ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 Справа № 917/1218/21

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Жежелівський Каолін" вул. Матросова 15, с.Жежелів, Козятинський район, Вінницька область, 22116

до Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче торгово-будівельне підприємство "БудКон", квартал 278, буд. 37, приміщення 179, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 26 800,00 грн.

Суддя Паламарчук В.В.

Секретар судового засідання Рожко О.П.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: адвокат Риль В.Є.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Жежелівський Каолін" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче торгово-будівельне підприємство "БудКон" про стягнення 26 800,00 грн. суми сплаченої попередньої оплати.

Ухвалою суду від 04.08.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/1218/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

19.08.2021 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. №9140).

В наданому відзиві на позов відповідач зазначає про шахрайські дії з рахунком відповідача ФОП Кононенком І.В.

Також, відповідачем подано до суду клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" в собі Полтавської обласної дирекції. Суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" в собі Полтавської обласної дирекції, оскільки відповідачем не доведено, яким чином ухвалення рішення по даній може вплинути на права чи обов`язки ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" в собі Полтавської обласної дирекції.

За ухвалою суду від 25.08.2021 р. постановлено призначити справу до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.

02.09.2021 р. позивач надав відповідь на відзив та заперечення щодо залучення до участі у справі третьої особи (вхід. №9835).

14.09.2021 р. від відповідача надійшли заперечення (вхід. №10261).

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно ч.8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення.

В судовому засіданні 23.09.2021 р. суд заслухав представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд:

ВСТАНОВИВ:

5 березня 2021 року відповідачем, як постачальником був виставлений позивачу рахунок-фактура № 4015222 від 05.03.2021р. (надалі - «Рахунок», а.с. - 6) на оплату «Кунг, причеп. Вагончик на колесах, на шассі» (надалі - «Товар») в кількості 1 одиниця загальною вартістю 26800,00 грн. (надалі - «Сума попередньої оплати»). Як зазначено в Рахунку, доставка товару врахована.

9 березня 2021 року позивач оплатив вказаний Рахунок на користь відповідача в повному обсязі в сумі 26800,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. - 7).

23 квітня 2021 року позивачем була направлена на адресу відповідача Претензія № 36 від 22 квітня 2021 року про передання позивачу протягом 7 (семи) календарних днів товару або повернення в той же строк суми попередньої оплати в розмірі 26800,00 грн. (докази надсилання претензії - а.с. - 8-9).

Відповіді на Претензію відповідач не надіслав, Товар не передав, попередню оплату не повернув. Тому позивач звернувся за захистом своїх прав до суду про стягнення сплачених коштів у розмірі 26800,00 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та у відзиві на позовну заяву зазначає, що на початку 2021 року група шахраїв від імені відповідача розміщувала на сайті ОЛХ та інших Інтернет ресурсах оголошення про продаж техніки та обладнання. При цьому використовуючи підроблені печатку ТОВ "БудКон", підпис директора та рахунок підприємства, відкритий у АБ "Укргазбанк".

ТОВ "БудКон" звернулося до банку з запитом, на що отримали відповідь від 09.04.2021 року за № 522/333/221, з якої вбачається, що дійсно, в період з 23.02.2021 року по 10.03.2021 року відбувався рух по рахунку відповідача в результаті шахрайських дій з боку ФОП Кононенко Ігоря Віталійовича. У зв`язку з чим відповідачем направлено заяву до правоохоронних органів.

Як доказ викладеного, відповідач до клопотання залучає лист-відповідь АБ "Укргазбанк" за № 522/333/221 від 09.04.2021 року та копію заяви про порушення кримінальної справи від 12.03.2021 р. До заперечень відповідач додає копію висновку службового розслідування від 05.04.2021 р. за вих. №148/29004/2021, копію постанови про залучення у якості потерпілого від 19.03.2021 р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

При цьому, згідно зі статтею 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. (частини 1, 2 статті 639 ЦК України).

За змістом частини 1 статті 640 та частини 2 статті 642 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, за висновком суду, внаслідок виставлення відповідачем на оплату рахунку-фактури № 4015222 від 05.03.2021 на суму 26800,00 грн та здійснення позивачем повної оплати в цій сумі, між сторонами було укладено у спрощений спосіб договір поставки товару.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу вимог статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно п. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Судом вище встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено у спрощений спосіб договір поставки, відповідно до якого відповідач зобов`язався поставити, а позивач прийняти та оплатити товар - Кунг.причеп. Вагончик на колесах, на шассі на загальну суму 26800,00 грн.

Так, відповідач виставив на оплату позивачу рахунок-фактуру № 4015222 від 05.03.2021 на суму 26800,00 грн, а позивач, в свою чергу, цей рахунок оплатив, що підтверджується банківською випискою (а.с. - 6-7).

Судом також встановлено, що відповідач товар не поставив, внаслідок чого позивач звернувся до відповідача з претензією №36 від 22.04.2021 р., в якій вимагав протягом 7 (семи) календарних днів передати товар - "Кунг. причеп. Вагончик на колесах, на шассі" (надалі - Товар") в кількості 1 одиниця, або повернути суму попередньої оплати в розмірі 26800,00 грн. Проте, відповідач відповіді на цю вимогу не надав, товар не поставив. На підтвердження зворотного відповідачем не надано суду будь-яких інших доказів.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях, то суд вважає їх необґрунтованими та не бере до уваги, виходячи з наступного:

Відповідач не заперечує, що кошти поступили на банківський рахунок саме відповідача. Те, чи користувався відповідач даним рахунком, хто використовував кошти, які заходили на цей рахунок, не є предметом доказування у даній справі.

Відповідачем, також не спростовано, що рахунок-фактура №4015222 виписаний не його представником та не надано доказів підробки відтиску печатки на цьому рахунку чи втрати печатки.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ураховуючи встановлене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт укладення договору поставки у спрощений спосіб, належного виконання свого зобов`язання щодо поставки товару, суд дійшов висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю ВТБП «Будком» порушено положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, внаслідок чого позовні вимоги позивача про стягнення сплачених коштів у розмірі 26800,00 грн підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 50, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні клопотання відповідача від 16.08.2021р. про залучення у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Укргазбанк" в особі Полтавської обласної дирекції -відмовити.

2. Позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю виробниче торгово-будівельне підприємство "БудКон" (квартал 278, буд. 37, приміщення 179, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Жежелівський Каолін" (вул. Матросова 15, с.Жежелів, Козятинський район, Вінницька область, 22116, ) 26800,00 грн. - суми попередньої оплати, 2270,00 грн. - судових витрат.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 30.09.2021р.

Суддя В.В. Паламарчук