ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"07" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 369/172/19

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши

заяву Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (вх. № суду 23022/21 від 04.10.2021)
пророз`яснення судового рішення
у справі Господарського суду Київської області № 369/172/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія»
доБілогородської сільської ради Бучанського району Київської області
простягнення 295824,81 грн.
встановив:

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.05.2021 у справі № 369/172/19 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» до Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про стягнення суми заборгованості в розмірі 295824,81 грн., але в межах вартості майна, одержаного в спадщину задоволено повністю. Стягнуто з Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» суму заборгованості в розмірі 295824,81 грн., але в межах вартості майна, одержаного в спадщину, 4437,37 грн. витрат зі сплати судового збору.

На виконання вищезазначеного рішення Господарським судом Київської області було видано відповідний наказ від 30.07.2021.

До Господарського суду Київської області надійшла заява Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (вх. № суду 23022/21 від 04.10.2021) про роз`яснення судового рішення, в якій заявник просить суд роз`яснити рішення Господарського суду Київської області у даній справі в частині, що стосується механізму сплати заборгованості, джерела її фінансування, а саме головне визначення її розміру оскільки в рішенні зазначено стягнення суми заборгованості, однак невідома вартість майна в межах якої можлива виплата.

Подана заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Стаття 170 Господарського процесуального кодексу України визначає загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Частиною 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду заяви про роз`яснення судового рішення встановлюється у такому розмірі: 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заява Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (вх. № суду 23022/21 від 04.10.2021) подана до Господарського суду Київської області з порушенням зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки до заяви про роз`яснення судового рішення не додано документів, які підтверджують сплату судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви про роз`яснення судового рішення у встановлених порядку і розмірі.

Додане до заяви про роз`яснення судового рішення платіжне доручення від 29.09.2021 № 336 про сплату судового збору не є належним та допустимим доказом, який підтверджує сплату судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви про роз`яснення судового рішення у встановленому порядку та розмірі, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20).

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі Інструкція), яка встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Згідно п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції.

Згідно з додатками до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу», який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.7 Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

З викладеного вбачається, що розрахунковий документ про перерахування судового збору додаються до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

На офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) в розділі «судовий збір» зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до Господарського суду Київської області та приклад заповнення графи «Призначення платежу» в платіжному документі.

Як доказ сплати судового збору за подання заяви Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (вх. № суду 23022/21 від 04.10.2021) про роз`яснення судового рішення до Господарського суду Київської області заявник подав суду платіжне доручення від 29.09.2021 № 336 про сплату судового збору, у розділі призначення платежу якої зазначено: «*;101;04358477; Судовий збір за позовом Білогородської СР, Господарський суд Київськ. обл.

Зазначене платіжне доручення за своїм змістом підтверджує сплату судового збору за подання до господарського суду позову Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, а не за подання до Господарського суду Київської області Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області заяви про роз`яснення судового рішення.

За вказаних обставин, платіжне доручення від 29.09.2021 № 336 про сплату судового збору за подання до господарського суду позову Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області не може вважатися належним та допустимим доказом сплати судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про роз`яснення судового рішення.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що заявником не додано належних та допустимих доказів, які підтверджують сплату судового збору за подання до Господарського суду Київської області заяви про роз`яснення судового рішення у встановленому порядку та розмірі.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Заява Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (вх. № суду 23022/21 від 04.10.2021) подана до Господарського суду Київської області з порушенням зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки до заяви не додано доказів її надіслання (надання) учаснику справи, а саме позиву у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська факторингова компанія» відповідно до вимог абз. 2 ч. 2 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Таким чином, заява Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про роз`яснення судового рішення (вх. № суду 23022/21 від 04.10.2021) і додані до неї документи в силу вимог ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України підлягають поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ч. 4 ст. 170, ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області про роз`яснення судового рішення (вх. № суду 23022/21 від 04.10.2021) і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк