житлоінбуд», відповідач 1) та Київської міської державної адміністрації (далі - КМДА, відповідач 2) про:

- визнання за Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» права замовника будівництва будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004;

- зобов`язання Київської міської адміністрації замінити в договорі оренди земельної ділянки від 30.06.2004 орендаря з Державного підприємства «Житлоінбуд» на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ДП «Житлоінбуд», як замовник будівництва, не вживає жодних дій щодо будівництва об`єкта, а саме: будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 .

Також у прохальній частині позову ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» просив в порядку забезпечення доказів витребувати у:

- Київської міської державної адміністрації оригінали договору оренди земельної ділянки від 30.06.2004 та договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.09.2016;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест» оригінал договору- доручення про залучення інвестицій в будівництво житла, нежитлових приміщень і паркінгу № 33-05/03 від 30.05.2003;

- Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві оригіналу наказу ДАБІ м. Києва від 29.11.2011 № 9 «д» про скасування дозволу на будівництво № 1704-Св/С від 23.11.2005.

Ухвалами Господарського суду міста Києва від 06.04.2021 залишено без розгляду заяву ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» про забезпечення доказів, а позовну заяву залишено без руху з встановленням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

14.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій останній, зокрема, усунув розбіжність між найменуванням відповідача-2 та його зазначенням у прохальній частині позову, а саме вказав відповідачем-2 Київську міську державну адміністрацію та сформулював другу вимогу в прохальній частині позову наступним чином: зобов`язати Київську міську державну адміністрацію замінити в договорі оренди земельної ділянки від 30.06.2004 орендаря з Державного підприємства «Житлоінбуд» на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2021 відкрито провадження у справі № 910/5216/21 за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 18.05.2021.

07.05.2021 до загального відділу діловодства суду від ОСОБА_5 надійшла заява про залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_5 посилається на те, що рішення у даній справі може вплинути на його права та обов`язки, оскільки він є власником майнових прав на житлові та нежитлові приміщення в будинку по АДРЕСА_1 .

Крім цього, ОСОБА_5 вказує на безпідставність та невідповідність позиції позивача щодо завершення будівництва його дійсним намірам, а документи, надані останнім, є фіктивними та такими, що не підтверджують його повноваження щодо представництва інтересів інвесторів.

11.05.2021 до загального відділу діловодства суду від ДП «Житлоінбуд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому сторона проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Так, ДП «Житлоінбуд» звертає увагу на те, що умовами укладеного між ДП «Житлоінбуд» та ТОВ «Форум-Інвест» Договору № 33-05/03 передбачено перерахування на користь ДП «Житлоінбуд» лише коштів від залучених ТОВ «Форум-Інвест» інвестицій, понесення останнім будь-яких власних витрат на будівництво умовами вказаного договору не передбачено.

Крім цього, ДП «Житлоінбуд» зазначає, що за інвесторами, залученими ТОВ «Форум-Інвест», закріплюються виключно майнові права на проінвестований об`єкт, при цьому такі права належать безпосередньо інвесторам, а не ТОВ «Форум-Інвест», отже, останнє не може самостійно та на власний розсуд розпоряджатися ними всупереч інтересам інвесторів.

Стосовно витрат на будівництво ДП «Житлоінбуд» зазначило, що з 2004 року замовником будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями на АДРЕСА_1 є ДП «Житлоінбуд», за яким обліковуються витрати на будівництво зазначеного об`єкта та яке передачу таких витрат на баланс ТОВ «Форум-Інвест» не здійснювало.

17.05.2021 до загального відділу діловодства суду від Київської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні з підстав відсутності підстав для заміни сторони в Договорі оренди спірної земельної ділянки, оскільки для цього необхідна письмова згода ДП «Житлоінбуд» щодо добровільної відмови від права користування спірною земельною ділянкою на користь ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» або підтвердження права власності на об`єкт нерухомого майна, що знаходиться на спірній земельній ділянці.

18.05.2021 ДП «Житлоінбуд» через загальний відділ діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою суду від 18.05.2021 відкладено розгляд заяви ОСОБА_5 про вступ у справу як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, а також задоволено клопотання ДП «Житлоінбуд» та відкладено підготовче засідання на 01.06.2021.

01.06.2021 до загального відділу суду від ДП «Житлоінбуд» надійшло клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . В обґрунтування поданого клопотання відповідач-1 зазначає, що рішення у даній справі вплине на права та інтереси зазначених осіб - власників майнових прав на житлові приміщення об`єкту будівництва за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Форум-Інвест» (на стороні позивача) та Київської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (на стороні відповідача), у зв`язку з чим відкладено підготовче засідання на 17.06.2021.

03.06.2021 до загального відділу діловодства суду від ДП «Житлоінбуд» надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2021 у зв`язку з неналежним виконанням позивачем вимог ухвали суду від 01.06.2021 відкладено підготовче засідання на 01.07.2021.

01.07.2021 до загального відділу діловодства суду від ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач просить визнати за Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» право замовника будівництва будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004.

Протокольною ухвалою від 01.07.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 13.07.2021.

08.07.2021 до загального відділу діловодства суду надійшли письмові пояснення ДП «Житлоінбуд» щодо заяви ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» про зменшення позовних вимог, відповідно до змісту яких сторона вказує на необхідність застосування до поданої позивачем заяви положень ч. 5 ст. 46, ч.ч. 8, 9 ст. 80 та ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України, оскільки остання подана без додержання вимог процесуального законодавства.

09.07.2021 до загального відділу діловодства суду від ТОВ «Форум-Інвест» надійшли письмові пояснення, в яких останнє позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Так, на переконання ТОВ «Форум-Інвест», з моменту набуття ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» всіх прав замовника будівництва ТОВ «Форум-Інвест» матиме змогу змінити правовідносини між ним та інвесторами за раніше укладеними договорами в частині виконання прийнятих зобов`язань передачі побудованого нерухомого майна (квартир та нежитлових приміщень).

У підготовчому засіданні 13.07.2021 представник позивача не підтримав заяву про зміну предмету позову, просив не брати її до уваги, у зв`язку з чим суд протокольною ухвалою залишив таку заяву без розгляду.

Протокольною ухвалою від 13.07.2021 підготовче засідання відкладено на 20.07.2021.

У судовому засіданні 20.07.2021, виходячи з того, що судом здійснено усі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд, відповідно до ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 19.08.2021.

19.08.2021 позивачем через загальний відділ діловодства суду подано письмові пояснення (вступне слово), в яких позовні вимоги в редакції позовної заяви сторона підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Протокольною ухвалою від 19.08.2021 розгляд справи по суті відкладено на 31.08.2021.

30.08.2021 представником позивача через загальний відділ суду подано клопотання про відкладення судового засідання.

Крім цього, 30.08.2021 до загального відділу діловодства суду від ТОВ «Форум-Інвест» надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Так, згідно зі змісту поданих пояснень ТОВ «Форум-Інвест» вказує на те, що 23.01.2014 між ним та ДП «Житлоінбуд» було укладено Додаткову угоду № 31 до Договору № 33-05/03 від 30.05.2003, згідно з якою ДП «Житлоінбуд» зобов`язався передати ТОВ «Форум-Інвест» витрати на будівництво. На підставі вказаної Додаткової угоди 01.08.2016 між ТОВ «Форум-Інвест» та ДП «Житлоінбуд» складено акт приймання-передачі витрат у будівництві житлових будинків на АДРЕСА_1 на суму 98 401 022,22 грн.

Протокольною ухвалою від 31.08.2021 розгляд справи по суті відкладено на 09.09.2021.

08.09.2021 до загального відділу діловодства суду надійшли письмові пояснення ДП «Житлоінбуд» щодо додаткових пояснень ТОВ «Форум-Інвест», в яких поставлено під сумнів достовірність поданих останнім доказів, зокрема додаткової угоди № 31 від 23.01.2014 та копії акту приймання-передачі витрат від 01.08.2016, стосовно чого 07.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про кримінальне провадження № 0000044.

Крім цього, ДП «Житлоінбуд» також вказало на пропуск строку на подання таких доказів до суду.

Суд протокольною ухвалою не прийняв до розгляду нові докази, подані в другому засіданні з розгляду справи по суті без клопотання про поновлення строків на подання доказів та наведення причин поважності пропуску пропущеного строку (ч. 8 ст. 80 ГПК України, ст. 207 ГПК України).

У судовому засіданні 09.09.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, представник відповідача 1 проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник відповідача 2, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи 1, 3-7, що належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання 09.09.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи 2 в судове засідання 09.09.2021 не з`явився, проте 09.09.2021 до загального відділу діловодства суду подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 09.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

На виконання вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями.

Матеріально-технічне забезпечення військовослужбовців та працівників Управління державної охорони України здійснюється підпорядкованими підприємствами, установами, організаціями.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 22.08.2018 у справі № 910/6485/18 залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2019, встановлено наступне.

З метою виконання Указу Президента України від 01.07.1993 № 240/93 «Про інвестування будівництва та придбання житла для військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей», збільшення обсягів введення в експлуатацію жилих будинків відповідно до розпорядження Президента України від 04.06.96 № 136/96-рп «Про заходи щодо залучення коштів населення для будівництва» Київською міською державною адміністрацією видано розпорядження від 21.03.2002 № 545 «Про будівництво житлового комплексу на АДРЕСА_1 у Святошинському районі».

Вказаним розпорядженням визначено ДП «Житлоінбуд» при Управлінні державної охорони України замовником та інвестором будівництва житлового комплексу за вищевказаною адресою. При цьому 50 відсотків загальної житлової площі в об`єкті будівництва передбачалось для розподілення житла військовослужбовцям Управління та членам їх сімей.

Відповідно до Статуту ДП «Житлоінбуд», затвердженого наказом Управління державної охорони України від 17.11.2004 № 81, вказане державне підприємство засноване на державній власності і підпорядковане Управлінню державної охорони України з метою сприяння Управлінню у вирішенні його господарських проблем, зокрема з питань забезпечення житлом військовослужбовців, робітників та службовців Управління та членів їх сімей.

З огляду на викладене, 30.06.2004 між ДП «Житлоінбуд» та Київською міською радою укладено Договір оренди земельної ділянки площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004 та цільовим призначенням - для будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1.

23.09.2016 у зв`язку з закінченням строку дії Договору оренди від 30.06.2004 між ДП «Житлоінбуд» та Київською міською радою було укладено Договір про поновлення договору оренди земельної ділянки терміном дії на п`ять років.

30.05.2003 між ДП «Житлоінбуд» (довіритель) та ТОВ «Форум-Інвест» (повірений) було укладено Договір № 33-05/03 доручення про залучення інвестицій в будівництво житла, нежитлових приміщень та паркінгу, відповідно до змісту п. 1.1 якого повірений зобов`язується за дорученням довірителя здійснювати від імені та в інтересах останнього пошук інвесторів - фізичних (юридичних) осіб для залучення інвестицій для будівництва об`єктів нерухомості (житла, не житлових приміщень, паркінгу) за адресою: АДРЕСА_2 а з метою подальшого оформлення інвесторами - фізичними (юридичними) особами права власності на об`єкти нерухомості.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.4 вказаного Договору повірений в інтересах довірителя укладає договори з фізичними (юридичними) особами та перераховує довірителю отримані від інвесторів - фізичних (юридичних) осіб грошові кошти.

З матеріалів справи слідує, що 23.11.2005 ДП «Житлоінбуд» отримало дозвіл № 1704-Св/с на виконання будівельних робіт з будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1.

22.11.2011 Іспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві за результатами перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства на АДРЕСА_1 було анульовано дозвіл № 1704-Св/с на виконання будівельних робіт із будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_1.

Як зазначає позивач, ДП «Житлоінбуд» з 2009 року не проводить будівельних робіт, а з 2017 року припинив сплачувати орендну плату за земельну ділянку площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004 та цільовим призначенням - для будівництва житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1.

Крім цього, з листа Головного управління ДПС у м. Києві від 23.12.2020 № 159092/10/26-15-04-08-18 слідує, що станом на 21.12.2020 ДП «Житлоінбуд» було подано до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДПС у м. Києві податкову декларацію по платі за землю на 2016 рік, втім податкові декларації по платі за землю на 2017-2020 роки ДП «Житлоінбуд» подано не було, що, за доводами позивача, також свідчить про неналежне утримання ДП «Житлоінбуд» орендованого комунального майна.

25.11.2019 було створено Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-А».

Відповідно до п. 1.1 Статуту ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» останній є юридичною особою, утвореною шляхом об`єднання на добровільних засадах фізичних та/або юридичних осіб, на підставі рішення установчих зборів, з метою забезпечення житлом та/або нежитловими приміщеннями членів кооперативу і членів їх сімей, у тому числі шляхом будівництва багатоквартирних будинків на земельних ділянках, наданих кооперативу у користування (оренду) та/або власність, а також для подальшої експлуатації та управління ними.

Метою створення кооперативу згідно з п. 4.1 Статуту є задоволення економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів та асоційованих членів кооперативу (та членів їх сімей), на основі поєднання їх пайових внесків, особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків і витрат, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю, шляхом будівництва і обслуговування будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Так, враховуючи те, що ДП «Житлоінбуд» жодних дій щодо будівництва будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 не вчиняє, орендні платежі за земельну ділянку не сплачує, ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» з метою завершення будівництва зазначеного об`єкта звернулось до суду з позовом, в якому просить:

- визнати за Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» права замовника будівництва будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004;

- зобов`язати Київську міську державну адміністрацію замінити в договорі оренди земельної ділянки від 30.06.2004 орендаря з Державного підприємства «Житлоінбуд» на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а».

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, виконання або делегування на конкурсній основі генеральній будівельній організації (підрядній організації) функцій замовника на будівництво, реконструкцію і ремонт житла, інших об`єктів соціальної та виробничої інфраструктури комунальної власності.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи.

Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» Київська міська та районні в місті ради (у разі їх утворення) мають власні виконавчі органи, які утворюються відповідно Київською міською радою, районними в місті радами (у разі їх утворення), підзвітні та підконтрольні відповідним радам.

Статтею 101 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» визначено, що виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Як встановлено судом, Київська міська державна адміністрація своїм розпорядженням від 21.03.2002 № 545 «Про будівництво житлового комплексу на АДРЕСА_1 у Святошинському районі» визначила ДП «Житлоінбуд» при Управлінні державної охорони України замовником та інвестором будівництва житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, оскільки замовник та інвестор будівництва житлового комплексу на АДРЕСА_1 у Святошинському районі м. Києва визначався Київською міською державною адміністрацією, то враховуючи положення Законів «Про місцеве самоврядування» та «Про столицю України - місто-герой Київ», зміна такого замовника та інвестора також належить до повноважень органу, який визначав особу, відповідальну за спірне будівництво, тобто до повноважень Київської міської державної адміністрації.

У той же час, матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем будь-яких дій у будь-який спосіб, спрямованих на здійснення заміни замовника та інвестора будівництва житлового комплексу за адресою: АДРЕСА_1, з огляду на що суд не може дійти однозначного висновку про порушення відповідачами прав та законних інтересів позивача.

Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Виходячи зі змісту ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

У рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004р. (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», яке треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Конституційний суд України у вказаному рішенні зазначає, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» як правило не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об`єктивного права в цілому, що панує у суспільстві, зокрема, справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права та є його складовою.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Отже, до обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги входять, зокрема, факти, з яких вбачається, що відповідач вчинив дії, спрямовані на порушення інтересу позивача, на захист якого подано позов, або утверджують за собою право, яке належить позивачу тощо, тобто ті, які свідчать про те, що право (інтерес) позивача порушене або оспорюється. Зазначені обставини входять до підстав позову і підлягають дослідженню, оскільки, суд, приймаючи рішення, має встановити чи мають місце факти порушення чи оспорення суб`єктивного матеріального права чи інтересу, на захист якого подано позов.

У розумінні приписів ст. 15, ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізація цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Господарський суд розглядає справи, пов`язані з вирішенням спору про право, та в силу положень ст. 238 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні господарського спору по суті приймає рішення, у мотивувальній частині якого вказує, зокрема, встановлені ним обставини справи.

Тобто, встановлені господарським судом факти мають бути викладені саме в мотивувальній частині рішення.

Чинним законодавством України не наведено чіткого визначення юридичних фактів, однак з практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції слідує, що юридичними фактами є передбачені законом конкретні обставини, які тягнуть правові наслідки у вигляді виникнення, зміни або припинення правовідносин.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що заявлена позивачем вимога про визнання за Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» права замовника будівництва будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004 спрямована на встановлення певного юридичного факту.

Водночас, вимога про встановлення факту не може бути предметом спору і самостійно розглядатись в окремій справі. Встановлення факту може лише бути елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 30.07.2013 по справі № 910/743/13.

Тобто, вимоги позивача про встановлення юридичних фактів можуть бути досліджені та встановлені лише під час вирішення спору про право, відтак, зазначені вимоги не можуть виступати самостійним предметом спору і, відповідно, належним способом захисту.

Рішення суду є правозахисним актом, однак способи захисту повинні кореспондуватись з повноваженнями суду, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на зміст позовної вимоги про визнання за Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» права замовника будівництва будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004, суд дійшов висновку про те, що фактично така вимога не відповідає встановленим законом способам захисту прав, а спрямована на встановлення судом певних юридичних фактів, що не віднесено до компетенції господарського суду, який, як орган державної влади, зобов`язаний діяти у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлена позивачем вимога про визнання за Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» права замовника будівництва будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1,0106 га з кадастровим номером :75:178:0004 не призводять до поновлення права позивача, яке, на його переконання, порушено.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 22.02.2018 у справі № 910/14036/17.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи встановлені вище обставини, зважаючи на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, викладених у позові, та порушення відповідачами прав та законних інтересів позивача, а також беручи до уваги обраний позивачем спосіб захисту, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог.

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Київської міської державної адміністрації замінити в договорі оренди земельної ділянки від 30.06.2004 орендаря з Державного підприємства «Житлоінбуд» на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а», суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» - позивач у справі звернувся з позовною вимогою до Київської міської державної адміністрації як відповідача 2 у справі.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина 1 статті 162 Господарського процесуального кодексу України).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом даного позову є вимоги позивача ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» до відповідача 2 - Київської міської державної адміністрації про зобов`язання Київської міської державної адміністрації замінити в Договорі оренди земельної ділянки від 30.06.2004 орендаря з Державного підприємства «Житлоінбуд» на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а».

При цьому, як вбачається з позовної заяви, жодних доводів, що саме Київська міська державна адміністрація порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача та зобов`язана відповідати за позовом та виконати вимогу позивача позивачем не наведено.

Суд враховує, що згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 573/1822/16-ц, на відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, для визнання відповідача 2 у даній справі - Київської міської державної адміністрації неналежним відповідачем, суд має встановити особу, що може/повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача у даній справі.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відповідно до преамбули Договору оренди земельної ділянки від 30.06.2004 орендодавцем за Договором є Київська міська рада, а тому належним відповідачем за вимогою ОК «ЖБК «Перемоги, 115-а» про заміну орендаря в Договорі оренди земельної ділянки від 30.06.2004 є Київська міська рада, а не Київська міська державна адміністрація.

При цьому суд враховує, що згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 17.04.2018 року при розгляді справи № 523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача.

Згідно з частинами 1-3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

При цьому, під час розгляду даної справи позивачем не було заявлено клопотання про залучення співвідповідача або про заміну первісного відповідача належним.

Водночас суд звертає увагу на те, що заміна неналежного відповідача або залучення до справи співвідповідача може проводитися судом першої інстанції (і наслідком таких дій є розгляд справи спочатку) виключно за клопотанням позивача, тоді як у суду відсутня законодавчо встановлена можливість здійснити заміну неналежного відповідача належним за власною ініціативою без відповідного клопотання позивача.

Отже, встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача з цих підстав.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 року справі № 910/8823/19.

Враховуючи вищенаведене, а також зважаючи на те, що позов у даній справі, зокрема, в частині вимог про зобов`язання Київської міської державної адміністрації замінити в Договорі оренди земельної ділянки від 30.06.2004 орендаря з Державного підприємства «Житлоінбуд» на Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» до неналежного відповідача, враховуючи відсутність визначених процесуальним законом підстав для заміни неналежного відповідача належним, у задоволенні даної вимоги позивача, слід відмовити.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Перемоги, 115-а» до Державного підприємства «Житлоінбуд» та Київської міської державної адміністрації відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2019.

Суддя О.Г. Удалова