ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м.Харків Справа №913/402/21
Провадження №19/913/402/21
Розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи
про стягнення 106 862 грн 53 коп. та зобов`язання повернути на підставі акту-прийому передачі місце, що знаходиться у комунальній власності
Суддя Господарського суду Луганської області Косенко Т.В.
Секретар судового засідання Славич В.І.
У засіданні брали участь:
від позивача Товкес Н.Г., представник на підставі витягу з ЄДРПОУ;
від відповідача представник не прибув
Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Приватного підприємства "Ельтан" про стягнення заборгованості за щомісячне користування місцем за договором про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій №4341 від 04.09.2020 у розмірі 4 993 грн 85 коп., пені в розмірі 304 грн 87 коп., 3% річних у розмірі 68 грн 63 коп., інфляційних витрат у розмірі 304 грн 98 коп.; стягнення неустойки за прострочення повернення місця у розмірі 67 536 грн 00 коп.; стягнення неустойки за розміщення спеціальної конструкції на місці без отримання дозволу в розмірі 33 654 грн 19 коп.; зобов`язання повернути на підставі акту прийому-передачі місце, що знаходиться у комунальній власності, привівши це місце в належний стан на підставі п.5.3 договору.
Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №4341 від 04.09.2020 щодо оплати за місце, надане у користування за період листопад 2020 січень 2021, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, на яку нараховані пеня, 3% річних та інфляційні витрати. 15.01.2021 позивач направив на адресу відповідача лист №164/0/2-21, в якому повідомив про припинення дії договору №4341 від 04.09.2020 через 10 днів з дати відправлення вказаного листа, просив погасити заборгованість за договором та повернути на підставі акту прийому-передачі місце, що знаходиться в комунальній власності за адресою: вул. Шевченка, 327-А, м. Харків. Однак відповідачем місце на підставі акту-прийому передачі не повернуто, тому на підставі п.6.2 договору позивачем нарахована неустойка за кожен день затримки повернення місця за період з 01.02.2021 по 14.06.2021. Крім того, на підставі пп.3.4.2 п.3.4 договору позивачем нарахована неустойка за розміщення зовнішньої реклами без отримання дозволу у встановленому порядку за період з 04.09.2020 по 24.01.2021.
Ухвалою суду від 29.06.2021 відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 26.07.2021.
Ухвалою суду від 26.07.2021 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 09.08.2021.
Ухвалою суду від 09.08.2021 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 31.08.2021.
Ухвалою суду від 31.08.2021 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 13.09.2021.
Ухвалою суду від 13.09.2021 задоволено заяву про збільшення позовних вимог №2961/0/2-21 від 07.09.2021, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.09.2021.
Представник відповідача в судове засідання 27.09.2021 не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Неподання відзиву на позовну заяву та неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.
Згідно положень ст.165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У судовому засіданні 27.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст.143 Конституції України встановлено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Стаття 144 Конституції України передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Згідно з п.31 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції міської ради належить прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.
Рішенням Харківської міської ради VI сесії XXIV скликання від 25.09.2002 "Про створення комунального підприємства "Міський інформаційний центр" було створено Комунальне підприємство "Міський інформаційний центр", якому делеговано повноваження з надання в експлуатацію розповсюджувачам зовнішньої реклами місць, що знаходяться у комунальній власності Територіальної громади міста Харкова, для розташування спеціальних конструкцій.

Рішенням 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання №183/10 від 23.06.2010 "Про затвердження Порядку надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій" затверджено відповідний Порядок, згідно пункту 1 якого, місця розташування спеціальних конструкцій, які перебувають у комунальній власності, знаходяться на балансі Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" і не передані у повне господарське відання, оперативне управління, користування (оренду) іншим комунальним підприємствам, установам, організаціям, надаються розповсюджувачам зовнішньої реклами в користування на підставі договору про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, що укладається між Комунальним підприємством "Міський інформаційний центр" та розповсюджувачем зовнішньої реклами.

Відповідно до пункту 5 Порядку місця розташування спеціальних конструкцій, які перебувають у повному господарському віданні, оперативному управлінні, користуванні (оренді) інших комунальних підприємств, установ, організацій (надалі - балансоутримувачі), надаються в користування на підставі Договору, що укладається Комунальним підприємством "Міський інформаційний центр" з розповсюджувачем зовнішньої реклами за дорученням балансоутримувачів.

Отже, позивач є спеціально уповноваженим органом, якому делеговано органом місцевого самоврядування функцію щодо надання в користування місць, що знаходяться у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, та функцію щодо отримання плати за користування місцями, що знаходяться у комунальній власності.

04.09.2020 Приватним підприємством "Ельтан" отримано довідку №1924 про встановлення пріоритету, відповідно до якої відповідачу встановлено пріоритет на розміщення спеціальної конструкції: щит стаціонарний, 2,50х10х2, за адресою вул. Шевченка, 327-А, згідно із заявою про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 28.08.2020 №1924. Пріоритет встановлено строком на 3 (три) місяці.

Так, 04.09.2020 між Комунальним підприємством "Міський інформаційний центр" (далі - КП, позивач) та Приватним підприємством "Ельтан" (далі - Користувач, відповідач) укладено договір №4341 про надання у користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, згідно умов п.1.1 якого, КП надає Користувачу в користування місця, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій (надалі - місця), згідно Додатку №1, який є невід`ємною частиною Договору. Під користуванням сторони розуміють тимчасове платне використання розповсюджувачем зовнішньої реклами (Користувачем) місць, які перебувають у комунальній власності з метою: встановлення на них спеціальних конструкцій, які знаходяться у користувача на законних підставах, та їх використання у формах, не заборонених чинним законодавством, для розміщення зовнішньої реклами; обслуговування спеціальних конструкцій (підтримання в належному стані, наклеювання рекламоносіїв тощо).

Місця передаються Користувачу згідно Акту прийому-передачі строком з 04.09.2020 по 30.06.2021 (п.1.4 договору).

Цей договір набирає чинності з 04.09.2020 та діє по 30.06.2021 (п.2.1 договору).

КП зобов`язується передати Користувачу місця на підставі акту-прийому передачі згідно з переліком, зазначеним у Додатку №1 (пп.3.2.1 п.3.2 договору).

Користувач зобов`язується: не розміщувати спеціальні конструкції на місцях, переданих у користування за цим договором, без отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у встановленому порядку (пп.3.4.2 п.3.4 договору); здійснювати платежі за користування місцями в порядку, передбаченому розділом 4 договору (пп.3.4.6 п.3.4 договору).

Розмір плати за користування всіма місцями, які надані у користування за цим договором, згідно додатку №1 складає 6 000 грн 00 коп. (без ПДВ) на місяць, ПДВ - 20 % складає 1 200 грн 00 коп., загальний розмір плати (з ПДВ) 7 200 грн 00 коп. (п.4.1 договору).

Якщо на момент набрання чинності договором Користувач не має дозволу (дозволів) на розміщення зовнішньої реклами, у такому разі з дня набрання чинності цим договором і до отримання дозволів (дозволу) на розміщення зовнішньої реклами на спеціальних конструкціях, які встановлені на місцях, наданих за цим договором (в період дії пріоритету на місце), користувач щомісячно вносить плату за користування зазначеними місцями у розмірі 25% від розміру плати за використання відповідних місць (з ПДВ), встановленої додатком №1 до цього договору, що становить: 1 500 грн 00 коп. (без ПДВ) на місяць, ПДВ - 20 % становить 300 грн 00 коп., загальний розмір плати (з ПДВ) 1 800 грн 00 коп. (п.4.2 договору).

У разі продовження строку дії пріоритету на місця, надані у користування за цим договором, на підставі письмового звернення Користувача до робочого органу та/або отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами на спеціальних конструкціях, які встановлюються на місцях, наданих за договором, плата за використання зазначених місць (з ПДВ), встановлена додатком № 1 цього договору сплачується у повному розмірі (п.4.3 договору).

Плата за фактичне користування місцями, визначеними у Додатку №1, до укладення цього договору з 29.08.2020 по 03.09.2020 здійснюється протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня укладення договору та складає 1 180 грн 56 коп. (без ПДВ), ПДВ - 20 % складає 236 грн 13 коп., загальний розмір плати (з ПДВ) 1 416 грн 78 коп. (п.4.4 договору).

Внесення плати за користування місцями, передбаченої пунктами 4.1, 4.2 договору, здійснюється не пізніше останнього дня поточного місяця, за який проводиться оплата (п.4.5 договору).

Протягом семи календарних днів після припинення дії договору на будь-яких підставах, передбачених пунктами 8.1, 8.3 договору, або з дати виключення місць з переліку місць, які надаються Користувачу для розташування спеціальних конструкцій та розміру плати за їх користування (додаток №1), Користувач зобов`язаний звільнити надані в користування місця і передати їх КП. Повернення місць, наданих в користування, здійснюється Користувачем на підставі Актів прийому-передачі, які складаються Користувачем та підписуються уповноваженими представниками КП і Користувача (п.5.1 договору).

Місця вважаються фактично повернутими КП з моменту підписання Актів прийому - передачі. Акт прийому-передачі місця підписується КП після надання Користувачем фото місця демонтованої спеціальної конструкції, а у разі неможливості визначення стану місця по наданим фотознімкам, після виїзду представника КП на місце розташування спеціальної конструкції. У випадку неналежного стану місця розташування спеціальної конструкції (засмічення території, пошкодження місць, наявності фундаменту конструкції тощо) Акт прийому-передачі місця з боку КП не підписується, а складається Акт огляду місця з зазначенням виявлених порушень (п.5.2 договору).

За несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 договору, Користувач сплачує КП пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого (або не повністю сплаченого) платежу за кожен день прострочення (п.6.1 договору).

У разі прострочення повернення місць, наданих у користування за договором, Користувач сплачує КП неустойку, яка складає 7% від розміру плати за користування неповернутим місцем, встановленої Додатком №1 цього договору (з ПДВ), за кожен день затримки повернення вказаного місця» (п.6.2 договору).

У разі порушення зобов`язань, передбачених пп.3.4.2 п.3.4 розділу 3 договору, Користувач сплачує КП неустойку у розмірі плати за використання місць (з ПДВ), встановленої Додатком №1 цього договору, пропорційно часу розміщення спеціальних конструкцій з порушенням зобов`язань (п.6.3 договору).

У випадках, передбачених пунктами 6.1-6.5, договору, нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, не припиняється (п.6.6 договору).

Користувач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, передбаченого пунктами 4.1-4.4 цього договору, зобов`язаний сплатити КП суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми (п.6.9 договору).

Договір припиняє свою дію, якщо Користувач не платить, несвоєчасно або в неповному обсязі вносить платежі за користування місцями, передбаченими розділом 4 цього договору (пп.8.1.2 п.8.1 договору).

Договір припиняє свою дію, якщо Користувач не отримав дозвіл на розміщення зовнішньої реклами на місцях, переданих у користування за цим договором, протягом строку на який було встановлено пріоритет (в частині конкретних місць) (пп.8.1.5 п.8.1 договору).

У разі припинення дії цього договору на підставах, передбачених підпунктами 8.1.2., 8.1.3., 8.1.8 п.8.1 розділу 8 цього договору, він вважається таким, що припинив свою дію через 10 днів з дати відправлення (за допомогою поштового зв`язку) письмового повідомлення Користувачу про припинення дії договору (або його частини), при цьому КП залишає за собою право відкликати своє погодження у дозволі на розміщення зовнішньої реклами (абз.1 п.8.2 договору).

Відповідно до додатку №1 до договору №4341 від 04.09.2020: адреса розташування спеціальних конструкцій - вул. Шевченка, 327-А; вид та розмір спеціальних конструкцій щит стаціонарний, 2,50х10х2; розмір оплати за використання місць 6 000 грн 00 коп. (без ПДВ) на місяць, ПДВ - 20% складає 1 200 грн 00 коп., загальний розмір плати (з ПДВ) 7 200 грн 00 коп. (а.с.18).

04.09.2020 між сторонами підписано Акт прийому-передачі місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій до договору №4341 від 04.09.2020 (а.с.17).

04.09.2020 між сторонами підписано Акт встановлення спеціальної конструкції для розміщення зовнішньої реклами про те, що відповідач 29.08.2020 встановив спеціальну конструкцію на місці, яка перебуває у комунальній власності, за адресою: вул. Шевченка, 327-А, щит стаціонарний (2,50х10х2) (а.с.24).

15.01.2021 Комунальним підприємством "Міський інформаційний центр" на адресу Приватного підприємства "Ельтан" направлено лист №164/0/2-21 з повідомленням про наявність заборгованості станом на 14.01.2021 та вимогами її сплатити, а у разі невиконання вимог щодо сплати, керуючись п.8.1.2, на виконання п.8.2 договору, позивач повідомив про припинення дії договору №4341 від 04.09.2020 через 10 днів з дати відправлення даного листа (а.с.19).

Отже, як зазначає позивач, станом на 24.01.2021 договір №4341 від 04.09.2020 вважається таким, що припинив свою дію.

19.02.2021 Комунальним підприємством "Міський інформаційний центр" на адресу Приватного підприємства "Ельтан" направлено лист №757/0/2-21 з вимогою сплатити заборгованість за договором та повернути на підставі Акту прийому-передачі місця, що знаходяться у комунальній власності. Разом з листом направлено акт огляду місць, що знаходяться у комунальній власності від 16.01.2021 (а.с.26-27).

Як вказує позивач, відповідач свої зобов`язання щодо розрахунків за користування місцем, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкції не виконав, а також не повернув за актом приймання-передачі місце, що знаходиться у комунальній власності, за адресою: вул. Шевченка, 327-А, щит стаціонарний (2,50х10х2), привівши це місце в належний стан. Вказане стало підставою звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Розміщення зовнішньої реклами на території міста Харкова здійснюється на підставі Закону України «Про рекламу» від 03.07.1996 (із змінами та доповненнями), постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 за №2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами», рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 за №609 «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові», Рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання «Про затвердження Примірного договору про надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій» від 23.06.2010 №181/10 із змінами та доповненнями; Рішення 45 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 23.06.2010 №183/10 «Про затвердження Порядку надання в користування місць, які перебувають у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій», та інших нормативних актів чинного законодавства.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п.3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 №2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами міських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 02.10.2013 «Про затвердження Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові» (із змінами та доповненнями) було затверджено Правила розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові, якими передбачено наступні положення:

- робочим органом визначено відділ реклами Департаменту контролю Харківської міської ради, на який покладено функції щодо регулювання діяльності у сфері розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові. Центром надання адміністративних послуг міста Харкова є постійно діючий робочий орган Харківської міської ради, в якому надаються адміністративні послуги через адміністратора шляхом його взаємодії з суб`єктами надання адміністративних послуг (п.2.1 Правил);

- розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові здійснюється на підставі дозволів, які видаються робочим органом на підставі рішень виконавчого комітету Харківської міської ради (п.4.1 Правил).

- дозвіл, виданий у встановленому цими Правилами порядку, є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розміщенням рекламного засобу (п.4.3 Правил).

- для одержання дозволу заявник або уповноважена ним особа подає державному адміністратору в приміщенні Єдиного дозвільного центру в місті Харкові (далі Єдиний дозвільний центр) заяву за формою згідно з Додатком №1 (п.п.6.1.1 Правил);

- робочий орган протягом трьох днів із дня отримання документів від адміністратора, реєструє заяву та додані до неї документи в журналі реєстрації заяв та дозволів на розміщення зовнішньої реклами. Протягом п`яти днів з дати реєстрації робочий орган перевіряє місце розташування рекламного засобу, зазначене в заяві, на предмет наявності на це місце пріоритету іншого заявника або надання на заявлене місце зареєстрованого в установленому порядку дозволу. Після перевірки місця керівник робочого органу приймає рішення про встановлення за заявником пріоритету на заявлене місце або про відмову у встановленні пріоритету (п.п.6.1.4 Правил).

- рішення про встановлення за заявником пріоритету оформлюється довідкою робочого органу, яка підписується керівником робочого органу (п.п.6.1.5 Правил);

- у разі прийняття рішення про встановлення пріоритету робочий орган передає адміністратору довідку про встановлення пріоритету та два примірники дозволу (бланки) за формою згідно з додатком 2, для оформлення заявником (п.п.6.1.6 Правил);

- пріоритет заявника на місце розташування рекламного засобу встановлюється строком на три місяці з дати прийняття керівником робочого органу відповідного рішення. Строк встановлення пріоритету на місце розташування рекламного засобу може бути продовжений керівником робочого органу не більш, ніж на три місяці у разі:

а) продовження строку оформлення дозволу у зв`язку з потребою виконання архітектурно-планувальних робіт та розроблення проектно-технічної документації;

б) письмового звернення заявника щодо продовження строку оформлення дозволу.

- у разі продовження робочим органом строку оформлення дозволу з підстав, передбачених підпунктами «а» і «б» абзацу 2 цього пункту, робочий орган не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття відповідного рішення керівником робочого органу направляє письмове повідомлення про це державному адміністратору, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання письмового повідомлення від робочого органу повідомляє заявника (п.п.6.1.8 Правил).

- протягом п`яти днів із дати отримання заявником рішення про встановлення пріоритету на місце розташування рекламного засобу, продовження строку, на який встановлено зазначений пріоритет, заявник подає адміністратору належним чином засвідчену копію укладеного ним договору на тимчасове користування місцем та копію документа, який підтверджує внесення відповідної плати. Адміністратор передає робочому органу документи, що дійшли, у день їх надходження або протягом наступного робочого дня (п.п.6.1.15 Правил).

У даному випадку, відповідно до довідки про встановлення пріоритету №1924 від 04.09.2020 відповідачу було встановлено пріоритет на розміщення спеціальної конструкції - щит стаціонарний, 2,50х10х2, за адресою вул. Шевченка, 327-А, - строком на три місяці, тобто до 04.12.2020.

Докази, які б свідчили про продовження строку дії пріоритету на розміщення спеціальної конструкції, а також про отримання відповідачем дозволу на розміщення зовнішньої реклами, в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, суд бере до уваги наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Covid-19» встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Дію карантину продовжено на всій території України згідно з Постановами Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020, №500 від 17.06.2020, №641 від 22.07.2020, №760 від 26.08.2020, №956 від 13.10.2020, №1236 від 09.12.2020, №104 від 17.02.2021, №405 від 21.04.2021, №611 від 16.06.2021, №855 від 11.08.2021.

Підпунктом 3 п.2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби Covid-19» установлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

З вищенаведених приписів законодавства вбачається, що пріоритети на місця розташування рекламних засобів, після закінчення трьохмісячного строку, встановленого пп.6.1.8 п.6.1 Правил розміщення зовнішньої реклами у місті Харкові, в період дії карантину продовжують діяти до закінчення карантину.

Відповідно, довідка про встановлення пріоритету №1924 від 04.09.2020 продовжує діяти до закінчення карантину, а тому договір №4143 від 04.09.2020 на період дії карантину не може бути припиненим на підставі пп.8.1.5 п.8.1.

У той же час, відповідно до положень пп.8.1.2 договір припиняє свою дію, якщо користувач (відповідач) не платить, своєчасно або не в повному обсязі вносить платежі за користування місцями, передбаченими розділом 4 цього договору.

Положеннями п.8.2. договору сторони визначили, що у разі припинення дії цього договору на підставах, передбачених пп.пп.8.1.2, 8.1.3, 8.1.8 п.8.1 розділу 8 цього договору, він вважається таким, що припинив свою дію через 10 днів з дати відправлення (за допомогою поштового зв`язку) письмового повідомлення Користувачу про припинення дії договору (або його частини), при цьому комунальне підприємство залишає за собою право відкликати своє погодження у дозволі на розміщення зовнішньої реклами.

Враховуючи, що 15.01.2021 листом з повідомленням про вручення поштового відправлення позивач направив на адресу відповідача лист №164/0/2-21 про припинення дії спірного договору через 10 днів з дати відправлення даного листа, а також з вимогою погасити заборгованість за даним договором та повернути місце на підставі акту прийому-передачі, - станом на 26.01.2021 договір №4341 від 04.09.2020 вважається таким, що припинив свою дію.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Згідно ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди, за яким позивач здійснив передачу відповідачу місця, яке перебуває у комунальній власності, а відповідач прийняв його у платне користування.

Згідно з ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положеннями ч.ч.1,5 ст.762 Цивільного кодексу України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законі інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто неналежне виконання.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов договору №4143 від 04.09.2020 позивач надав відповідачеві у користування місце, яке перебуває у комунальній власності, для розташування спеціальних конструкцій, що підтверджується актом прийому-передачі від 04.09.2020 (а.с.17).

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.4.5 договору внесення плати за користування місцями, передбаченої п.п.4.1., 4.2. договору, здійснюється не пізніше останнього дня поточного місяця, за який проводиться оплата.

Відтак, граничними строками внесення плати відповідачем за умовами договору за жовтень 2020 року є 31.10.2020, за листопад 2020 року 30.11.2020, за грудень 2020 року 31.12.2020, за січень 2021 року 31.01.2021.

Відповідач в обумовлений п.4.5 договору строк плату за користування місцем не здійснив, внаслідок чого має місце неналежне виконання ним зобов`язань за договором.

Як убачається з розрахунку суми боргу, наданого позивачем (а.с.100), а також згідно виписки за особовим рахунком (а.с.115), відповідачем здійснена оплата за договором №4341 в розмірі 4 836 грн 48 коп.:

- плата передбачена п.4.4 договору 1416 грн 78 коп.;

- плата за щомісячне користування місцем за вересень 2020 1620 грн 00 коп.;

- плата за щомісячне користування місцем за жовтень 2020 1799 грн 70 коп.

Наразі існує заборгованість зі сплати за щомісячне користування місцем за жовтень 2020 року 00 грн 30 коп., листопад 2020 року 1 800 грн 00 коп., грудень 2020 року 1800 грн 00 коп., січень 2021 року (по 24.01.2021) 1393 грн 55 коп. Усього на суму 4 993 грн 85 коп.

Як убачається з матеріалів справи, на момент пред`явлення позову та розгляду справи, відповідач заборгованість з оплати місця наданого у користування не сплатив та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за договором у сумі 4 993 грн 85 коп.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 03.11.2020 по 14.06.2021 в сумі 304 грн 87 коп. суд зазначає наступне.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1).

Статтею 3 цього ж Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п.6.1 договору за несплату, несвоєчасну або неповну сплату платежів, передбачених розділом 4 договору, користувач сплачує КП пеню у розмір подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого (або не повністю сплаченого) платежу за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 6.6 договору встановлено, що у випадках, передбачених пунктами 6.1.-6.5., договору, нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, не припиняється.

Отже, умовами договору сторони передбачили можливість нарахування пені понад шість місяців.

Судом було перевірено розрахунок пені, наданий позивачем та встановлено, що він є арифметично неправильним.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок пені, зроблений за допомогою програми «Законодавство» в межах заявленого позивачем періоду:

Місяць, в якому надавалась послуга Гранична дата оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування пеніКількість днів простроченняСума пені, грн.
жовтень31.10.20200,3003.11.2020-14.06.20212240,02
листопад30.11..12.2020-14.06.,97
грудень31.13..01.2021-14.06.,67
січень31.01.20211393,5502.02.2021-14.06.202113364,83
Усього:288,49

Ураховуючи викладене, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню є пеня за період з 03.11.2020 по 14.06.2021 у сумі 288 грн 49 коп.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 03.11.2020 по 14.06.2021 в сумі 68 грн 63 коп. та інфляційних втрат за період листопад 2020 травень 2021 року в сумі 304 грн 99 коп. суд зазначає наступне.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних за період з 03.11.2020 по 14.06.2021 в сумі 68 грн 63 коп., судом встановлено, що він є арифметично вірним, зробленим відповідно до приписів діючого законодавства, у зв`язку з чим вимога про стягнення з відповідача 3 % річних підлягає задоволенню судом повністю.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, господарський суд прийшов до висновку про те, що він є арифметично неправильним. Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний розрахунок інфляційних втрат, зроблений за допомогою програми Законодавство:

Місяць, в якому надавалась послуга Гранична дата оплатиСума заборгованості в грн.Період нарахування інфляційнихІндекс інфляціїСума інфляційних, грн.
жовтень31.10.20200,30листопад.2020- травень 2021108,5 0,03
листопад30.11.20201800грудень.2020- травень 2021107,1 127,8
грудень31.13.20201800січень.2021- травень 2021106,1 109,8
січень31.01.20211393,55лютий.2021- травень 2021104,8 66,89
Усього: 304,52

Ураховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача інфляційні втрати за період листопад 2020 травень 2021 року в сумі 304 грн 52 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки за розміщення спеціальної конструкції на місці без отримання дозволу за період з 04.09.2020 по 24.01.2021 в розмірі 33654 грн 19 коп., та стягнення неустойки за прострочення повернення місця за період з 01.02.2021 по 14.06.2021 у розмірі 67536 грн 00 коп., суд зазначає наступне.

За умовами п.6.2 договору, у разі прострочення повернення місць, наданих в користування за договором, користувач сплачує КП неустойку яка складає 7% від розміру плати за користування неповернутим місцем, встановленої Додатком № 1 до цього договору (з ПДВ), за кожний день затримки повернення вказаного місця.

Право учасників господарських правовідносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, у тому числі, встановлювати неустойку за порушення не грошового зобов`язання, визначено ч.2 ст.546 Цивільного кодексу України, що узгоджується із свободою договору, яка передбачена ст.627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені правом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом встановлення окремого виду відповідальності - договірної санкції за невиконання чи неналежне виконання договірних зобов`язань.

З огляду на те, що відповідач у встановлений договором строк свого обов`язку по поверненню місця, що знаходиться у комунальній власності, не виконав, допустивши прострочення виконання немайнового зобов`язання, такі дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст.610 Цивільного кодексуУкраїни) і він вважається таким, що прострочив (ст.612 Цивільного кодексу України), а відтак наявні підстави для застосування відповідальності, відповідно до умов п.6.2 договору.

Відповідно до умов пп.3.4.2 п.3.4 договору користувач взяв на себе зобов`язання не розміщувати спеціальні конструкції на місцях, переданих у користування за цим договором, без отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у встановленому порядку.

При цьому, сторони за порушення вказаного зобов`язання умовами п.6.3 договору передбачили відповідальність, а саме, у разі порушення зобов`язань, передбачених пп.3.4.2 п.3.4 розділу 3 договору, Користувач сплачує КП неустойку у розмірі плати за використання місць (з ПДВ), встановленої Додатком №1 цього договору, пропорційно часу розміщення спеціальних конструкцій з порушенням зобов`язань.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач зазначає, що спеціальну конструкцію щит стаціонарний, було розміщено відповідачем на місці, переданому у користування за спірним договором без отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами, який в подальшому так і не було отримано, що є порушенням вимог пп.3.4.2 п.3.4 розділу 3 договору.

Відповідачем вказане твердження позивача не спростовано, в матеріалах справи відсутні докази отримання Приватним підприємством "Ельтан" дозволу на розміщення зовнішньої реклами, а відтак наявні підстави для застосування відповідальності, відповідно до умов п.6.3 договору.

Як уже зазначалося судом, сторонами обумовлено, що у випадках, передбачених п.п.6.1-6.5 договору, нарахування штрафних санкцій через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, не припиняється.

Перевіривши надані розрахунки неустойки, в межах заявленого позивачем періоду, суд вважає їх арифметично вірними та обґрунтованими, а тому вимоги про стягнення неустойки за розміщення спеціальної конструкції на місці без отримання дозволу за період з 04.09.2020 по 24.01.2021 в розмірі 33654 грн 19 коп. та про стягнення з відповідача неустойки за прострочення повернення місця за період з 01.02.2021 по 14.06.2021 у розмірі 67 536 грн 00 коп. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про повернення на підставі акту прийому-передачі місця, що знаходиться у комунальній власності, за адресою: вул. Шевченка, 327-А, м. Харків, привівши це місце в належний стан відповідно до п.5.3 договору №4341 від 04.09.2020, суд зазначає наступне.

Положеннями ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до приписів ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України застосування судом будь-якого способу судового захисту вимагає наявності наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу; порушення (невизнання або оспорювання) означеного права/інтересу відповідачем; належність обраного способу судового захисту (з точки зору адекватності порушення і спроможності його усунути та поновити (захистити) право або інтерес та закріплення положеннями чинного законодавства).

Тобто, важливою умовою застосування судом певного способу захисту права або інтересу є його належність - встановлення судом тих обставин, що вжиття саме обраного позивачем способу захисту спроможне поновити порушені права особи, що звертається до суду з відповідним позовом.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що в даному випадку позивач просив суд застосувати спосіб захисту, передбачений п.5 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, а саме: примусове виконання обов`язку в натурі.

Такий спосіб захисту як примусове виконання обов`язку в натурі застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов`язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов`язок. Тобто цей засіб захисту застосовується за наявності зобов`язальних правовідносин між позивачем та відповідачем.

Так, як вже зазначалося судом, з 26.01.2021 договірні правовідносини між позивачем та відповідачем є припиненими, чим, на підставі п.п.5.1-5.3 договору, зумовлюється механізм по поверненню відповідачем місць, наданих у користування.

Як встановлено судом, відповідач надані в користування місця після припинення дії договору не повернув, тому суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо зобов`язання відповідача повернути позивачеві на підставі акту приймання - передачі місце, що знаходиться у комунальній власності, за адресами: вул. Шевченка, 327-А, м. Харків, привівши це місце в належний стан відповідно до п.5.3 договору №4341 від 04.09.2020 є обґрунтована, правомірна та така, що підлягає задоволенню.

Відповідач позов не оспорив, доказів відсутності заборгованості не подав.

Ураховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог №2961/0/2-21 від 07.09.2021).

Судовий збір покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236, 238, 240 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" до Приватного підприємства "Ельтан" про стягнення 106 862 грн 53 коп. та зобов`язання повернути на підставі акту-прийому передачі місце, що знаходиться у комунальній власності задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Ельтан" (вул. Прогонна, 55, смт. Новоайдар, Новоайдарський район, Луганська область, 93500, ідентифікаційний код 34755322) на користь Комунального підприємства "Міський інформаційний центр" (пр-т. Науки, 38, м. Харків, 61166, ідентифікаційний код 32135675) заборгованість за щомісячне користування місцем у розмірі 4 993 грн 85 коп., пеню у розмірі 288 грн 49 коп., 3% річних у розмірі 68 грн 63 коп., інфляційні втрати у розмірі 304 грн 52 коп., неустойку за прострочення повернення місця у розмірі 67 536 грн 00 коп., неустойку за розміщення спеціальної конструкції на місці без отримання дозволу у розмірі 33 654 грн 19 коп., судовий збір у розмірі 4 539 грн 64 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Зобов`язати Приватне підприємство "Ельтан" (вул. Прогонна, 55, смт. Новоайдар, Новоайдарський район, Луганська область, 93500, ідентифікаційний код 34755322) повернути Комунальному підприємству "Міський інформаційний центр" (пр-т. Науки, 38, м. Харків, 61166, ідентифікаційний код 32135675) на підставі акту прийому-передачі місце, що знаходиться у комунальній власності, за адресою: м.Харків, вул. Шевченка, 327-А, привівши це місце в належний стан відповідно до п.5.3 договору №4341 від 04.09.2020, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. У решті позову відмовити.

Відповідно до статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 ГПК України та порядку, визначеному пп.17.5 пп.17 ч.1 розділу XI Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.10.2021.

Суддя Тетяна КОСЕНКО