ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року Справа № 902/684/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В., суддя Василишин А.Р. , суддя Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Шилан О.С.

за участю представників сторін:

прокурора - Конончука В.В.

позивача Міністерство оборони України - пред-ка Москаленка А.О.

позивача Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця - пред-ка Єзерської О.С.

відповідача Вінницької міської ради - Олексюк Т.С.

відповідача Фізичної особи - підприємця Коломійця Миколи Івановича - адв. Путіліна Є.В.

відповідача Виконавчого комітету Вінницької міської ради - Олексюк Т.С.

третьої особи - Лейбука А.В.

розглянувши апеляційну скаргу керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону

на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р.

ухвалене у м. Вінниці, повний текст складено 19.04.2021 р. (суддя Матвійчук В.В.)

у справі № 902/684/18

за позовом Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є: Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця

до відповідачів:

1. Вінницької міської ради

2. Фізичної особи - підприємця Коломійця Миколи Івановича

3. Виконавчого комітету Вінницької міської ради

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Лейбука Анатолія Васильовича

про визнання рішення недійсним, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування нерухомого майна

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. по справі № 902/684/18 відмовлено в задоволенні позову Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави, уповноваженим органом якої є: Міністерство оборони України в особі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця, до відповідачів: Вінницької міської ради, фізичної особи підприємця Коломійця Миколи Івановича та Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання рішення недійсним, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування нерухомого майна.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернувся Керівник Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. у справі № 902/684/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Скаржник повідомляє, що відповідно до наказу Генерального прокурора від 05.02.2020 р. № 66 «Про окремі питання забезпечення початку роботи спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур)», який набрав чинності з дня оприлюднення Наказу Генерального прокурора від 08.09.2020 р. № 414 «Про день початку роботи обласних прокуратур», Військову прокуратуру Центрального регіону України перейменовано у Спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері Центрального регіону без зміни ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Оспорюване рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю факту порушення відповідачами прав та охоронюваних законом інтересів позивачів з урахуванням норм ст. 78, 79 ГПК України.

Вінницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері вважає оспорюване рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваленим за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Не погоджується із підставами судового рішення та зазначає, що із оскаржуваного судового рішення неможливо визначити думку суду з приводу того, чи Державний акт на право користування землею 1975 року не відповідає вимогам законодавства чи невідповідність Державного акту вимогам діючого законодавства недоведена.

Тобто, суд не оцінив доказ «Державний акт (1975 рік)» з точки зору належності, допустимості, достовірності доказу, а також вірогідності, лише констатував факт того, що він не реєструвався в Книзі записів реєстрації державних актів на право користування землею. Тоді як сумнівів щодо його законності жодна із сторін не висловлювала. Законність Державного акта (1975 рік) підтверджено іншими доказами по справі, він не оспорювався, жодного судового рішення щодо його невинності також не встановлено.

Вказує, що відповідач копії інформаційної довідки від 09.03.2021 р. щодо перебування частини приміщення під літерою "А" та спірної земельної ділянки площею 0,5127 га у власності Лейбука А.В., яка не є публічно доступною, іншим учасникам справи заздалегідь не надіслав, однак суд в порушення вимог ст. 80 ГПК взяв цей доказ до уваги. Вказна обставина була не відома сторонам і завчасно, заздалегідь, не було можливості для процесуального реагування на неї.

Пояснює, що прокурором в той же день, близько 15:00 год., подано клопотання про виключення з переліку відповідачів - Виконавчий комітет Вінницької міської ради, залучення співвідповідача - ФОП Лейбука Анатолія Васильовича, уточнення дати укладання між Вінницькою міською радою та ФОН Коломійием М.І. договору купівлі - продажу.

Проте суд, в порушення вимог ст. 114 ГПК України не взяв до уваги зазначене клопотання, хоча взяв до уваги доказ відповідача, копії якого в порушення ст. 80 ГПК не були надіслані сторонам заздалегідь.

Крім того, звертає увагу, що у даному спорі заступник військового прокурора Вінницького гарнізону звертався з позовом в інтересах держави, уповноваженими органами якої є Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця, які є позивачами, і тому розподіл судових витрат відповідно до положень ч. 4 ст. 129 ГПК України має бути здійснений з урахуванням належних позивачів.

Просить апеляційну скаргу задовольнити в повному обсязі, скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. по справі № 902/684/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця надав суду письмові пояснення та зазначає, що будівлі загальною площею 1050,6 м.кв. продані Державним підприємством «Укроборонсервіс» підприємцю Коломійцю М.І. на підставі договору купівлі-продажу від 25.05.2005 № 387, однак рішення про передачу землі уповноваженими органами не приймались (Кабінет Міністрів України, Міністерство оборони України), а тому рішення Вінницької міської ради 26.01.2018 № 1050 є незаконним.

Вказує, що листом від 19.06.2018 р. за вих. № 2354 начальник КЕВ м. Вінниця повідомив військову прокуратуру Вінницького гарнізону Центрального регіону України, що на обліку в КЕВ перебуває земельна ділянка загальною площею 108,1998 га, на якій дислокується військове містечко №1 за адресою: вул.Стрілецька 105, м. Вінниця на підставі Державного акту на право постійного користування землею, виданого на підставі рішення Виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих від 07.08.1975 р. При цьому на зазначеній земельній ділянці виявлено земельну ділянку площею 0,5127 га (5127 м.кв.) з кадастровим номером :01:019:0051, яка незаконно перебуває у приватній власності.

Продовжує, що у 1975 році Виконком Вінницької міської Ради депутатів трудящих надав Вінницькій КЕЧ району земельну ділянку загальною площею 155 га, яка знаходиться за адресою: вул.Стрілецька, 105 у м.Вінниця, та яку виданий Державний акт на право користування даною землею. Оскільки у період з 1976 року по 2015 рік відбулись зміни в обліку вказаної земельної ділянки, на даний час на підставі Державного акту 1975 року у КЕВ м.Вінниця на обліку перебуває земельна ділянка, на якій розташоване військове містечко №1 загальною площею 108,1998 га за адресою: вул. Стрілецька 105, м. Вінниця.

На ділянці перебувають будівлі загальною площею 1050,6 м.кв., які продані Державним підприємством «Укроборонсервіс» підприємцю Коломійцю М.І. на підставі договору купівлі - продажу від 25.05.2005 р. № 387, однак рішення про передачу землі останньому уповноваженими органами не приймались, а тому рішення Вінницької міської ради 26.01.2018 № 1050 є незаконним. Посилається на ст.ст.9, 14 Закону України «Про Збройні сили України», ст.ст. 84, 117, 149 Земельного кодексу України та зазначає, що припинення права постійного користування КЕВ м. Вінниця здійснюється власником земельної ділянки - органом виконавчої влади, яким є Кабінет Міністрів України, а не органом місцевого самоврядування.

Стверджує, що Вінницькою міською радою неправомірно прийнято рішення від 26.01.2018 р.№ 1050 про продаж ФОП Коломійцю М.І. за 1241358,35 грн. у власність земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості загальною площею 0,5127 га за адресою: вул. Стрілецька, 105 м.Вінниця, яка фактично знаходиться у межах земель оборони відповідно до Державного акту від 1975 року.

Звертає увагу, що відповідно до викопіювання військового містечка № 1, виготовленого КЕВ м. Вінниця, земельна ділянка з кадастровим номером :01:019:0051, на підставі договору купівлі-продажу зареєстрована за ФОП Коломійцем М.І., повністю накладається на частину земельної ділянки вказано військового містечка. Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» визначено, що у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, зокрема ті, що перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук. Наголошує, що жодних рішень щодо передачі земельної ділянки площею 0,5127 га, яка розташована по вул. Стрілецька, 105, м. Вінниця з державної до комунальної власності, Кабінетом Міністрів України та Міністерством оборони України не приймалися, а тому зазначена земельна ділянка належить до земель оборони і залишається перебувати в державній власності.

З посиланням на ст.ст. 203, 216 ЦК України, ст.ст.123, 124 Земельного кодексу України доводить, що укладений Вінницької міською радою та ФОП Коломійцем М.І. договір є недійсним у зв`язку з тим, що орган місцевого самоврядування не уповноважений розпоряджатися спірною земельною ділянкою, тому оспорюваний правочин суперечить інтересам держави та нормам законодавства.

Вказує, що з метою забезпечення норм ст.ст. 18, 129, 326 ГПК України та у зв`язку з тим, що розпорядником бюджетних коштів Вінницької міської ради є саме виконавчий комітет даної ради, тому заступником прокурора одним з відповідачів визначено саме вищевказаний комітет.

Від Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначається, що рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. у справі № 902/684/18 ухвалене відповідно до ст.236 ГПК України, є законним та обґрунтованим.

Звертають увагу, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» (Закон України № 5245 - VI) з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються", земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу.

Вінницька міська рада, Виконавчий комітет Вінницької міської ради доводять, що посилання позивача на Державний акт на право користування землею 1975 року не може братись до уваги, оскільки в наданій копії державного акту в графі «реєстрація», відсутні відомості щодо проведення його реєстрації. Вважають, що суд зробив правильний висновок про те, що Державний акт на право користування землею 1975 року не відповідає вимогам законодавства і не засвідчує виникнення у Вінницької КЕЧ району, правонаступником якої є Вінницька КЕВ м. Вінниця права користування земельною ділянкою площею 155,0 га. Матеріали справи не містять жодних доказів про те, що земельна ділянка кадастровий номер :01:019:0051, яка відчужена Вінницькою міською радою відноситься до земель, які надавались Вінницькій КЕЧ на підставі акту на право користування землею від 1975 року.

Доводять, що прокурор не надав належних і допустимих доказів, які б обґрунтовували його позовні вимоги, тому Вінницька міська рада, Виконавчий комітет Вінницької міської ради просять залишити апеляційну скаргу керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. - без змін.

Відповідач підприємець Коломієць Микола Іванович надав суду відзив, у якому зазначає, що подана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою.

З посиланням на постанову Верховної Ради УРСР «Про форми державний актів на право володіння або користування землею і положення про надання і вилучення земельних ділянок» доводить, що у наданій прокурором копії державного акту в графі реєстрація відсутні відомості щодо проведення його реєстрації, а тому суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив про вказані обставини у судовому рішенні.

Спростовуючи твердження прокурора про необізнаність і недостатність часу для визначення з правовою позицією щодо розгляду справи зазначає, що провадження у справі було зупинено ухвалою Господарського суду Вінницької області від 18.11.2019 р. відновлено 10.02.2021р., судове засідання призначене на 04.03.2021р., а тому прокурор маючи доступ до державного реєстру речових прав мав можливість, протягом майже двох років, з`ясувати власника майна, щодо якого подано позов про його повернення.

Продовжує, що 11.03.2021 р. ним була подана інформаційна довідка від 09.03.2021 р. щодо перебування частини приміщення під літерою "А" та земельної ділянки площею 0,5127 га. Продовжує, що у зв`язку з вказаними обставинами в підготовчому судовому засіданні робилась перерва для визначення позивача з належними відповідачами, однак ні прокурор ні позивачі після відновлення судового засідання не з`явились, жодних клопотань, в тому числі, і про відкладення підготовчого судового засідання до суду на подали, отже саме прокурор та позивач неналежно користувались наданими їм процесуальними правами, тоді як суд першої інстанції сприяв сторонам у реалізації їх прав.

Щодо доводів про стягнення судових витрат з прокурора зазначає, що враховуючи норми ст.ст. 53, 129 ГПК України та беручи до уваги, що позивачами у справі являються Міністерство оборони України та КЕВ м. Вінниці, то судові витрати понесені підприємцем Коломійцем М.І. дійсно слід було стягнути з позивачів.

Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. без змін.

Ухвалою суду від 27.07.2021 р. залучено Лейбука Анатолія Васильовича до участі у справі № 902/684/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Ухвала мотивована тим, що з відомостей наявних у матеріалах справи зокрема, інформаційних довідок від 09.03.2021 р., вбачається належність частини приміщення під літерою "А" та земельної ділянки прощею 0,5127 га кадастровий номер :01:019:0051 у м. Вінниці на праві власності Лейбуку Анатолію Васильовичу /а.с. 209-212 у т.2/. Отже, вбачається, що рішення суду у даній справі може вплинути на права Лейбука Анатолія Васильовича як власника спірної земельної ділянки, а тому наявні підстави передбачені ч.2 ст.50, ч.1 ст.267 ГПК України для його залучення до участі у справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Лейбук Анатолій Васильович подав суду пояснення і зазначає, що за договорами купівлі-продажу від 27.11.2020 р. придбав у Коломійця М.І. нежитлову будівлю виробничо-складську будівлію літ «А», що знаходиться за адресою вул. Батозька, 2-П та земельну ділянку площею 0,5127 га кадастровий номер :01:019:0051. Стверджує, що під час укладання угод жодних обмежень/обтяжень на вказану будівлю та земельну ділянку не було, що вбачається із п.п.1.5 договорів купівлі-продажу.

З посиланням на постанову Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц, ст.ст. 330, 388 ЦК України, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод доводить, що у даній справі задоволення позову в частині витребування майна у Лейбука А.В. , призведе до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод, оскільки в такому випадку на останнього буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Вказує, що в задоволенні цих позовних вимог належить відмовити, томк просить залишити апеляційну скаргу керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. - без змін.

В судовому засіданні прокурор, представники Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця підтримали апеляційну скаргу Керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону.

Представники Вінницької міської ради, фізичної особи - підприємця Коломійця Миколи Івановича, Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Лейбук Анатолій Васильович надали суду свої пояснення по суті справи та заперечили проти доводів апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення прокурора, представників позивачів, представників відповідача, третю особу, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що позов Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання рішення недійсним, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування нерухомого майна, підлягає залишенню без розгляду, враховуючи наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих № 500 від 07.08.1975 р. вирішено видати державний акт на право користування землею Вінницькій КЕЧ району загальною площею 155,0 га /а.с.45 у т.1/. Виконавчим комітетом Вінницької районної, міської Ради депутатів трудящих видано державний акт на право користування землею Вінницькій КЕЧ района Прикарпатського військового округу Вінницької області, за яким в постійне користування відведено 155,0 га землі /а.с.42-43 у т.1/.

25.05.2005 р. Дочірнім підприємством Державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне підприємство «Укроборонсервіс»/продавець та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Коломійцем Миколою Івановичем як покупцем укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого продавець зобов`язався передати у власність покупця нерухоме військове майно - в сховищі, позначеному на плані літерою «А» частину приміщення 1-1, загальною площею 911,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Вінниця, вул.Червоноармійська, 105 , що складає 63/100 частин будинковолодіння, а покупець зобов`язався прийняти вказане майно і сплатити ціну відповідно до умов, що визначені в договорі /а.с.36-37 у т.1/.

Згідно з п. 1.2. договору майно належить Міністерству оборони України на підставі Свідоцтва № 286 про право власності на будівлі та споруди, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради 23.11.2004 р. на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради № 2340 від 09.11.2004 р., зареєстрованого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне об`єднання бюро технічної інвентаризації» 01.12.2004 р. в реєстрову книгу № 12 за реєстровим № 665.

25.05.2005 р. договір посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лавреновим І.А. та зареєстровано в реєстрі за реєстровим № 891. За актом приймання-передачі частини будівлі № 387 загальною площею 911,0 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Червоноармійська, 105, військове містечко № 1 , який є додатком № 3 до договору, представник Міністерства оборони України передав, а СПД ФО Коломієць М.І. прийняв частину будівлі № 387, загальною площею 911,0 кв.м., що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Червоноармійська, 105 , військове містечко №1 /а.с.38 у т.1/.

Реєстраційним посвідченням на об`єкти нерухомого майна, які належать фізичним особам від 26.07.2005 р. посвідчено, що нежитлові приміщення в частині 63/100, що складаються з чистини приміщення в літ. «А»: 1-1 загальною площею 911,0 кв.м., що розташовані в м. Вінниці по вул. Червоноармійська, 105 , зареєстровано за суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Коломійцем Миколою Івановичем , запис про що внесено в реєстрову книгу за № 665. Комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 04.09.2012 р. проведено за Коломійцем Миколою Івановичем державну реєстрацію права власності на означені нежитлові приміщення по вул. Червоноармійська, 105 у м. Вінниці /а.с. 34-35 у т.1/.

Рішенням 2 сесія 7 скликання Вінницької міської ради від 25.12.2015 № 71 «Про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниця» вулицю Червоноармійська перейменовано на вулицю Стрілецька .

26.01.2018 р. 26 сесією 7 скликання Вінницької міської ради прийнято рішення № 1050 «Про продовження терміну укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення та надання розстрочення платежу за придбання земельних ділянок» передано у власність шляхом продажу гр. Коломійцю Миколі Івановичу , який зареєстрований як фізична особа - підприємець, земельну ділянку загальною площею 0,5127 га за 1241358,35 грн (відповідно до звіту про експертну грошову оцінку) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на вул. Стрілецька, 105 у м. Вінниці /а.с.50-51 у т.1/. В подальшому 08.06.2018 р. Вінницькою міською радою (продавець) та Коломійцем Миколою Івановичем , який зареєстрований як фізична особа - підприємець (покупець) укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 0,5127 га, кадастровий номер - :01:019:0051 /а.с.52-54 у т.1/ .

Відповідно до інформаційної довідки від 03.09.2018 за № 136301529 право власності за Коломійцем М.І. на земельну ділянку з кадастровим номером :01:019:0051 зареєстроване в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно /а.с.55-56 у т.1/.

Заступник військового прокурора Вінницького гарнізону звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави, уповноваженими органами якої є Міністерство оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця до відповідачів Вінницької міської ради, фізичної особи - підприємця Коломійця Миколи Івановича та Виконавчого комітету Вінницької міської ради з наступними позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати п. 3 рішення Вінницької міської ради від 26.01.2018 №1050 "Про продовження терміну укладання договору купівлі - продажу земельної ділянки, продаж земельних ділянок несільськогосподарського призначення та надання розстрочення платежу за придбання земельних ділянок" в частині передачі у власність шляхом продажу гр. Коломійцю Миколі Івановичу , який зареєстрований як фізична особа - підприємець, земельну ділянку загальною площею 0,5127 га за 1 241 358 грн. 35 коп., без ПДВ, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, на вул. Стрілецька, 105, м. Вінниця;

- визнати недійсним договір купівлі - продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 28.06.2018 укладений між Вінницької міської радою в особі заступника міського голови Матусяка Сергія Володимировича та ФОП Коломійцем Миколою Івановичем;

- нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,5127 га за адресою: вул. Стрілецька, 105. м. Вінниця з кадастровим номером :01:019:0051 витребувати з чужого незаконного володіння гр. Коломійця Миколи Івановича , який зареєстрований як фізична особа - підприємець (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та повернути законному власнику - Міністерству оборони України в особі його органу, уповноваженому здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Квартирно - експлуатаційному відділу м. Вінниця.

У позові прокурор доводить, що Вінницька міська рада неправомірно відчужила земельну ділянку загальною площею 0,5127 га за адресою: вул. Стрілецька, 105 м. Вінниця, яка перебуває в державній власності, тоді як уповноваженими органами (Кабінет Міністрів України, Міністерство оборони України) рішення про продаж не приймались.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку підстав для представництва прокурором інтересів держави немає, враховуючи зміст спірних правовідносин та конкретні обставини справи.

Так, норми п. 3 ч. 1 статті 131-1 Конституції України відсилають до спеціального закону, яким має бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді, і обставини дотримання прокурором процедури, встановленої ч.3-4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до норм статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Отже, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва, і оцінка таких обставин є необхідною для правильного вирішення спору по суті, оскільки недотримання процедури, встановленої ч.3-4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", унеможливлює розгляд заявленого позову по суті.

Позов у справі, що розглядається, подано прокурором в інтересах Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниця з посиланням на бездіяльність позивачів щодо захисту інтересів держави, оборонного відомства, що призводить до завдання збитків держави та порушення її інтересів. На думку прокурора, порушення вимог законодавства при прийнятті рішення Вінницькою міською радою та укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки прямо порушує державний інтерес, оскільки спірна земельна ділянка належить до земель оборони, згоди на передачу земельної ділянки з державної до комунальної власності Кабінетом Міністрів та Міністерством оборони України не надавалось, тому земельна ділянка залишається в державній власності і правові підстави на її відчуження міська рада не мала.

Обґрунтовуючи підстави представництва, прокурор пояснює, що листом від 19.06.2018 р. за вих. № 2354 начальник КЕВ м. Вінниці повідомив військову прокуратуру Вінницького гарнізону Центрального регіону України, що у КЕВ на обліку перебуває земельна ділянка загальною площею 108,1998 га, на якій дислокується військове містечко №1 за адресою: вул.Стрілецька,105 у м. Вінниці на підставі Державного акту на право постійного користування землею 1975 року, виданого на підставі рішення Виконкому Вінницької міської Ради депутатів трудящих від 07.08.1975. Разом з тим, на зазначеній земельній ділянці виявлено земельну ділянку площею 0,5127 (5127м2) газ кадастровим номером :01:019:0051, яка неправомірно перебуває у приватній власності. Зазначається про факт вилучення вищезазначеної земельної ділянки з земель оборони без дозволу Міністерства оборони України. Просить здійснити реагування у межах визначеної законодавством компетенції та наданих державою повноважень /а.с.40 у т.1/.

Звертає увагу, що КЕВ м. Вінниці та Міністерство оборони України позовної заяви до суду щодо захисту своїх прав та інтересів за вищевказаним фактом не подавали, а тому прокурором дотримані вимоги ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Суд першої інстанції встановив, що позивачі листами від 25.09.2018 р. за № 1318 та № 3341 від 12.09.2018 р. повідомили Військовій прокуратурі Вінницького гарнізону про те, що не звертались з позовом до суду щодо оскарження рішення Вінницької міської ради № 1050 від 26.01.2018 р. та повернення земельної ділянки /а.с.57-58 у т.1/.

За таких обставин Господарський суд Вінницької області дійшов висновку, що оскільки позивачами не вчинено жодних дій щодо захисту інтересів держави та не оспорюються в ході розгляду справи підстави для представництва, суд першої інстанції визнав обґрунтованими підстави звернення прокурора до суду із даним позовом.

Колегія суддів вважає, що за наведених обставин висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам чинного законодавства.

Дотримання порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", надає можливість компетентним органам самостійно звернутись до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання повідомлення прокурора про стверджуване порушення інтересів держави. Для підтвердження судом підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у випадку, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, достатнім є дотримання прокурором порядку повідомлення, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", та відсутність самостійного звернення компетентного органу до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку після отримання такого повідомлення.

Суд першої інстанції залишив поза увагою, що в порушення ч.4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор не надав жодних доказів повідомлення КЕВ м. Вінниця та Міністерство оборони України в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" про стверджуване порушення та намір звернутися до суду.

Отже, у даному випадку прокурор не здійснив попереднього повідомлення суб`єктів владних повноважень в порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та фактично не надав можливість Міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Вінниця відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, що спростовує достатність підстав для звернення прокурором з цим позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України і Квартирно-експлуатаційного відділу м.Вінниця. При цьому прокурор жодним чином не пояснив причини, які перешкоджали захисту інтересів держави належними суб`єктами Міністерством оборони України і Квартирно-експлуатаційним відділом м.Вінниця, які мали бути підставами для звернення прокурора з відповідним позовом до суду.

Водночас колегія суддів звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Про таке зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.4 ст.11 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України. Згідно з п.2 ч.1 ст.226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 р. у справі № 912/2385/18 та у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 р. у справі № 906/408/20 і колегія суддів відповідно до ст. ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", ч.4 ст. 236 ГПК України враховує вказані висновки при застосуванні норм права.

Колегія суддів зазначає, що залишення позову без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з таким позовом до суду після усунення зазначених обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021 р. у справі № 902/684/18 підлягає скасуванню згідно з ч.1 ст.278 ГПК України, а позов заступника військового прокурора Вінницького гарнізону про визнання недійсним рішення, визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування нерухомого майна підлягає залишенню без розгляду згідно з п.2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У зв`язку із залишення апеляційної скарги без задоволення відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

У даному випадку у зв`язку із значним обсягом досліджуваних обставин і обумовленою цим складністю справи складання повного постанови суду відкладено на строк не більш як десять днів на підставі ч.6 ст.233 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 130, п.2 ч.1 ст. 226, 270, 277, 278, 281-282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу керівника Вінницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2021р. у справі № 902/684/18 скасувати.

Позов Заступника військового прокурора Вінницького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця про визнання рішення недійсним, визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, витребування нерухомого майна залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Матеріали справи № 902/684/18 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений 11 жовтня 2021 року

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Олексюк Г.Є.