ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1782/21 (911/1950/21)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Кратос» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 2/10, корп. 14, 4 поверх; )

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (попереднє найменування ТОВ «Ренесанс-Нерухомість») (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; )

та відповідача 2 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про визнання недійсним правочину боржника

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/1782/21

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Кратос» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 2/10, корп. 14, 4 поверх; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (попереднє найменування ТОВ «Ренесанс-Нерухомість») (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Булгакової О.В.

За участю представників сторін:

від ТОВ «МЮК «Кратос»: адвокат Вабіщевич Т.В.;

від ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»: арбітражний керуючий Косякевич С.О.;

від ОСОБА_1 : адвокат Гера Р.Ю.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області знаходиться справа № 911/1782/21 за заявою ТОВ «МЮК «Кратос» про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» (попереднє найменування ТОВ «Ренесанс-Нерухомість»), прийнята до розгляду ухвалою суду від 22.06.2021.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» (попереднє найменування ТОВ «Ренесанс-Нерухомість»), введено процедуру розпорядження майном Боржника та призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Косякевича С.О.

На даний час провадження у справі перебуває на стадії попереднього засідання в процедурі розпорядження майном Боржника.

05.07.2021 до суду надійшла позовна заява ТОВ «МЮК «Кратос» від 05.07.2021 б/№ (вх. № 1958/21) до відповідачів ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину боржника, на підставі ст. 42 КУзПБ.

В позовній заяві Позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути на користь ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» земельну ділянку, кадастровий номер :72:081:0032, площею 0,0177 га, цільове призначення: для будівництва готельно-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями для торгівлі, громадського харчування та паркінгом, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2021 відкрито відокремлене провадження № 911/1782/21 (911/1950/21) за вказаною позовною заявою за правилами загального позовного провадження в межах справи № 911/1782/21 про банкрутство ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»; підготовче засідання призначено на 03.08.2021; встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень; витребувано докази від Відповідача.

Крім цього ухвалою Господарського суду Київської області від 05.07.2021 у справі № 911/1782/21 (911/1950/21) вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 відчужувати або будь-яким іншим чином розпоряджатися спірною земельною ділянкою; заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти відповідні реєстраційні дії щодо спірного об`єкту нерухомого майна.

02.08.2021 до суду надійшов відзив Відповідача 2 від 28.07.2021 № 118/21-Р (вх. № 18282/21) на позовну заяву.

02.08.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 2 від 28.07.2021 № 119/21-Р (вх. № 18231/21) про залишення позовної заяви без руху.

В судовому засіданні 03.08.2021 судом було розглянуто вказане клопотання Відповідача 2 про залишення позовної заяви без руху.

Так, в обґрунтування клопотання Відповідач 2 зазначає, що позовна заява оформлена з порушенням ст. 162 ГПК України щодо зазначення найменування учасника у справі та адреси місцезнаходження, оскільки станом на 05.07.2021 ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» не існувало, нове найменування Відповідача 1 було ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»; адреса місцезнаходження Відповідача 1 є іншою, ніж вказана в позовній заяві. Таким чином Відповідач 2 стверджує, що судом не було досліджено позовну заяву на предмет залишення без руху.

Суд зазначає про те, що як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно юридичної особи з кодом , державна реєстрація зміни відомостей про адресу місцезнаходження, а також зміни найменування Відповідача 1 відбулась 09.07.2021, отже наведені вище твердження Відповідача 2 щодо оформлення позовної заяви з порушенням ст. 162 ГПК України та наявності підстав для залишення позову без руху станом на 05.07.2021, спростовуються матеріалами справи.

Крім цього Відповідач 2 в клопотанні зазначає, що судом при відкриті провадження у справі не було досліджено, що Позивачем допущено порушення вимог ст. 163 ГПК України щодо визначення ціни позову, оскільки позовна вимога про повернення земельної ділянки є майновою.

Суд зазначає, що позовна заява у даній справі подана кредитором у справі про банкрутство відповідно до спеціальної процедури, визначеної ст. 42 КУзПБ, яка передбачає порядок і підстави визнання недійсними правочинів Боржника, а також правові наслідки визнання правочинів недійсними. Судом не встановлено порушення Позивачем вимог КУзПБ та ГПК України при подачі відповідної заяви в порядку ст. 42 КУзПБ.

Відтак в судовому засіданні 03.08.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову у задоволенні клопотання Відповідача 2 про залишення позовної заяви без руху.

В судовому засіданні 03.08.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів; відкладення підготовчого засідання на 14.09.2021.

01.09.2021 до суду надійшла заява Відповідача 2 ОСОБА_1 від 26.08.2021 б/№ (вх. № 56/21) про відвід судді Наріжного С.Ю. від розгляду справи № 911/1782/21 (911/1950/21), у задоволенні якої відмовлено ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2021 (суддя Грабець С.Ю.).

02.09.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача 2 від 31.08.2021 № 142/21-Р (вх. № 20527/21) про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 14.09.2021 судом розглянуто вказане клопотання Відповідача 2 про зупинення провадження у справі.

Зокрема Відповідач 2 просить суд запинити провадження у справі № 911/1782/21 (911/1950/21) до повернення матеріалів справи № 911/1782/21 про банкрутство до Господарського суду Київської області.

В обґрунтування клопотання Відповідач 2 посилається на положення п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України і зазначає про об`єктивну неможливість розгляду даного провадження № 911/1782/21 (911/1950/21) до розгляду справи № 911/1782/21 судом апеляційної інстанції та повернення матеріалів справи до місцевого господарського суду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід в кожному конкретному випадку з`ясувати: як пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Проте, заявником не надано обґрунтування визначених в клопотанні підстав щодо об`єктивної неможливості розгляду даного провадження № 911/1782/21 (911/1950/21) до повернення матеріалів справи № 911/1782/21.

Саме лише перебування матеріалів справи про банкрутство в суді апеляційної чи касаційної інстанції не може вважатися тією обставиною, що унеможливлює розгляд місцевим господарським судом відокремленого провадження, яке розглядається в межах такої справи про банкрутство.

Відтак в судовому засіданні 14.09.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відмову у задоволенні клопотання Відповідача 2 про зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 14.09.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 28.09.2021.

28.09.2021 до суду надійшла заява Позивача б/№, б/дати (вх. № 22665/21) про залишення без розгляду позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь Боржника спірну земельну ділянку.

28.09.2021 в судове засідання з`явились представники Позивача, а також Відповідачів 1, 2.

Представник Позивача в судовому засіданні заявлену вимогу про визнання недійсним договору підтримала і просила суд задовольнити позов в частині вказаної позовної вимоги, визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 .

Крім цього представник Позивача підтримала подану заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь Боржника спірну земельну ділянку.

Узагальнені доводи Позивача є наступними.

У власності Боржника ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») перебувала спірна земельна ділянка з кадастровим номером :72:081:0032, площею 0,0177 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00).

23.04.2021 між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 укладено оспорюваний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, за яким ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено земельну ділянку на користь ОСОБА_1 .

На момент укладення оспорюваного договору ОСОБА_1 був єдиним засновником та директором ТОВ «Ренесанс-Нерухомість», отже заінтересованою особою в розумінні ст. 1 КУзПБ.

Таким чином Позивач вважає, що дії Боржника ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» щодо відчуження єдиного активу на користь заінтересованої особи - єдиного засновника та директора ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» ОСОБА_1 , здійснені з метою ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами, отже оспорюваний правочин є фраудаторним, внаслідок чого підлягає визнанню недійсним за спеціальною підставою, що визначена в ст. 42 КУзПБ.

В той же час представник Позивача зазначила, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 30.06.2021 ОСОБА_1 відчужив спірну земельну ділянку на користь ТОВ «Стріж-Інвест» відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 613, у зв`язку з чим Позивач просить суд залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України заявлену в позовній заяві вимогу про зобов`язання ОСОБА_1 повернути земельну ділянку.

Представник Відповідача 1 (розпорядник майна/керівник ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») в судовому засіданні підтримав заявлену Позивачем позовну вимогу про визнання правочину недійсним, з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник Відповідача 2 в судовому засіданні заперечила проти позову з підстав викладених у відзиві на позов.

Узагальнені доводи Відповідача 2 є наступними.

Судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» не досліджено питання наявності спору про право, у зв`язку з чим звернення з позовом про визнання недійсним правочину є необґрунтованим і передчасним.

Крім цього, обов`язковою умовою визнання правочинів недійсними є наявність завдання збитків боржнику або кредиторам. Позивачем не доведено того, що дії щодо укладення спірного правочину суперечить інтересам Боржника чи кредиторів, не визначено конкретного розміру збитків, яких зазнав Боржник чи кредитор, а також те, що відповідні збитки пов`язані з укладенням оспорюваного правочину; не доведено наявності вини сторін правочину у збитках.

Оспорюваний договір купівлі-продажу укладено належним чином, посвідчено нотаріально, складено акт приймання-передачі земельної ділянки та здійснено оплату покупцем повної вартості майна.

Відповідач 2 стверджує, що безоплатне повернення земельної ділянки, яка є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу, не передбачене чинним законодавством.

Таким чином Відповідач 2 вважає спростованими необхідні умови, відповідно до ч. 1 ст. 42 КУзПБ, для визнання оспорюваного договору недійсним, що унеможливлює задоволення позову.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно ст. 42 КУзПБ, за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

У судовому засіданні 28.09.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази та заслухавши доводи представників сторін суд встановив наступне.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 19.04.2021 вбачається, що у власності ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» перебувала земельна ділянка з кадастровим номером :72:081:0032, площею 0,0177 га, розташована за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00), відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 10.06.2015, серія та номер 1605, виданого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф.

Проте, 23.04.2021 між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» та ОСОБА_1 укладено оспорюваний договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, за яким ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено земельну ділянку на користь ОСОБА_1 .

На момент укладення оспорюваного договору ОСОБА_1 був єдиним засновником та директором ТОВ «Ренесанс-Нерухомість».

При цьому, станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу у Боржника ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») була наявна кредиторська заборгованість перед ТОВ «МЮК «Кратос» в розмірі 13601283,69 грн, з яких частина боргу в розмірі 427674,69 грн є безспірною відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20, яке набрало законної сили 25.03.2021 (згідно постанови Північного апеляційного господарського суду по справі № 911/2257/20). Повний розмір кредиторської заборгованості Боржника перед ТОВ «МЮК «Кратос» в сумі 13601283,69 грн визнано ухвалою Господарського суду Київської області від 29.06.2021, якою відкрито провадження у даній справі про банкрутство Боржника.

Таким чином обставини щодо укладення Боржником ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») Договору купівлі-продажу, реєстровий номер 445, від 23.04.2021, за яким ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено земельну ділянку, у період протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство (за два місяці до відкриття провадження у справі (29.06.2021)) та зокрема через один місяць після набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20 (25.03.2021), є доведеними.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1 ст. 203).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Частиною 1 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Частиною 2 статті 42 КУзПБ визначено, що правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

Оспорюваний договір купівлі-продажу укладено Боржником ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») (продавець) з ОСОБА_1 (покупець).

В той же час, як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи з кодом (ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»)), станом на 23.04.2021, єдиним засновником та керівником ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» був Відповідач 2 ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 1 КУзПБ, заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична або фізична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, які входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їхні діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Кодексу заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого чи кредиторів визнаються особи в такому самому переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладено Боржником із заінтересованою особою в розумінні КУзПБ.

Стаття 42 КУзПБ регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в так званий «підозрілий» період до відкриття провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказана стаття визначає підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом трьох років, що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст. 42 КУзПБ, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Кодексі строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

Відповідна правова позиція щодо правильного застосування норми права висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 23.04.2019 у справі № 19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі № 910/7827/17.

Доводи Відповідача 2 про нерелевантність наведеної судової практики відхиляються судом, оскільки зазначена судова практика Верховного Суду стосується розгляду справ щодо оспорювання фраудаторних правочинів, за якими боржники тим чи іншим шляхом вживають заходи, спрямовані на відчуження активів з метою ухилення від здійснення розрахунків з контрагентами (кредиторами).

При розгляді спорів в поряду ст. 42 КУзПБ належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема, але не виключно щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, укладені із заінтересованими особами, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання Кодексу України з процедур банкрутства загалом і за змістом зазначеної норми статті 42 Кодексу, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/1405/14.

Як встановлено судом вище, станом на дату укладення оспорюваного договору купівлі-продажу (23.04.2021) розмір грошових вимог кредитора ТОВ «МЮК «Кратос» становив 13601283,69 грн, з яких частина боргу в розмірі 427674,69 грн є безспірною відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20, яке набрало законної сили 25.03.2021 (отже менше ніж за один місяць до укладення Боржником спірного договору).

Доводи Відповідача 2 про те, що судом не досліджено обставин наявності спору про право щодо грошових вимог ТОВ «МЮК «Кратос» до Боржника, відхиляються судом, оскільки зазначені доводи зводяться до переоцінки обставин, встановлених в ухвалі Господарського суду Київської області від 29.06.2021 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс»).

Доводи Відповідача 2 про те, що Позивачем не було доведено наявності збитків, завданих Боржнику чи кредитору внаслідок укладення спірного правочину, суд вважає необґрунтованими, оскільки факт укладення Боржником у підозрілий період правочину, за яким здійснено відчуження активів підприємства на користь заінтересованої особи (у даному випадку керівника та єдиного засновника Боржника) є самостійною безумовною підставою для визнання такого правочину недійсним в порядку ч. 2 ст. 42 КУзПБ.

Проаналізувавши матеріали справи в сукупності та оцінивши подані докази суд дійшов висновку про те, що вказані вище обставини щодо розміру кредиторської заборгованості Боржника перед ТОВ «МЮК «Кратос» (13601283,69 грн), з яких частина боргу в розмірі 427674,69 грн є безспірною відповідно до рішення Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20; факт укладення оспорюваного договору менше ніж через один місяць після набрання законної сили рішенням Господарського суду Київської області від 19.11.2020 у справі № 911/2257/20 (25.03.2021) про стягнення заборгованості з Боржника; факт укладення Боржником договору із заінтересованою особою в розумінні КУзПБ у «підозрілий» період, свідчать про те, що Договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, за яким ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» було відчужено земельну ділянку на користь заінтересованої особи ОСОБА_1 , має ознаки фраудаторного правочину, укладеного з наміром ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямований на завдання шкоди кредиторам.

Відносно доводів Відповідача 2 про здійснення ним оплати за оспорюваним договором суд зазначає, що факт здійснення оплати не договором не спростовує встановлених судом вище обставин щодо фраудаторності оспорюваного правочину.

Отже Договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») та ОСОБА_1 підлягає визнанню недійсним в силу спеціальних підстав, передбачених ч. 2 ст. 42 КУзПБ.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 КУзПБ, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Судом встановлено, що Позивачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про залишення без розгляду позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» спірну земельну ділянку, зокрема у зв`язку з тим, що 30.06.2021 ОСОБА_1 відчужено спірну земельну ділянку на користь ТОВ «Стріж-Інвест» за відповідним договором купівлі-продажу, отже земельна ділянка не перебуває у власності Відповідача 2.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про залишення без розгляду позовної вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 повернути на користь ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» спірну земельну ділянку.

Таким чином позов підлягає задоволенню частково, в частині визнання недійсним Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.04.2021, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, що укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») та ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій Відповідача 2 суд дійшов висновку про покладення на Відповідача 2 судового збору у сумі 4540,00 грн, який підлягає стягненню з Відповідача 2 на користь Позивача.

Керуючись ст. 129, 226, 232-235, 255, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ТОВ «МЮК «Кратос» від 05.07.2021 б/№ (вх. № 1958/21) до відповідачів ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс» та ОСОБА_1 про визнання недійсним правочину боржника задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 23.04.2021, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мироненко О.Ф. за реєстровим номером 445, укладений між ТОВ «Ренесанс-Нерухомість» (нове найменування: ТОВ «Кангаро-ЛТД Плюс») () та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

3. Вимогу про зобов`язання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кангаро-ЛТД Плюс» (попереднє найменування ТОВ «Ренесанс-Нерухомість») (10002, м. Житомир, вул. Київська, буд. 37; ) земельну ділянку, кадастровий номер :72:081:0032, площею 0,0177 га, цільове призначення: для будівництва готельно-офісного комплексу з вбудованими приміщеннями для торгівлі, громадського харчування та паркінгом, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 (РНОНМ 00) залишити без розгляду.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна юридична компанія «Кратос» (04050, м. Київ, вул. Мельникова, буд. 2/10, корп. 14, 4 поверх; ) 4540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 00 коп. судового збору.

5. Видати наказ.

6. Копію ухвали надіслати сторонам.

Ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області.

Дата виготовлення і підписання повного тексту ухвали 07.10.2021.

Суддя С.Ю. Наріжний