УХВАЛА

м. Київ

30.09.2021Справа №910/17377/19

За заявоюДержавної податкової служби України
проповорот виконання судового рішення
у справі №910/17377/19
за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості
доДержавної фіскальної служби України
про стягнення 36 403,18 грн.
Суддя Бойко Р.В. секретар судового засідання Кучерява О.М.
Представники учасників справи:
від заявника:Борисевич Д.В.
від позивача:не з`явився
від відповідача:не з`явився

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Господарського суду міста Києва знаходилась справа №910/17377/19 за позовом Миколаївського обласного центру зайнятості до Державної фіскальної служби України про стягнення 36 403,18 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2020, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2020, у справі №910/17377/19 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь Миколаївського обласного центру зайнятості 36 403,18 грн. - нарахованого і виплаченого матеріального забезпечення (допомоги по безробіттю) та надані соціальні послуги безробітній ОСОБА_1 , у зв`язку із поновленням її на роботі за рішенням суду та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.

02.03.2020 на виконання рішення суду від 07.02.2020 Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 заяву Миколаївського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником задоволено та здійснено заміну боржника - Державну фіскальну службу України на його правонаступника - Державну податкову службу України у справі №910/17377/19.

Однак, Державна податкова служба України не погодившись з вказаною ухвалою, подала апеляційну скаргу, яка була задоволена постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 у справі №910/17377/19 було скасовано, а у задоволенні заяви Миколаївського обласного центру зайнятості про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником було відмовлено.

26.08.2021 засобами електронного зв`язку від Державної податкової служби України надійшла заява про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 у справі №910/17377/19, на підставі якого відбулось списання коштів з Державної податкової служби України на користь Миколаївського обласного центру зайнятості у розмірі 36 403,18 грн.

Вказана заява мотивована тим, що на виконання вимог рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020, з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 11.01.2021, із заявника було списано кошти у розмірі 36 403,18 грн., однак вказану ухвалу було скасовано постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021.

Відповідно до п. 4.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва, затверджених рішенням зборів суддів №17 від 14.09.2015, у зв`язку з відпусткою судді Привалова А.І., на підставі розпорядження керівника апарату суду №05-23/1468/21 від 26.08.2021 відповідну заяву по справі №910/17377/19 направлено на повторний автоматичний розподіл.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу матеріали справи №910/17377/19 передано судді Бойко Р.В. для розгляду заяви Державної податкової служби України.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 28.08.2021 призначено розгляд заяви Державної податкової служби України про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 у справі №910/17377/19 на 09.09.2021; запропоновано Миколаївському обласному центру зайнятості надати суду письмові пояснення по суті заяви Державної податкової служби України.

Протокольною ухвалою Господарського суд міста Києва від 09.09.2021 запропоновано заявнику надати пояснення щодо затвердження розподільчого балансу та відкладено судове засідання на 21.09.2021.

Протокольною ухвалою Господарського суд міста Києва від 21.09.2021 повторно запропоновано заявнику надати належним чином засвідчені копії розподільчих актів та пояснення щодо таких актів; відкладено судове засідання на 30.09.2021.

В судове засідання 30.09.2021 з`явився представник заявника, заяву про поворот виконання судового рішення підтримав та просив її задовольнити.

Представники позивача та відповідача в судове засідання не з`явились, однак відповідно до ч. 10 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про поворот виконання розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.

Розглянувши заяву Державної податкової служби України про поворот виконання судового рішення, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з урахуванням наступного.

Заява Державної податкової служби України мотивована тим, що оскільки ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021, якою було здійснено заміну боржника - Державної фіскальної служби України на її правонаступника - Державну податкову службу України у справі №910/17377/19, скасовано постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021, то необхідно здійснити поворот виконання рішення Господарським судом міста Києва від 07.02.2020, на підставі якого (з урахуванням ухвали Господарського суду міста Києва від 11.01.2021) із заявника було списано кошти у розмірі 36 403,18 грн.

Таким чином, як зазначає заявник, Державна податкова служба України не є правонаступником Державної фіскальної служби України, яка є боржником у даній справі.

Так, ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021, якою було здійснено заміну боржника - Державної фіскальної служби України на її правонаступника - Державну податкову службу України у справі №910/17377/19, скасовано постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2021.

Скасовуючи ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2021, суд апеляційної інстанції зазначав, що реорганізація Державної фіскальної служби України шляхом її поділу вважається такою, що відбулася, із дати державної реєстрації змін до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо правонаступництва юридичної особи, до якої здійснюється приєднання, натомість перехід майнових прав та обов`язків реорганізованого (приєднаного) органу виконавчої влади до його правонаступника має підтверджуватися розподільчим балансом, затвердженим у встановленому порядку. Однак, оскільки згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Державна фіскальна служба України перебуває у стані припинення, запису про припинення юридичної особи до реєстру не внесено, то суд апеляційної інстанції, що заміна юридичної особи публічного права іншою, здійснена господарським судом ухвалою від 11.01.2021 у справі № 910/17377/19, є передчасною.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з 17.05.2019 Державна фіскальна служба України перебуває в стані припинення (номер запису у реєстрі 8050011, підстава - внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її реорганізації).

Згідно ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Правонаступництво юридичної особи має місце у випадку її припинення шляхом реорганізації: злиття, приєднання, поділу, перетворення. У такому разі відбувається одночасне правонаступництво (передання) прав і обов`язків юридичної особи або, іншими словами, одночасне правонаступництво щодо майна, прав і обов`язків юридичної особи.

Тому правонаступництво юридичної особи, так само як і спадкове правонаступництво, завжди є універсальним, тобто передбачає одночасний перехід до правонаступника за передавальним актом або розподільчим балансом (частина перша статті 104, статті 106 - 109 Цивільного кодексу України) і прав, і обов`язків юридичної особи, яка припиняється шляхом реорганізації.

Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №910/5953/17, згідно якої при універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент. Ухвалюючи рішення про реорганізацію, уповноважений орган юридичної особи спрямовує свою волю на передачу не окремого майна, прав або обов`язків, а усієї їх сукупності. При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до можливостей порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1200 від 18.12.2018 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" (зі змінами та доповненнями) прийнято утворити Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що, Державна податкова служба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок); Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності; Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Основні завдання та повноваження Державної податкової служби визначені в Положенні про Державну податкову службу, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №227 від 06.03.2019.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 "Питання Державної податкової служби" вирішено погодитися з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України №227 від 06.03.2019 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється.

Крім того, в судовому засіданні 30.09.2021 представником заявника було надано розподільчі баланси (проміжні), з яких вбачається, що до Державної податкової служби України перейшли як активи Державної фіскальної служби України, так і її пасиви.

При цьому, на час апеляційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 в матеріалах справи були відсутні розподільчі баланси Державної фіскальної служби України, які наразі підтверджують перехід активів та пасивів останньої до Державної податкової служби України.

Таким чином, враховуючи розпорядження Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 "Питання Державної податкової служби", внесений 17.05.2019 запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про перебування юридичної особи у стані припинення, а також з огляду на наявність розподільчих балансів (проміжних) Державної фіскальної служби, суд зазначає, що у даному випадку має місце факт універсального правонаступництва, коли до правонаступника - Державної податкової служби України разом з правами Державної фіскальної служби України перейшли обов`язки останньої.

За приписами ч.ч. 1 та 2 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

З аналізу положень ч.ч. 1 та 2 ст. 52 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що суд зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу (в той час, як стадія виконання рішення є стадією судового процесу).

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним. У кожному конкретному випадку, для вирішення питань можливості правонаступництва, господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Судом встановлено, що на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №682-р від 21.08.2019 "Питання Державної податкової служби", внесеного 17.05.2019 запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про перебування юридичної особи у стані припинення, а також з огляду на наявність розподільчих балансів (проміжних) Державної фіскальної служби, Державна податкова служба України є правонаступником відповідача, а отже є стороною спірного зобов`язання з Миколаївським обласним центром зайнятості.

З огляду на встановлені обставини, а також з урахуванням висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №910/5953/17, суд, за власною ініціативою, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для здійснення заміни сторони відповідача у справі №910/17377/19 з Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України.

Частиною 2 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо при новому розгляді справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього отриманого ним за рішенням, яке у подальшому було скасовано.

За приписами ч.ч. 5, 6, 9 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом було замінено сторону відповідача у справі №910/17377/19 з Державної фіскальної служби України на Державну податкову службу України, а отже на даний час відповідачем по справі є Державна податкова служба України.

Таким чином, оскільки списання з Державної податкової служби України коштів у розмірі 36 403,18 грн. є виконанням рішення у даній справі належною особою, з урахуванням того, що Державна податкова служба України є правонаступником Державної фіскальної служби, то поворот виконання такого рішення буде надмірним формалізмом, який би призвів до фактичного відстрочення виконання остаточного рішення, так як стягувач - Миколаївський обласний центр зайнятості повторно був би змушений звертатись із заявою про заміну боржника та вчергове стягувати кошти з Державної податкової служби України.

З огляду на викладене та на виконання завдань господарського судочинства, визначених у ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, верховенство права, обов`язковість судового рішення, неприпустимість зловживання процесуальними права, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви Державної податкової служби України про поворот виконання рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 №910/17377/19.

Керуючись ст. 52, 234, 235, 333 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Замінити відповідача - Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ідентифікаційний код 39292197) його правонаступником Державною податкової службою України (04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8; ідентифікаційний код 430005393) у справі №910/17377/19.

2. У задоволенні заяви Державної податкової служби України про поворот виконання судового рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2020 №910/17377/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (30.09.2021) та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складення її повного тексту шляхом подання у відповідності до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст ухвали складено 08.10.2021.

Суддя Р.В. Бойко