СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. Справа № 913/363/21

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий (суддя-доповідач): Судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача: від третьої особи 1: від третьої особи 2: Стойка О.В. Попков Д.О., Істоміна О.А. Склярук С.І. Не з`явився; Не з`явився; Не з`явився; Не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства Гуляй Поле с.Пшеничне, Луганська область
на ухвалу господарського суду Луганської області
від17.08.2021 року
у справі№913/363/21 (суддя Смола С.В.)
за позовом до треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача про Фермерського господарства Гуляй Поле с.Пшеничне, Луганська область Головного управління Держгеокадастру у Луганській області м.Сєвєродонецьк, Луганська область 1. ОСОБА_1 м.Дніпро 2.Кремінська міська рада м.Кремінна, Луганська область визнання права постійного користування земельною ділянкою та визнання недійсним наказу

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року до господарського суду Луганської області звернулося Фермерське господарство Гуляй Поле (далі-Позивач) з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Луганській області (далі-Відповідач) про:

- визнання за Позивачем права постійного користування земельною ділянкою площею 69,1 га в межах згідно з планом зовнішніх меж землекористування, розташованою на території Новокраснянської сільської ради, призначеною для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на ім`я ОСОБА_2 відповідно до державного акту про право постійного користування землею від 30.09.1996 року серія ІІІ-ЛГ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №51;

- визнання недійсним наказу Відповідача від 14.06.2019 №1184-сг Про припинення права постійного користування землею.

Ухвалою суду від 07.07.2021 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1 м. Дніпро та Кремінську міську раду рада м.Кремінна, Луганська область.

Ухвалою господарського суду від 17.08.2021 року провадження у справі №913/363/21 за позовом Позивача до Відповідача закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України та роз`яснено Позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загальних судів у порядку цивільного судочинства.

Позивач, не погодившись з вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, за змістом якої просив скасувати спірну ухвалу господарського суду від 17.08.2021 у справі №913/363/21 та направити матеріали справи до господарського суду для продовження її розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Позивачем зазначено, що господарський суд неправильно застосував норми матеріального права, що полягало у неправильному тлумаченні закону та порушив норми процесуального права. Позивач стверджував, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини, які не були доведені, та зробив в ухвалі висновки, які не відповідають обставинам справи. Позивач зазначає, що в даній ситуації вимоги позовної заяви направлені саме до Відповідача - ГУ Держгеокадастру у Луганській обл., так як саме він прийняв спірне рішення у формі наказу про від 14.06.2019 №1184-сг Про припинення права постійного користування землею, чим на думку Позивача порушив його законні права та інтереси. Позовна заява не містить жодних вимог щодо витребування майна з чужого незаконного володіння, а також будь-яких інших вимог, направлених безпосередньо до фізичної особи - ОСОБА_1 , який не несе відповідальності за протиправні дії Відповідача щодо ухвалення спірного наказу. Щодо вимог про визнання права власності, то Позивачем зазначено, що такі вимоги ним не заявлялися.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від від 07.09.2021 року у справі №913/363/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача, розгляд справи призначено на 04.10.2021 року.

На електронну адресу Східного апеляційного господарського суду 16.09.2021 року від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу Позивача, за змістом якої Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечував за мотивами її необґрунтованості та безпідставності, просив суд спірну ухвалу від 17.08.2021 року у справі №913/363/21 залишити без змін, а скаргу Позивача без задоволення.

Будь-яких заяв чи клопотань до канцелярії Східного апеляційного господарського суду в межах розгляду даної апеляційної скарги не надходило.

Представники учасників справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності, оскільки вони не скористалися своїми правами, передбаченими статтею 42 ГПК України.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Закриваючи провадження у справі №913/363/21 на підставі пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України та прийшовши до висновку, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, господарський суд зазначив, що заявлені Позивачем вимоги у своїй сукупності спрямовані на оспорювання права власності Третьої особи - фізичної особи ОСОБА_1 на набуті ним земельні ділянки, які були сформовані у результаті поділу спірної земельної ділянки.

Колегія суддів апеляційної інстанції вищезазначений висновок господарського суду вважає таким, що не відповідає приписам чинного матеріального та процесуального законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з позовною заявою до Відповідача за змістом якої просив суд:

- визнати за Позивачем право постійного користування земельною ділянкою площею 69,1 га у межах згідно з планом зовнішніх меж землекористування, розташованою на території Новокраснянської сільської ради, призначеною для ведення селянського (фермерського) господарства, яка була надана на ім`я ОСОБА_2 відповідно до державного акту про право постійного користування землею від 30.09.1996 серія ІІІ-ЛГ, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею №51;

- визнати недійсним наказ Відповідача від 14.06.2019 №1184-сг Про припинення права постійного користування землею.

Відповідач, заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначаючи , що спірну земельну ділянку площею 69,1 га, на користування якою претендує Позивач, вже було розформовано, а новосформовані частково в її межах земельні ділянки знаходяться у приватній власності фізичної особи ОСОБА_1 , а несформовані земельні ділянки загальною прощею 5.1 га перейшли до комунальної власності Кремінської міської територіальної громади в особі Кремінської міської ради Сєвєродонецького району Луганської області.

Суд першої інстанції ухвалою від 07.07.2021 року залучив вказаних осіб до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача.

Залучивши вищезазначених осіб до участі у справі та проаналізувавши вимоги позовної заяви, а також зміст спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку, що спір у даній справі є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, що й стало підставою для закриття провадження у справі №913/363/21.

Суд першої інстанції, посилаючись на висновки Верховного Суду, що наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2018 року у справі №911/4144/16, Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №306/2004/15-ц та Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі №916/403/21, дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги у своїй сукупності спрямовані в тому числі і на оспорювання права власності ОСОБА_1 як фізичної особи на набуті ним земельні ділянки, які були сформовані у результаті поділу земельної ділянки, яка, як вважає Позивач, перебуває у постійному користуванні ФГ Гуляй Поле, тому в силу п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України даний спір не належить до юрисдикції господарських судів.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 зазначеного Закону).

Як неодноразово наголошувала Велика Палата Верховного Суду, зокрема і в постанові від 19.02.2020 року у справі №570/1472/19, юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією із сторін є, як правило, фізична особа.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За змістом статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

У статті 20 ГПК України наведено перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Зокрема, господарськими судами розглядаються справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці (ч. 1 п. 6 ст. 20 ГПК України).

Крім того, господарськими судами розглядаються справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (п. 10 ч. 1 ст. 20 ГПК України).

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як наприклад 5, 10, 14 цієї статті).

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Звертаючись із відповідною позовною заявою до господарського суду та в ході судового розгляду справи, Позивачем, зокрема у відповіді на відзив Відповідача (т.1, а.с.178-181) було обґрунтовано предметну та суб`єктну юрисдикцію і підсудність даної справи. Так Позивач посилається на те, що в результаті саме протиправних дій Відповідача щодо спірної земельної ділянки оформлених наказом останнього від 14.06.2019 року №1184-сг Про припинення права постійного користування землею, у Позивача виникла потреба у зверненні за судовим захистом саме з позовною заявою до Відповідача.

Тобто, в даному випадку, наявні всі ознаки господарського спору, підвідомчого саме господарському суду, зокрема:

- участь у спорі суб`єктів господарювання Фермерського господарства Гуляй Поле як позивача та Головного управління Держгеокадастру, як відповідача;

- наявність між сторонами господарських відносин і спору про право, що виникає з відповідних відносин Позивачем оскаржуються дії Головного управління Держгеокадастру, які стали наслідком припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою, внесення відповідних змін до земельно-облікової документації та подальшого поділу і державної реєстрації на її місці інших земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами;

- наявність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення спору господарським судом (ч. 6, ч. 10 ст. 20 ГПК України).

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитись із висновком господарського суду про те, що даний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки за суб`єктним складом сторонами у даній справі є виключно юридичні особи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, Позивач не заявляє жодної позовної вимоги до залученої судом в якості третьої особи фізичної особи ОСОБА_1 , між ними відсутні будь-які спірні правовідносини.

Як вже зазначалось, Позивачем, крім вимоги про визнання права постійного користування, оскаржуються наказ Відповідача, за змістом якого таке право Позивача припинилося, але інших правовідносин, зокрема, щодо права власності інших осіб на відповідну земельну ділянку цей наказ не стосується.

Отже, в даному випадку, враховуючи суб`єктний склад справи (сторонами по справі є виключно юридичні особи) та наявність між сторонами по справі господарських відносин, підвідомчість спору не може бути вирішена з огляду на участь у справі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору.

За таких обставин, суд першої інстанції при прийнятті рішення про закриття провадження у справі, не врахував, що треті особи не є сторонами провадження, а тому, їх залучення не може бути підставою для закриття провадження у даній справі.

Щодо посилання суду першої інстанції не висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 15.05.2018 року у справі №911/4144/16 в контексті застосування положень ст. ст. 1, 2, 12 ГПК України, ст. 15 ЦПК України, то вони в даному випадку є безпідставними, так як у п. п. 5.15, 5.16 даної постанови йдеться мова саме про визнання недійсним наказу, яким земельну ділянку було передано фізичній особі у власність, проте в даному випадку спірним рішення Відповідача було позбавлено права користування земельною ділянкою саме Позивача юридичну особу.

Посилання господарського суду на висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №306/2004/15-ц в даній справі на думку колегії суддів також є недоречними, так як в даній ситуації факт наявності чи відсутності статусу фізичної особи-підприємця у третьої особи - фізичної особи яка є власником новостворених земельних ділянок ( ОСОБА_1 ) не має юридичного значення, так як вищезазначена фізична особа не є стороною у справі №913/363/21.

Висновки суду про доцільність застосування в межах даної справи висновків Верховного Суду, наведених у постанові від 28.07.2021 року у справі №916/403/21 колегією суддів вважаються безпідставними, так як висновки в зазначеній постанові стосуються порядку виконання судового рішення відносно фізичної особи-підприємця, а тому ці висновки не можуть бути використані при застосуванні норм чинного законодавства в межах відносин, які виникли між сторонами в даній справі.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з передачею даної справи на розгляд до господарського суду Луганської області.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 277, 280, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерского господарства Гуляй Поле с. Пшеничне, Луганська область на ухвалу господарського суду Луганської області від 17.08.2021 року у справі №913/363/21 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 17.08.2021 року у справі №913/363/21 - скасувати.

Матеріали справи №913/363/21 направити до господарського суду Луганської області для подальшого розгляду.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 08.10.2021

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.А. Істоміна