ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"05" жовтня 2021 р. м ХарківСправа № 922/4033/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Краєвид Агро", село Веселе,

до Фермерського господарства "Подолівське", місто Барвінкове,

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Краєвид Агро", звернувся до господарського суду Харківської області із позовної заявою до відповідача, Фермерського господарства "Подолівське", про стягнення пені у розмірі 800 116,08 грн., суми заборгованості за договором у розмірі 39 721,57 грн., 3% річних у розмірі 903,35 грн. та 3% річних у розмірі 26 429,32 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Частиною 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia") від 20 лютого 2014 року, пункт 111). Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 Закону України "Про судовий збір"). Згідно з приписами частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В даному випадку, позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру, яка складає загальну суму у розмірі 867 171,32 грн., що, зобов`язує останнього, з урахуванням відсотковому співвідношенні до ціни позову, представити 13 007,57 грн. Проте належних та допустимих доказів сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі по даній господарській справі, позивачем не представлено.

Крім того, приписами пунктом 1 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів. У відповідності до частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасниками справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Комплексний аналіз вищевказаних норм процесуального права свідчить про те, що частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено обов`язок позивача до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення з метою забезпечення їх права ознайомитись з такою позовною заявою та всіма додатками, яка додані позивачем до даної заяви по суті справи.

Як встановлено судом, позивачем не додано до матеріалів позовної заяви доказів надсилання відповідачу її копії разом із копіями доданих до неї документів, що є порушенням частини 1 статті 172 ГПК України, яка не містить жодних виключень із загального правила.

Поміж зазначеного, пунктом 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України).

Обґрунтовуючи підставу позову, позивач зазначає про те, що згідно договору № 03/01/17-ПО суборенди землі від 03 січня 2017 року позивач надав, а відповідач приймяв в строкове платне користування земльні ділянки сільськогосподарського призначення (пункт 1.1. договору). Як-то визначено у статті 774 Цивільного кодексу України, передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. Проте, договору оренди землі до матеріалів позовної заяви, який є основним по відношенню до договору суборенди, не надано, та позивачем навіть не зазначено про відсутність або наявність у нього вказаного договору або необхідності його витребування від третіх осіб. Крім того, позивачем не представлено доказів з яких можливо встановити факт погодження (надання згоди) орендарем на передання земльних ділянок сільськогосподарського призначення, які слугують предметом договору № 03/01/17-ПО від 03 січня 2017 року, в суборенду (піднайм).

Також позивачем не представлено доказів щодо приналежності земельних ділянок, які фігурують у додатку № 1 до договору № 03/01/17-ПО суборенди землі від 03 січня 2017 року, у додатку № 1 до додаткової угоди від 01 серпня 2018 року до договоору суборенди № 03/01/17 від 03 січня 2017 року юридичним та/або фізичним особам (фізичним особм-підприємцям), тобто не представлено доказів на власників даних земельних ділянок.

За таких обставин, подана позивачем позовна заява не відповідає імперативним вимогам статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України щодо форми та змісту заяви по суті справи (позовна заява).

Якщо подана позовна заява не відповідає приписами статті 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду (частина 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

З метою усунення вище вказаних недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати документ на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, належним чином засвідчену копію договору оренди, на підставі якого було укладено договір № 03/01/17-ПО суборенди землі від 03 січня 2017 року, та докази надання згоди орендаря на передання земельних ділянок в суборенду, документи на власників земельних ділянок, а також надати суду документ, який підтверджує відправлення іншим учасникам справи (відповідачу) копії позовної заяви і доданих до неї документів

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до частини 3 статі 174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 14, 15, 162, 164, 174, 232-236 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Харківської області, -

УХВАЛИВ:

Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Краєвид Агро" без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду документу на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі, належним чином засвідчену копію договору оренди, на підставі якого було укладено договір № 03/01/17-ПО суборенди землі від 03 січня 2017 року, та докази надання згоди орендаря на передання земельних ділянок в суборенду, документи на власників земельних ділянок, а також надати суду документу, який підтверджує відправлення іншим учасникам справи (відповідачу) копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Попередити позивача, що відповідно до частини 4 статті 174 ГПК України, у разі якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвалу підписано 05 жовтня 2021 року.

Суддя Н.В. Калініченко

справа № 922/4033/21