ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

05 жовтня 2021 року Справа № 903/1215/15

Розглянувши скаргу (вх. №01-52/38/21 від 03.08.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" від 02.08.2021 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С.

по справі № 903/1215/15

за позовом: публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк"( правонаступник Акціонерне товариство Альфа-Банк)

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

суддя Вороняк А.С.

екретар судового засідання Коритан Л. Ю.

за участю представників:

від скаржника (боржника): Терещук Ю. О. (адвокат, ордер серія АС № 1023160 від 02.08.2021);

від стягувача: н/з;

В судовому засіданні взяв участь приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Пирога С. С. (посвідчення № 0025 від 01.06.2017).

Встановив: 03.08.2021 на адресу Господарського суду Волинської області від товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" надійшла скарга на дії приватного виконавця округу Волинської області Пироги С. С. щодо визначення вартості арештованого майна та передачу його на реалізацію.

Скарга обґрунтована тим, що дії приватного виконавця з визначення вартості майна та передачу його на реалізацію є неправомірними та такими, що грубо порушують права та інтереси, як стягувача так і боржника. Скаржник вважає, що виконавець не має жодних законних підстав виходити за межі рішення суду, визначати вартість майна із вартості, що встановлена в рішенні суду і яка з 2016 року не є ринковою та актуальною, передавати арештоване майно на торги.

21.07.2021 матеріали справи № 903/1215/15 Господарським судом Волинської області направлено на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 05.08.2021 відкладено вирішення питання про прийняття скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" від 02.08.2021 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. до повернення матеріалів справи № 903/1215/15 до Господарського суду Волинської області.

14.09.2021 на адресу Господарського суду Волинської області повернулись матеріали справи № 903/1215/15.

Ухвалою суду від 16.09.2021 прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" від 02.08.2021 до розгляду; розгляд скарги призначено на 23.09.2021; запропоновано стягувачу та приватному виконавцю подати суду: пояснення по суті поданої скарги та наявні докази; зобов`язати приватного виконавця надати суду в строк по 22.09.2021 для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 64995525.

Ухвалою суду від 23.09.2021 відкладено розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" від 02.08.2021 на 05.10.2021; повторно запропоновано стягувачу та приватному виконавцю подати суду пояснення по суті поданої скарги та наявні докази; повторно зобов`язано приватного виконавця Пирогу С. С. надати суду в строк по 01.10.2021 для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження № 64995525.

05.10.2021 від приватного виконавця надійшов відзив на скаргу, в якому зазначено, що приватний виконавець вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки рішенням Господарського суду Волинської області від 06.09.20216 визначено стартову ціну предмета іпотеки, а відповідно до п. 21 Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо вартість майна боржника визначено в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна.

В судове засідання 05.10.2021 представник стягувача не прибув. Факт належного повідомлення стягувача підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 241 від 01.10.2021.

Представник скаржника просив суд оголосити перерву в судовому засіданні.

Приватний виконавець заперечив проти оголошення перерви в судовому засіданні.

Суд ухвалив на місці відмовити в усному клопотанні представника скаржника про оголошення перерви в судовому засіданні через безпідставність, неявка стягувача, а саме публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк"( правонаступник Акціонерне товариство Альфа-Банк) не перешкоджає розгляду скарги.

Представник скаржника в судовому засіданні 05.10.2021 скаргу підтримав, просив суд задовольнити.

Приватний виконавець в судовому засіданні 05.10.2021 заперечив, викладені у скарзі доводи, просив суд у задоволенні скарги відмовити.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Дослідивши надані сторонами матеріали, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд вважає скаргу боржника необґрунтованою, безпідставною та відмовляє в її задоволенні з врахуванням такого.

Щодо аргументів скаржника про те, що дії приватного виконавця з визначення вартості майна та передачу його на реалізацію є неправомірними суд зазначає таке.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Волинської області від 06.09.2016 по справі № 903/1215/15 позов публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" в особі Волинського відділення ПАТ "Укрсоцбанк"( правонаступник Акціонерне товариство Альфа-Банк) задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за Договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №070-22-70/06 від 18.07.2006р. ОСОБА_1 в сумі 2025577,44 грн., в тому числі 73349,30 доларів США, що еквівалентно 1608754,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 19004,57 доларів США, що еквівалентно 416823,09 грн. - заборгованість за відсотками, звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрований в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, - нежитлове приміщення загальною площею 794,60 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82 та належать на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю Українські страви. Визначено спосіб реалізації предмету застави шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження". Встановлено, що початкова вартість предмету іпотеки для його реалізації на прилюдних торгах становить 1010000 грн. (один мільйон десять тисяч гривень). У задоволенні позову про звернення стягнення за рахунок предмета іпотеки 550826,76 грн. пені, з них 516465,60 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 34361,16 грн. - пеня за несвоєчасну сплату відсотків відмовлено. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" на користь публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 30383,66 грн. судового збору. 23.09.2016 на виконання вказаного рішення судом видано накази № 9003/1215/15-1 та № 903/1215/15-2.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, одним із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як визначено у ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 5 та п. 6 ч. 3 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

31.03.2021 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64995525 (а.с. 99, том 5).

Частиною 7 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець, за потреби, може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Частиною 5 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються: 1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо; 2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди; 3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо. Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Як встановлено судом в рамках виконавчого провадження № 64995525, на підставі ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем був проведений опис та накладений арешт на нерухоме майно боржника, а саме: предмет іпотеки- Предмет іпотеки - приміщення кафе (А-2), місцезнаходження: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, 82, загальною площею 872,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82 Двоповерхове приміщення з частковим каркасом з цегляними стінами простої форми у плані з підвалом, до якої прибудована будівля магазину. Фундаменти бетонні стрічкові та стовпчасті. Стіни та перегородки цегляні. Перекриття з/б плити. Покрівля шиферна. Підлога плиточна та дерев`яна. Отвори дерев`яні, металопластикові. Оздоблення утеплення пінопластом, штукатурка, фарбування, гіпоскартон, плитка, Інженерне забезпечення - електропостачання, газопостачання, водопостачання, каналізація, власне опалення. Примітка: приміщення кафе (А-2), загальною площею 872,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82 утворилося внаслідок проведення реконструкції нежитлового приміщення загальною площею 794,60 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.82, та в силу пункту 1.15 Договору іпотеки від 29.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С., зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №898, є предметом іпотеки (постанова про опис та арешт майна боржника від 04.06.2021 (а.с. 101-102, том 5).

Крім того у постанові про опис та арешт майна боржника зазначено, що початкова вартість предмету іпотеки для його реалізації становить 1010000 грн. та роз`яснено сторонами про можливість у 10-ти денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та про необхідність письмово повідомити про це виконавця. (а.с. 101-102 том 5).

Копію постанови про арешт майна від 04.05.2021 отримано скаржником 11.06.2021, що підтверджується копією супровідного листа від 04.06.2021 № 1340. Крім того у супровідному листі виконавцем зазначено, що боржник за взаємною згодою із стягувачем у 10-ти денний строк з дня винесення постанови про опис та арешт майна вправі визначити вартість описаного та арештованого майна.

20.07.2021 скаржнику Державним підприємством «Сетам» було направлено лист, в якому зазначено, що початкова ціна продажу майна - 1010000 грн. (а. с. 105, том 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

В матеріалах скарги відсутні докази звернення сторін виконавчого провадження до приватного виконавця (у 10-ти денний строк із дня винесення постанови про опис та арешт майна) із заявами про визначення вартості майна іпотеки чи досягнення згоди щодо вартості майна.

Скаржником 22.06.2021 було подано скаргу на дії приватного виконавця щодо визнання неправомірними дії приватного виконавця щодо винесення постанови про опис та арешт майна боржника від 04.06.2021 ВП №64995525; визнання незаконною та скасування постанови приватного виконавця від 04.06.2021 ВП №64995525 про опис та арешт майна боржника; зобов`язання приватного виконавця зняти арешт, накладений на приміщення кафе (літер А-2) площею 872,1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, буд. 82, що належить ТзОВ Українські страви та скасування інших вжитих виконавцем заходів щодо зазначеного вище приміщення.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.07.2021 у задоволенні скарги відмовлено, ухвалу залишено в силі постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2021.

Скаргу було обґрунтовано тим, що приватним виконавцем при здійсненні дій щодо опису та арешту майна неправомірно збільшено площу об`єкту стягнення, що приватний виконавець не мав жодних законних підстав виходити за межі рішення суду та на свій власний розсуд здійснювати опис та арешт іншого майна, окрім того, що зазначене в рішенні суду, скаржник зазначав, що постанова про арешт складена з явним порушенням вимог ст. 56 Закону України Про виконавче провадження, а саме: не містить інформації про кількість кімнат арештованого приміщення та їхню площу, інвентаризація та опис матеріальних цінностей приватним виконавцем не проводилась і т. д.

Початкова вартість предмету іпотеки, який було описано та арештовано приватним виконавцем 04.06.2021 та виставлено на аукціон 16.07.2021, сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась, була предметом дослідження у даній справі при прийнятті рішення Господарського суду Волинської області від 06.09.2016.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Відповідно до положень п. 21 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, якщо вартість майна боржника визначена в рішенні суду, виконавець передає майно на реалізацію за ціною, визначеною судовим рішенням, без проведення визначення вартості чи оцінки такого майна, крім рішень про конфіскацію майна.

Крім того, відповідно до ст. 43 Закону України «Про іпотеку», в редакції чинній на момент винесення рішення, початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Таким чином, оскільки вартість майна була визначена судовим рішенням, сторони виконавчого провадження не звертались до приватного виконавця із заявами про визначення вартості майна іпотеки чи досягнення згоди щодо вартості майна, тому порушень з боку приватного виконавця судом не встановлено, а повторне проведення визначення вартості чи оцінка такого майна не вимагається.

Щодо тверджень скаржника про те, що на аукціон передано приміщення більшою площею ніж встановлено в рішенні, суд зазначає, що дане питання було досліджено судом в межах розгляду скарги на дії приватного виконавця від 17.06.2021. Як зазначалось вище, ухвалою Господарського суду Волинської області від 01.07.2021 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" від 17.06.2021 на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. відмовлено. Ухвалу Господарського суду Волинської області від 01.07.2021 залишено в силі постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 31.08.2021.

Твердження скаржника, що про передачу приміщення кафе за ціною 1010000 грн їм стало відомо 28.07.2021 з інтернет-сайту ДП «Сетам» не відповідають дійсності, оскільки матеріалами справи підтверджується, що про початкову ціну предмету іпотеки скаржник дізнався із постанови про опис та арешт майна, яку він отримав 11.06.2021 та із інформації, наданої ДП «Сетам» 19.07.2021 (лист ДП «Сетам» вих № 3730/08-18-21 від 19.07.2021) (а.с. 104-105, том 5).

Більше того, початкова вартість предмету іпотеки скаржнику, як відповідачу у справі, була відома ще з рішення Господарського суду Волинської області від 06.09.2016(де двічі судом призначалась будівельно-технічна експертиза для визначення ринкової вартості предмета іпотеки, а саме ухвалами Господарського суду Волинської області від 09.12.2015 та від 20.04.2016, проте оплата пов`язана з проведенням експертиз не була забезпечена ні позивачем, ні пізніше відповідачем) у даній справі.

Щодо обов`язку приватного виконавця залучити оцінювача та погоджувати із сторонами виконавчого провадження результатів його оцінювання суд зазначає, що відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право (а не зобов`язаний) залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Крім того, скаржник посилаючись на позиції Великої Палати Верховного Суду (постанова від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц та постанова від 03.07.2019 по справі № 521/10445/15-ц), зазначає, що сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначення іншої ціни предмета іпотеки, ніж буде зазначена в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад, така вартість майна змінилась. Проте, не подає жодних належних та достовірних доказів звернення до приватного виконавця у встановлений строк із клопотанням про визначення іншої ціни предмету іпотеки, ніж та, що зазначена у рішенні, про що судом зазначалось вище.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України № 3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

Як свідчать матеріали справи, скаржник всупереч вимогам ГПК України в обґрунтування своїх вимог не довів суду належними та допустимими доказами існування підстав, на які він посилається у скарзі, тому суд відмовляє у задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. щодо визначення вартості арештованого майна та передачі його на реалізацію.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Щодо вимоги скаржника про зобов`язання приватного виконавця зняти із реалізації арештоване майно, суд зазначає, що оскільки аукціон з реалізації предмету іпотеки не відбувся 16.08.2021, виконавче провадження № 64995525 на даний час завершено, отже провадження по скарзі в цій частині підлягає закриттю через відсутність предмету спору.

Керуючись ст.ст. 231, 234, 339-343 ГПК України, Законом України «Про виконавче провадження», господарський суд -

ухвалив:

1. Провадження з розгляду скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. в частині вимог щодо зобов`язання зняти з реалізації арештоване майно - закрити.

2. У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські страви" про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Пироги С. С. щодо визначення вартості арештованого майна та передачі його на реалізацію - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 07.10.2021 та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255 ГПК України в строк та порядку, встановленому ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 07.10.2021.

Суддя А. С. Вороняк