ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2021 справа № 914/600/21

Суддя Господарського суду Львівської області З.П. Гоменюк, при секретарі судового засідання І.С. Зусько, розглянув матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Львіввугілля», Львівська область, м.Сокаль в особі відокремленого підрозділу «Монтажопрохідницьке управління», Львівська область, м. Червоноград

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія», Львівська область, Сокальський район, с. Сілець

про стягнення 43913,50 грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Обставини розгляду справи.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Монтажопрохідницьке управління» до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення 43913,50 грн.

Ухвалою суду від 23.03.2021 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу 10-денний строк з дня вручення ухвали на виправлення допущених недоліків шляхом надання суду відомостей про повні найменування та ідентифікаційні коди сторін; копії наказу ДП «Львіввугілля» № 175 від 07.08.2019 «Про реорганізацію ВП «ЧУВТЗ» ДП «Львіввугілля».

В межах наданого судом строку від позивача надійшло клопотання, в якому зазначено запитувані відомості та до якого долучено необхідний доказ.

Ухвалою від 28.04.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначив на 31.05.2021.

Ухвалою від 31.05.2021, занесеною до протоколу судового засідання від 31.05.2021, суд постановив відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 29.06.2021.

31.05.2021 через канцелярію суду представник позивача подав клопотання (вх. № 13067/21) про долучення до матеріалів справи Акту звірки взаєморозрахунків станом на 25.05.2021).

Ухвалою від 29.06.2021, занесеною до протоколу судового засідання від 29.06.2021, суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 10.08.2021.

У судове засідання 10.08.2021 сторони не забезпечили явки уповноважених представників, додаткових заяв (клопотань), письмових пояснень чи заперечень на адресу суду не надсилали.

Станом на день прийняття рішення у справі відповідачем не надано відзиву на позовну заяву. Усі прийняті судом ухвали по справі № 914/600/21 надсилалися ПрАТ «Шахта «Надія» на адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 80086, Львівська область, Сокальський район, село Сілець. Надіслана відповідачеві поштова кореспонденція на адресу господарського суду не поверталася.

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, а відповідач мав достатньо часу для виконання вимог ухвал суду щодо встановленого строку на подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У судовому засіданні 10.08.2021 судом складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору та правова позиція сторін.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.12.2015 між Державним підприємством «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» та приватним акціонерним товариством «Шахта «Надія» було укладено договір № 9 про надання телекомунікаційних послуг. За умовами вказаного договору позивач зобов`язувався надавати відповідачеві, як замовнику, телекомунікаційні послуги та інші послуги, а замовник зобов`язувався своєчасно оплатити ці послуги відповідно до умов договору.

На виконання умов договору ВП «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» надало ПрАТ «Шахта «Надія» з квітня по жовтень 2019 року послуги на загальну суму 42 752,29 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи актами здачі-приймання робіт (надання послуг). Відповідач здійснив лише часткову оплату отриманих послуг платіжним дорученням від 29.08.2019 № 47 було сплачено 6107,47 грн за актом № 33 від 19.08.2019. Більше від відповідача коштів на оплату наданих ВП «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» не надходило, що стало для позивача підставою звернутися з відповідним позовом до господарського суду.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, інших заперечень щодо позовних вимог чи письмових пояснень по суті спору на адресу суду не надсилав.

Розглянувши матеріали справи, повно та об`єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив таке.

04.12.2015 між Державним підприємством «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Червоноградське управління виробничо-технологічного зв`язку» та приватним акціонерним товариством «Шахта «Надія» було укладено Договір № 9 про надання телекомунікаційних послуг.

Наказом ДП «Лвіввугілля» № 175 від 07.08.2019 «Про реорганізацію ВП «ЧУВТЗ» ДП «Львіввугілля» (копія додається). Пункт 1 даного наказу визначав: «Реорганізувати відокремлений підрозділ «Червонопрадське управління виробничо-технологічного зв`язку», ідентифікаційний код 26307859, шляхом приєднання до Відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» ДП «Львіввугілля», ідентифікаційний код 26411829.

Згідно з п. 1.1. Договору, підприємство зв`язку відповідно до умов Договору зобов`язується надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно з переліком та в обсягах, замовлених абонентом, а абонент зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього Договору.

Цей Договір вступає в силу з дня його підписання підприємством та абонентом і діє протягом 1 року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна зі сторін не повідомила письмово про його припинення договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожен наступний рік (пункти 7.1., 7.2. Договору).

Виконуючи умови Договору, підприємство зв`язку з квітня по жовтень 2019 року надало приватному акціонерному товариству «Шахта «Надія» послуги на загальну суму 42 752,29 грн, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені:

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 33 від 22.04.2019 на суму 6107,47 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 33 від 22.05.2019 на суму 6107,47 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 33 від 24.06.2019 на суму 6107,47 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 33 від 19.07.2019 на суму 6107,47 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 33 від 19.08.2019 на суму 6107,47 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 33 від 20.09.2019 на суму 6107,47 грн;

- Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 33 від 21.10.2019 на суму 6107,47 грн;

Відповідач здійснив лише часткову оплату за отримані послуги, зокрема, як вбачається з долученої позивачем виписки по рахунках, 29.08.2019 приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія» сплатило 6170,47 грн за отримані послуги за актом № 33 від 19.08.2019.

Позивач надсилав на адресу ПрАТ «Шахта «Надія» претензію від 26.06.2020 № 10/01-10/227 з вимогою погасити заборгованість.

Наявність перед позивачем заборгованості відповідач визнав шляхом підписання акту звірки взаєморозрахунків від 01.02.2021, де зазначено, в тому числі, й про заборгованість за Договором № 9 від 04.12.2015.

Пунктом 5.2. Договору врегульовано, що у разі несвоєчасної оплати наданих послуг абонент сплачує пеню, яка обчислюється залежно від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав заперечень щодо позовних вимог.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору (ст. 902 ЦК України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903 ЦК України).

Статтею 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом. Збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням договору про безоплатне надання послуг, підлягають відшкодуванню виконавцем у розмірі, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо інший розмір відповідальності виконавця не встановлений договором.

Суд встановив, що взаємні права та обов`язки виникли між сторонами на підставі укладеного Договору від 04.12.2015 № 9, відповідно до якого підприємство зв`язку зобов`язується надавати абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно з переліком та в обсягах, замовлених абонентом, а абонент зобов`язується своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього Договору. Факт виконання позивачем взятих на себе зобов`язань за умовами вказаного Договору підтверджується актами здачі-приймання робі № 33: від 22.04.2019, від 22.05.2019, від 24.06.2019, від 19.07.2019, від 19.08.2019, від 20.09.2019, від 21.10.2019.

Зі сторони відповідача була здійснена лише часткова оплата отриманих послуг у розмірі 6170,47 грн за отримані послуги за актом № 33 від 19.08.2019.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 343 ГК України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Звернення позивача з претензією від 26.06.2020 № 10/01-10/227 з вимогою погасити заборгованість не посприяло врегулюванню спірних правовідносин між сторонами, внаслідок чого, у подальшому, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою про стягнення боргу.

01.02.2021 сторони підписали акт звірки взаєморозрахунків, чим відповідач фактично визнав наявність перед Державним підприємством «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Монтажопрохідницьке управління» заборгованості. У матеріалах справи відсутні будь-які заперечення чи письмові пояснення відповідача по суті спору.

Крім цього, користуючись правом, передбаченим п. 5.2 Договору, позивач нарахував ПрАТ «Шахта «Надія» пеню за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі

Перерахувавши заявлені до стягнення пеню, інфляційні втрати та 3% річних, суд зазначає, що такі нарахування підлягають до часткового задоволення, а саме: до стягнення з відповідача підлягають пеня у розмірі 963,29 грн, а 3% річних у розмірі 1292,08 грн, оскільки позивачем неправильно визначені межі відповідних нарахувань, розрахунки яких долучено до позову.

Статтею 13 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, враховуючи наведені положення законодавства та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 ГПК України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 165, 233, 236, 237, 238, 241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія», Львівська область, Сокальський район, с. Сілець (ідентифікаційний код 00178175) на користь Державного підприємства «Львіввугілля», Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького, 26 (ідентифікаційний код 32323256) в особі відокремленого підрозділу «Монтажопрохідницьке управління», Львівська область, м. Червоноград, вул. Святого Володимира, 4а (код ЄДРПОУ ВП 26411829) 36644,82 грн основного боргу, 963,29 грн пені, 2367,20 грн інфляційних втрат, 1292,08 грн 3% річних та 2133,22 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20.08.2021.

Суддя З.П. Гоменюк