РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2021Справа № 910/12141/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий центр»

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про стягнення 115 396,16 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Інноваційно-промисловий центр» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення 115 396,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу № УМТЗ-19-243/7 від 18.08.2019, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

12.08.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, виконання позивачем умов Договору поставки належним чином та прийняття (отримання) відповідачем товару в кількості та якості у розумінні приписів ст.ст. 673, 674 ЦК України, оскільки позивачем не надано до позову документів передбачених авіаційними правилами та умовами Договору, що підтверджують якість, комплектність та відповідність товару вимогам підприємства-виробника та доказів надходження таких документів покупцю. Також відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази проходження товаром процедури вхідного контролю у встановленому порядку, що з урахуванням порушення позивачем умов Договору в частині надання обов`язкових підтверджуючих документів, у тому числі рахунку на оплату, у відповідача відсутні підстави для здійснення оплати поставленого товару.

Позивач правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2019 року між Державним підприємством «Завод 410 ЦА» (далі - покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інноваційно-промисловий центр» (далі - продавець, позивач) укладено Договір купівлі-продажу № УМТЗ-19-243/7 (далі - Договір), за умовами якого продавець зобов`язується протягом строку дії Договору поставити покупцю товари, зазначені в п. 1.3 цього Договору, а покупець прийняти і оплатити такі товари.

Поставка товару здійснюється окремими партіями згідно з заявкою покупця переданою факсимільним зв`язком або електронною поштою у рамках Специфікації, які є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 1.3 Договору найменування товару: закупівля агрегату Код ДК 021:2015-34731000-0.

Пунктом 1.4 Договору узгоджено, що номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна, які поставляються за цим Договором, передбачені у Специфікаціях (Додатках), що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 2.1 Договору продавець повинен поставити покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу-виробника, відповідним ГОСтам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановлених для цієї групи товарів.

Продавець зобов`язаний на товари, які постачаються за цим Договором, видати документ (паспорт, сертифікат якості, бірку, тощо, з мокрою печаткою відділу технічного контролю (ВТК) підтверджуючий якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ або ін., видаткову накладну, податкову накладну.

В разі надання копій документів, що підтверджують якість та відповідність товару, продавець повинен завірити такі документи відповідним чином: своєю печаткою та підписом керівника із зазначенням П.І.Б., посади, дати встановлення підпису та написом «з оригіналом згідно» (п. 2.2 Договору).

У відповідності до п. 2.5 Договору у випадку виявлення невідповідності товарів при прийманні (в тому числі під час дії гарантійного строку) вимогам, передбаченим п. 2.1 цього Договору, або поставки не укомплектованих товарів покупець складає та направляє продавцю документи про невідповідність товару, щодо його кількості, асортименту, якості, комплектності, а саме: звіт про невідповідність при прийманні, або дефектний акт, або акт рекламації або інші документи.

Згідно з п. 3.1 Договору загальна ціна цього Договору на момент його укладення складає 97 881,10 грн.

За умовами пп. 4.1 Договору розрахунки проводяться наступним шляхом:

- покупець направляє продавцю (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках Специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного Договору;

- продавець передає рахунок для оплати замовленої продукції;

- покупець згідно рахунку в рамках Специфікації (Додатку), проводить платіж, умови зазначаються в кожній Специфікації окремо.

Відповідно до пунктів 5.1 -5.4 Договору строк поставки партії товару буде вказано в кожній Специфікації окремо. Місце поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Умови поставки товарів буде вказано в кожній Специфікації окремо. Поставка товарів здійснюється окремими партіями згідно з заявкою покупця, переданою факсимільним зв`язком, або електронною поштою у рамках Специфікацій, яка є невід`ємною частиною цього Договору (далі - Специфікації).

Згідно з п. 5.5 Договору продавець здійснює поставку кожної партії товару з додаванням необхідної документації на товар (податкова накладна, видаткова накладна, паспорт (сертифікат) якості виробника на товар).

У відповідності до п. 5.6 Договору право власності на товар, а також ризики випадкової втрати або пошкодження товару переходить від продавця до покупця в момент передачі товару на склад покупця з підписанням відповідних супровідних документів, якщо не передбачено інше.

Пунктом 6.1.1 Договору визначено, що покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари.

Цей Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання їх сторонами (п. 10.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами викладено Специфікацію № 1, відповідно до якої поставці підлягає насос гідравлічний 623АНМ у кількості 1 шт. вартістю 97 881,10 грн. та узгоджено наступні умови оплати: 100% оплати вартості товару здійснюється протягом 30 банківських днів після поставки товару та проведення ВТК, на підставі рахунку, виставленого за заявою покупця.

Також означеною Специфікацією узгоджено, що якість товару: по якості, гарантійним строкам служби та зберігання товар повинен бути новим. З товаром надається паспорт (сертифікат, висновок), виданий виробником. Якість маркування повинні відповідати вимогам ГОСТ, нормативно-технічної документації.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар на суму 97 881,10 грн. згідно видаткової накладної № ВН-0032 від 10.09.2019, натомість відповідачем, в порушення взятих на себе зобов`язань, оплату отриманого товару в повному обсязі не здійснено, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 97 881,10 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов Договору, позивачем поставлено відповідачу товар на суму 97 881,10 грн. згідно видаткової накладної № ВН-0032 від 10.09.2019, яка підписана сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів, в розумінні ст.ст. 76-79 ГПК України, виконання позивачем умов Договору поставки належним чином та прийняття (отримання) відповідачем товару в кількості та якості у розумінні приписів ст.ст. 673, 674 ЦК України, оскільки позивачем не надано до позову документів передбачених авіаційними правилами та умовами Договору, що підтверджують якість, комплектність та відповідність товару вимогам підприємства-виробника та доказів надходження таких документів покупцю.

Також відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази проходження товаром процедури вхідного контролю у встановленому порядку, що з урахуванням порушення позивачем умов Договору в частині надання обов`язкових підтверджуючих документів, у тому числі рахунку на оплату, у відповідача відсутні підстави для здійснення оплати поставленого товару.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

За умовами пп. 4.1 Договору розрахунки проводяться наступним шляхом:

- покупець направляє продавцю (факсимільним зв`язком або електронною поштою) заявку на поставку партії товару в рамках Специфікацій, які є невід`ємними додатками до даного Договору;

- продавець передає рахунок для оплати замовленої продукції;

- покупець згідно рахунку в рамках Специфікації (Додатку), проводить платіж, умови зазначаються в кожній Специфікації окремо.

Додатком № 1 до Договору сторонами викладено Специфікацію № 1, відповідно до якої поставці підлягає насос гідравлічний 623АНМ у кількості 1 шт. вартістю 97 881,10 грн. та узгоджено наступні умови оплати: 100% оплати вартості товару здійснюється протягом 30 банківських днів після поставки товару та проведення ВТК, на підставі рахунку, виставленого за заявою покупця.

Також означеною Специфікацією узгоджено, що якість товару: по якості, гарантійним строкам служби та зберігання товар повинен бути новим. З товаром надається паспорт (сертифікат, висновок), виданий виробником. Якість маркування повинні відповідати вимогам ГОСТ, нормативно-технічної документації.

Згідно з п. 2.1 Договору продавець повинен поставити покупцю товари, якість яких відповідає технічним умовам (ТУ) заводу-виробника, відповідним ГОСтам, характеристикам та вимогам державних стандартів, встановлених для цієї групи товарів.

Продавець зобов`язаний на товари, які постачаються за цим Договором, видати документ (паспорт, сертифікат якості, бірку, тощо, з мокрою печаткою відділу технічного контролю (ВТК) підтверджуючий якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ або ін., видаткову накладну, податкову накладну.

В разі надання копій документів, що підтверджують якість та відповідність товару, продавець повинен завірити такі документи відповідним чином: своєю печаткою та підписом керівника із зазначенням П.І.Б., посади, дати встановлення підпису та написом «з оригіналом згідно» (п. 2.2 Договору).

Згідно з ч. 2 ст. 662 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 666 Цивільного кодексу України якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Згідно з ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 1 ст. 674 ЦК України).

У відповідності до п. 2.5 Договору у випадку виявлення невідповідності товарів при прийманні (в тому числі під час дії гарантійного строку) вимогам, передбаченим п. 2.1 цього Договору, або поставки не укомплектованих товарів покупець складає та направляє продавцю документи про невідповідність товару, щодо його кількості, асортименту, якості, комплектності, а саме: звіт про невідповідність при прийманні, або дефектний акт, або акт рекламації або інші документи.

В той же час, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача від приймання товару, складення звітів про невідповідності при прийманні, дефектних актів, актів рекламацій або будь-яких інших документів стосовно відмови від приймання товару, або ж відсутності будь-яких документів на товар.

Також у матеріалах справи відсутнє листування з боку відповідача, як стосовно відсутності будь-яких документів на товар, які надаються відповідачу під час отримання товару, так і стосовно невідповідності товару по якості після проведення ВТК.

Крім того, суд вважає, що встановлені обставини приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Таким чином, оскільки як чинним законодавством (ч. 2 ст. 662 ЦК України та ч. 1 ст. 673 ЦК України), так і умовами Договору (п. 2.1 та п. 2.2) встановлено, що у момент поставки на кожну партію товару постачальник зобов`язаний поставити якісний товар із документами, що підтверджують якість із посиланням на відповідні ГОСТи, ОСТи, ТУ або ін., видаткову накладну, податкову накладну, з огляду на відсутність будь-яких заперечень/зауважень як у видатковій накладній, так і після отримання товару, заперечення відповідача викладені у відзиві, спростовуються встановленими обставинами справи, щодо прийняття товару в тому числі по якості, згідно видаткової накладної № ВН-0032 від 10.09.2019 на суму 97 881,10 грн., що також свідчить і про проведення ВТК.

Поряд з цим частиною першою статті 212 ЦК України закріплено право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про те, що рахунок за своїми ознаками не є первинним документом, а містить лише платіжні реквізити, тобто носить інформаційний характер; ненадання рахунку, по своїй суті, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні приписів статті 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунка не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за прийнятий без заперечень та зауважень товар.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого позивачем товару у повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 97 881,10 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 5 221,21 грн. та інфляційні втрати в розмірі 12 293,85 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що позивачем при здійсненні обрахунку не враховано, що Специфікацією передбачено строк оплати протягом 30 саме банківських днів, а не календарних, в зв`язку з чим, стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 5 124,68 грн. та інфляційні втрати в розмірі 11 417,23 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, натомість заперечення викладені у відзиві спростовуються встановленими фактичними обставинами справи.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (03151, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 94; ідентифікаційний код: 01128297) на користь Приватного акціонерного товариства «Інноваційно-промисловий центр» (04111, м. Київ, вул. Салютна, 9, кв. 10; ідентифікаційний код: 30524318) заборгованість у розмірі 97 881 (дев`яносто сім тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 10 коп., 3% річних у розмірі 5 124 (п`ять тисяч сто двадцять чотири) грн. 68 коп., інфляційні втрати в розмірі 11 417 (одинадцять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн. 85 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 04.10.2021

Суддя О.А. Грєхова