ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р. Справа№ 910/12981/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Полякова Б.М.

суддів: Верховця А.А.

Доманської М.Л.

за участю секретаря судового засідання Дюкарєвої І.М.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2021

у справі № 910/12981/20 (суддя Зеленіна Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К"

до 1) Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель"

2) Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності"

3) Державної митної служби України

про визнання недійсним патенту на винахід

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 29.09.2021

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до 1) Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель", 2) Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, 3) Державної митної служби України про:

- визнання повністю недійсним патенту України на винахід № 60285 "Кабель силовий", виданий Державною службою інтелектуальної власності 10.12.2008 року, власником якого є Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель";

- зобов`язання Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України стосовно визнання недійсним патенту України на винахід № 60285 "Кабель силовий", власником якого є Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені "Промислова власність";

- зобов`язання Державну митну службу України виключити з Митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону - винахід "Кабель силовий", за патентом № 60285 від 10.12.2008 року, власником якого є Приватне акціонерне товариство "Завод Південкабель" (порядковий номер у митному реєстрі ОПІВ № 1537).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що патент України № 60285 від 10.12.2008 на винахід "Кабель силовий" має бути визнаний недійсним в судовому порядку, з огляду на його невідповідність умовам патентоздатності, зокрема, відсутня ознака новизни та винахідницького рівня.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2020 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання суду.

09.12.2020 від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просив заборонити Державній митній службі України та її структурним підрозділам здійснювати призупинення митного оформлення товарів «Кабеля силового», виробником якого є Компанія TELE-FONIKA KABLE SPOLKA AKCYJNA та імпортером/одержувачем Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" з підстав зареєстрованого в Митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно до закону, патенту України №60285 від 10.12.2008 на винахід «Кабель силовий».

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" планує здійснювати поставку "Кабеля силового", виробником якого є TELE-FONIKA KABLE S.A. для виконання взятих на себе зобов`язань за договорами, укладеними з Акціонерним товариством "Теле-Фоніка Каблє" (Польща) та з іншими вітчизняними суб`єктами господарювання. Однак, реєстрація в Митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно закону, а саме патенту України № 60285 від 10.12.2008 на винахід "Кабель силовий" (номер ОПІВ у митному реєстрі 1537) може зупинити або обмежити повністю здійснювати господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К".

Ухвалою Господарського суду Господарського суду міста Києва від 09.12.2020 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ключовим мотивом ухвали є:

- заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ТОВ "ТФ-К" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Ключовими мотивами скарги є:

- реєстрація в Митному реєстрі об`єктів права інтелектуальної власності, які охороняються відповідно закону, а саме патенту України № 60285 від 10.12.2008 на винахід "Кабель силовий" (номер ОПІВ у митному реєстрі 1537) може зупинити або обмежити повністю здійснювати господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К";

- у випадку задоволення позову та відсутності забезпечення, у позивача не буде ефективного механізму відновити своє право та охоронюваний законом інтерес, за захистом якого позивач звернувся до суду, які вже порушує зі сторони Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель".

Від Державної митної служби України та Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» ПАТ «Завод Південкабель» надійшли відзиви.

Ключовими аргументами відзивів є:

- апеляційна скарга не містить доказів та доводів недобросовісних дій відповідачів;

- підстав для заборони Державній митній служби України здійснювати призупинення митного оформлення товарів «Кабель силовий» не має підстав, оскільки у разі визнання оспорюваного патенту недійсним, винахід «Кабель силовий» підлягатиме виключенню з митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності.

Від ТОВ "ТФ-К" надійшли письмові пояснення.

Ключовим аргументом пояснень є:

- скаржник в заяві про забезпечення позову достатньо обґрунтовано доводить, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити захист або поновлення прав позивача.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи № 910/12981/20 справа передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Поляков Б.М., судді Верховець А.А., Доманська М.Л. Вказана колегія суддів сформована відповідно до рішення загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2018 зі змінами від 12.11.2019.

Відтак, судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів є судом, встановленим законом, у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Zand v. Austria», висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі № 910/12981/20, справу призначено на 29.09.2021.

В силу положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пунктах 1, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

З огляду на положення ст. ст. 13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

У постанові Верховного Суду України №6-2552цс16 від 18.01.2017 зазначається, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з заяви та правильно зазначено судом першої інстанції, що заявником не додано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, оскільки саме лише припущення заявника про можливе призупинення митного оформлення імпортованого позивачем товару, що впливає на господарську діяльність позивача, без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Посилання позивача на вчинення відповідачем дій щодо подання заяв про забезпечення позову, в яких ТОВ "ТФ-К" є заінтересованою стороною не свідчить про вчинення умисних дій ПАТ "Південкабель" щодо зупинення господарської діяльності позивача.

Матеріали заяви не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також не містять даних про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акту.

Колегія суддів зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено жодними належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, колегія суддів, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки заява ТОВ "ТФ-К" про вжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, немає підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з вимог процесуального закону, який регулює підстави забезпечення позову та заходи забезпечення позову, зокрема з вимог ст. ст. 136, 137 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову немає.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що у випадку задоволення позову та відсутності забезпечення, у позивача не буде ефективного механізму відновити своє право та охоронюваний законом інтерес, за захистом якого позивач звернувся до суду, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, оскільки позивачем не було надано доказів на підтвердження цього.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Європейський Суд з прав людини у рішенні, прийнятому у справі «Проніна проти України» зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін як такого, що ухвалене з додержанням норм процесуального права.

У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні апеляційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення, на скаржника покладаються витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТФ-К" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 у справі №910/12981/20 щодо забезпечення позову залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.08.2021 щодо забезпечення позову у справі №910/12981/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу №910/12981/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок касаційного оскарження передбачено ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Б.М. Поляков

Судді А.А. Верховець

М.Л. Доманська