ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

05.10.2021м. СумиСправа № 920/10/21 (920/868/21)
Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю. розглянувши заяву ліквідатора ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни (вх.№3606 від 04.10.2021) про забезпечення позову у справі №920/10/21 (920/868/21)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Міська стоматологічна поліклініка" (40004, м.Суми, провулок Промислова, 2, ) в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни (40014, м.Суми, вул. Перекопська, 9),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" (69005, АДРЕСА_1, ),

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: 1. Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (01001, м.Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г, ),

2. Головне управління ДПС у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, ),

3. Концерн "Міські теплові мережі" (69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137, ),

про визнання договору недійсним та витребування майна до ліквідаційної маси

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2021 до Господарського суду Сумської області від ліквідатора ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни надійшла заява про забезпечення позову (вх.№ 3606 від 04.10.2021), відповідно до вимог якої, заявник просить суд: заборонити відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися, в тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, позичку, до статутного капіталу юридичних осіб щодо майна, а саме: нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 А, загальною площею 1042,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101); заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т. ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записів про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо майна, а саме: нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Розглянувши заяву ліквідатора ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни про забезпечення позову у справі №920/10/21 (920/868/21) суд встановив наступне.

Постановою господарського суду Сумської області від 20.04.2021 визнано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська стоматологічна поліклініка" (провулок Промислова, 2, м.Суми, 40004, ) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Жмакіну Надію Вікторівну.

Згідно із ст. 61 Кодексу, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Арбітражний керуючий Жмакіна Н.В. з моменту її призначення ліквідатором у справі № 920/10/21 про банкрутство ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" виконує повноваження керівника товариства-банкрута з правом на відчуження майнових активів боржника.

Частиною 1 ст. 61 Кодексу встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення, зокрема, подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Міська стоматологічна поліклініка" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни звернувся до суду з позовною заявою та просить визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу нежитлового приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м. від 02.08.2018 року, укладений між ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" та ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" реєстровий №2408, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В.; витребувати від ТОВ "Науково-виробничо впроваджувальний центр "Гандікап" на користь ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" нерухоме майно: нежитлове приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 101).

Ухвалою суду від 11.08.2021 провадження у справі №920/10/21 (920/868/21) відкрито за правилами загального позовного провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у відокремленому провадженні в межах справи про банкрутство ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка"

Вказана позовна заява про визнання правочину недійсним мотивована тим, що боржник діяв очевидно недобросовісно на шкоду кредитору та з метою уникнення звернення стягнення на майнові активи підприємства за податковим боргом здійснив продаж нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м. за очевидно заниженою вартістю, зацікавленій особі ТОВ «НВВЦ «Гандікап». У результаті таких дій боржник не зміг обслуговувати свої борги та став неплатоспроможним.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2018 року між ТОВ «МІСЬКА СТОМАТОЛОГІЧНА ПОЛІКЛІНІКА» та ТОВ «науково-виробничо впроваджувальний центр «гандікап» укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В., реєстровий № 2408. За погодженням сторін продаж нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м. вчиняється за 60 000,00 грн. без ПДВ.

Керівник та засновник ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧО ВПРОВАДЖУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР «ГАНДІКАП» ОСОБА_1 станом на час вчинення оспорюваного правочину (02.08.2018 року) була керівником також і ТОВ «МІСЬКА СТОМАТОЛОГІЧНА ПОЛІКЛІНІКА», що підтверджується Витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 9 та № 85.

При цьому ТОВ «НАУКОВО-ВИРОБНИЧО ВПРОВАДЖУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР «ГАНДІКАП» та ТОВ «МІСЬКА СТОМАТОЛОГІЧНА ПОЛІКЛІНІКА» на час вчинення правочину (02.08.2018 року) мали зареєстроване одне і те ж місцезнаходження: АДРЕСА_1.

За змістом оспорюваного Договору від імені ТОВ «МІСЬКА СТОМАТОЛОГІЧНА ПОЛІКЛІНІКА» під час його укладення діяв представник ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої 26.07.2018 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В. в реєстрі за №2320, підписаної від імені ТОВ «МІСЬКА СТОМАТОЛОГІЧНА ПОЛІКЛІНІКА» директором ОСОБА_1 .

З отриманої від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Чепкової О.В. копії протоколу позачергових Загальних зборів Учасників ТОВ «Міська стоматологічна поліклініка» від 24.07.2018 року встановлено, що представником учасника Товариства ОСОБА_3 , який володіє 99,164% часток статутного капіталу та має 99,164 голосів, був ОСОБА_2 на підставі довіреності №77АБ9678. За результатами проведених зборів вирішено зокрема уповноважити ОСОБА_2 на підписання договору купівлі-продажу спірного об`єкту нерухомого майна від імені ТОВ «МІСЬКА СТОМАТОЛОГІЧНА ПОЛІКЛІНІКА».

Із вищевказаного протоколу вбачається, що інші присутні учасники на загальних зборах голосували проти прийняття рішення про продаж спірного нерухомого майна.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №9 станом на 02.08.2018 року засновниками ТОВ «НВВЦ «ГАНДІКАП» є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На даний час вказані вище особи залишаються бенефіціарними власниками Відповідача, а ОСОБА_1 - керівником.

В ході ліквідаційної процедури ТОВ «МІСЬКА СТОМАТОЛОГІЧНА ПОЛІКЛІНІКА» ліквідатору стало відомо, що відповідачем вчиняються дії з підготовки майна до відчуження, щоб у разі позитивного рішення за заявою ліквідатора, неможливо було повернути майно до ліквідаційної маси підприємства-банкрута. Існування ризиків подальшого відчуження майна позивач обумовлюється недобросовісною поведінкою колишніх посадових осіб підприємства-банкрута та осіб, що здійснювали на підприємство вирішальний вплив з перепродажу майна за очевидно заниженою вартістю з метою уникнення задоволення вимог кредиторів та пов`язаністю осіб з Відповідачем по справі.

Частиною першою статті 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими Господарським процесуальним кодексом України для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими Господарським процесуальним кодексом України; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

5) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

7) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

8) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення вищезазначених обставин.

Відповідно до ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, в тому числі обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовуються судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

При цьому обґрунтування особою, яка просить вжити заходів до забезпечення позову, необхідності їх застосування полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Верховним Судом України у постанові від 25.05.2016 року по справі №6-605цс16 зроблено правовий висновок, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових Інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з цим, предметом розгляду у спорі є визнання договору купівлі-продажу недійсним та вимога про витребування майна з незаконного володіння у зв`язку із визнанням правочину недійсним.

Тобто, у даному випадку відновлення порушеного права позивача передбачає повернення у його володіння нежитлового приміщення, яке є предметом договору купівлі-продажу.

Результатом розгляду справи може бути визнання недійсними спірних договорів дарування, що, в силу положення ст. 216 ЦК України, зумовлює обов`язок сторін таких договорів повернути один одному все, що було ними отримано по недійсному правочин.

Об`єктом спору за заявою ліквідатора є саме нежитлове приміщення літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м., а тому у разі перепродажу його відповідачем чи звернення стягнення банком на предмет іпотеки за боргами Відповідача неможливо виконати рішення суду про повернення майна до ліквідаційної маси.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Положення статей 136, 137 ГПК України пов`язують вжиття господарським судом заходів забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України як гарантії ефективності задоволення вимог позивача (заявника) за результатами розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок викладено в пункті 9.2.4. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №910/16586/18.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників справи про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників справи про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення із заявленими позивачем (ліквідатором) вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Отже, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №911/3871/17.

Складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції, є виконання рішення господарського суду. Право на суд було б ілюзорним, якби судові рішення залишалися не виконуваними. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до статтею 124 Конституції України, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може бути захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишилось невиконаним стосовно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатись як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 63 рішення від 23.07.1999 у справі " Іммобільяре Саффі проти Італії".

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши норми діючого законодавства та дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, оскільки невжиття такого заходу може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі в разі задоволення заявлених вимог, а тому заява ліквідатора про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до частини шостої статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 136-140, 144, 234, 235, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" арбітражного керуючого Жмакіної Надії Вікторівни (вх.№3606 від 04.10.2021) про забезпечення позову у справі №920/10/21 (920/868/21) - задовольнити.

2. Заборонити відчужувати та будь-яким іншим чином розпоряджатися, в тому числі, але не виключно, продавати, міняти, дарувати, розділяти (виділяти), передавати в іпотеку, позичку, до статутного капіталу юридичних осіб щодо майна, а саме: нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Перемоги, б. 95 А, загальною площею 1042,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

3. Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т. ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записів про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, змін до таких записів щодо майна, а саме: нежитлового приміщення, літ. А-5, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 1042,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 05.10.2021 та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 255-257 ГПК України.

5. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання (частина восьма статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

6. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження (частина перша статті 144 Господарського процесуального кодексу України).

7. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

8. Стягувачем за цією ухвалою є ліквідатор ТОВ "Міська стоматологічна поліклініка" арбітражний керуючий Жмакіна Надія Вікторівна (40014, м.Суми, вул. Перекопська, 9)

9. Ухвала дійсна для пред`явлення протягом трьох років з наступного дня після набрання нею законної сили.

10. Ухвалу надіслати заявнику, а належним чином засвідчену копію ухвали надіслати сторонам у справі.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: htps://court.gov.ua/sud5021/.

Суддя О.Ю. Соп`яненко