ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3127/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі"
до Приватного акціонерного товариства "Харків-Авто"
про стягнення 223122,50 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Харків-Авто" про стягнення заборгованості в розмірі 223122,50 грн. за договором про постачання теплової енергії № 3104 від 01.03.2002 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи було вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами, наданими сторонами.

Відповідно до частини першої пункту 3 статті 12 ГПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Для цілей цього Кодексу визначено поняття малозначних справ, а саме - це справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними.

Частиною 1 статті 247 ГПК України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 ГПК України, питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було встановлено строк для подачі відзиву на позову та строк для подання заперечень на відповідь на відзив.

Позивачу було встановлено строк для подачі відповіді на відзив відповідача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Так, з метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено на юридичні адреси позивача та відповідача копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 12.08.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 12.08.2021 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 16.08.2021 року представник відповідача надав відзив на позов (вх. № 19113), в якому проти позову заперечує, посилаючись на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно частини 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно статті 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд встановив наступне.

01 березня 2002 року між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (Енергопостачальна організація, позивач) та Дочірнім підприємством технічного обслуговування легкових автомобілів № 3 при Харківському АТ "Авто" (Споживач) був укладений договір №3104 про постачання теплової енергії, відповідно до умов якого Енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

В подальшому, між сторонами було укладено додаткову угоду від 17.03.2006 року про заміну сторони правонаступником, а саме змінено Дочірнє підприємство технічного обслуговування легкових автомобілів № 3 при Харківському АТ "Авто" на Відкрите акціонерне товариство "Харків-Авто".

Крім того, 01.09.2010 року між сторонами було укладено додаткову угоду, якою змінено споживача на Публічне акціонерне товариство "Харків-Авто".

Згідно з пунктом 5.1. договору облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку.

Порядок розрахунків визначено розділом 6 договору.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі, відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць, по результатам якого підписується акт (в 3-х примірниках) на відпуск-получення теплової енергії.

Пунктом 6.3. договору визначено, що споживач за 3 дні до потачку розрахункового періоду сплачує Енергопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку № 1 до договору кількості теплової енергії, що і є заявкою на наступний розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду.

Згідно з умовами пункту 6.5. договору споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін п`ять банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

У відповідності до пунктів 10.1., 10.4. договору цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2002. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором та здійснив постачання теплової енергії в гарячій воді відповідачу, що підтверджується актами про включення/відкладення споживача (а.с. 31-32).

Також на виконання умов договору, позивачем було направлено відповідачу рахунки на оплату, що підтверджується супровідним листом № 1309/17 від 18.08.2014 року та супровідним листом № 981/17 від 05.08.2015 року.

Проте, як стверджує позивач, відповідач, в порушення умов, укладеного між сторонами договору, не здійснив оплату поставленої позивачем теплової енергії, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, яка за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року складає 223122,50 грн.

Враховуючи те, що відповідачем не було здійснено оплату заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом, у зв`язку з чим просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

За загальними положеннями цивільного законодавства зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Згідно частини другої вказаної статті підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються і приписи статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України): господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно також до статті 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи відсутність доказів оплати теплової енергії відповідачем, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи.

В той час, як вже було зазначено вище, відповідачем було заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 зазначеного Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 05.08.2021 року про стягнення заборгованості, яка виникла за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року.

З урахуванням положень ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Отже, позивачем пропущено трирічний строк на звернення до суду з даним позовом, а саме за період стягнення заборгованості:

- за грудень 2013 року строк позовної давності спливає у грудні 2016 року;

- за січень 2014 року строк позовної давності спливає у січні 2017 року;

- за лютий 2014 року строк позовної давності спливає у лютому 2017 року;

- за березень 2014 року строк позовної давності спливає у березні 2017 року;

- за квітень 2014 року строк позовної давності спливає у квітні 2017 року;

- за травень 2014 року строк позовної давності спливає у травні 2017 року;

- за червні 2014 року строк позовної давності спливає у червні 2017 року;

- за липень 2014 року строк позовної давності спливає у липні 2017 року;

- за серпень 2014 року строк позовної давності спливає у серпня 2017 року;

- за вересень 2014 року строк позовної давності спливає у вересні 2017 року;

- за жовтень 2014 року строк позовної давності спливає у жовтні 2017 року;

- за листопад 2014 року строк позовної давності спливає у листопаді 2017 року;

- за грудень 2014 року строк позовної давності спливає у грудні 2017 року;

- за січень 2015 року строк позовної давності спливає у січні 2018 року;

- за лютий 2015 року строк позовної давності спливає у лютому 2018 року.

В той час, як вже було зазначено вище, позивач звернувся до суду з даним позовом лише у серпні 2021 року, тобто із пропуском строку позовної давності, встановленим ст. 257 ЦК України.

В свою черги умови договору, укладеного між сторонами не містять положень щодо продовження строків позовної давності.

Позивачем також не надано пояснень із документальним підтвердженням поважності причин пропуску строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що пропуск позивачем строку позовної давності є окремою підставою для відмови в задоволенні позову та з урахуванням того, що позивачем пропущено строк для звернення до суду з даним позовом, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі залишається за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, );

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Харків-Авто" (62416, Харківська область, смт Пісочин, вул. Надії, 15, );

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "04" жовтня 2021 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/3127/21