ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. Справа №914/2920/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Федорів Н.В.

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2021 (повний текст рішення складено 29.06.2021 року, суддя Крупник Р.В.)

у справі № 914/2920/20

за позовом Закритого акціонерного товариства Євролігал Партнерз, Республіка Литва, м. Вільнюс

до відповідача-1 Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, м. Львів

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю Львівгаз збут, м. Львів

про скасування акта про порушення, скасування рішення комісії АТ Оператор ГРС Львівгаз з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, скасування вчинених донарахувань за газопостачання за граничними об`ємами споживання,

представники сторін:

від позивача Пенкальський Р.Ю.;

від відповідача-1 Турчиняк Я.І.;

від відповідача-2 Стернюк В.А.

У листопаді 2020 року до Господарського суду Львівської області звернулось Закрите акціонерне товариство Євролігал Партнерз з позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз про скасування акта про порушення, скасування рішення комісії АТ Оператор ГРС Львівгаз з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості, скасування вчинених донарахувань за газопостачання за граничними об`ємами споживання.

Позов обґрунтовано тим, що позивач довідався із листа відповідача-1 про те, що в нього наявна заборгованість по сплаті за газ за адресою житлового будинку, який є у власності позивача з грудня 2018 року. Підставою для нарахування даної заборгованості слугувало те, що на адресу житлового будинку Городоцькою дільницею Яворівського відділення АТ «Львівгаз» було направлено повідомлення про необхідність забезпечення доступу до будинку для контрольного зняття показників лічильника, однак, споживач у відділення не з`явився і не забезпечив доступу до приладу обліку, про що представником Оператора ГРМ було складено акт, в якому зазначено, що позивачем відмовлено в доступі до об`єкта споживача, представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показників лічильника газу. Вказані обставини стали підставою для прийняття центральною комісією АТ Львівгаз 17.10.2019 рішення, яким визначено, що з 07.08.2019 до моменту контрольного зняття показів газового лічильника нарахування за газ буде проводитися за граничними об`ємами споживання природного газу. Разом з тим, позивач зазначає, що його не було повідомлено про засідання комісії та розгляд акта про порушення, акт №004138 від 07.08.2019р. та рішення від 17.10.2019р. є такими, що складені з порушенням.

Таким чином, позивач просить суд скасувати акт Городоцької дільниці Яворівського відділення АТ Львівгаз №004138 від 07.08.2019 та рішення Центральної комісії від 17.10.2019, а також зобов`язати відповідачів здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу в період з 20.12.2018 по 04.11.2020 та скасувати вчинені донарахування за спожитий газ в сумі 68 233,43 грн. та за розподіл (доставку) природного газу в сумі 1213,88 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.06.2021 року у справі № 914/2920/20 (суддя Крупник Р.В.) позов Закритого акціонерного товариства Євролігал Партнерз задоволено частково; зобов`язано відповідача-1 здійснити перерахунок заборгованості за постачання позивачу природного газу в період з 07.08.2019 по 17.01.2020 та скасовано вчинені донарахування за газопостачання за граничними об`ємами споживання природного газу в загальних сумах за спожитий газ в сумі 64826,89 грн.; закрито провадження у справі в частині позовної вимоги про скасування акта Городоцької дільниці Яворівської відділення АТ Львівгаз від 07.08.2019 №004138 про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 17.10.2019; у задоволенні решти позовних відмовлено. Судові витрати в сумі 2102,00 грн. покладено на відповідача-1.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що перша вимога позивача про скасування акта про порушення №004138 від 07.08.2021 не підлягає розгляду не лише в порядку господарського судочинства, але і взагалі не підлягає судовому розгляду, а тому провадження в цій частині слід закрити.

З приводу скасування рішення про донарахування, суд дійшов висновку, що нарахування в сумі 64826,89 грн за період з 07.08.2019 по 17.01.2020 здійснено позивачу за відсутності для цього правових підстав, визначених Кодексом ГРС, а щодо вимог про здійснення перерахунку за період з 20.12.2018 до 07.08.2019 та за період з 18.01.2020 по 04.11.2020 та скасування донарахувань, що перевищують 64826,89 грн. такі виходять за межі заявлених підстав позову, тому задоволенню не підлягають.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначив, що положення ст. 16 ЦК України не встановлюють вичерпного переліку способів захисту особи, яка звертається до суду, а тому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу та скасування вчинених донарахувань є належним та ефективним, оскільки призведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Судом в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 відмовлено, оскільки суд дійшов висновку про те, що ТОВ Львівгаз збут є неналежним відповідачем у справі, оскільки не вчиняє дій щодо здійснення донарахування обсягів природного газу, так як це віднесено до компетенції відповідача-1, а лише здійснює діяльність з постачання природного газу, згідно виданої йому ліцензії.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач-1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його в частині задоволення позовних вимог незаконним, необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим просив скасувати вказане рішення в частині зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу в період 07.08.2019 по 17.01.2020 та скасувати вчинені донарахування за постачання за граничними об`ємами споживання природного газу в загальних сумах за спожитий газ в сумі 64826,89 грн. та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У своїй апеляційній скарзі скаржник послався на наступне:

1) апелянт стверджує, що позивач повинен був після придбання об`єкта звернутись до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладення договору розподілу природного газу, однак, такі дії позивачем не вчинено, а тому відповідач-1 не знав та не міг знати адреси, на яку скеровувати повідомлення про здійснення контрольного зняття показників лічильника;

2) в апеляційній скарзі зазначено, що акт про відмову в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показників лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача, складений відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Позивачем та відповідачем-2 не виконано вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 та не подано відзиву на апеляційну скаргу; в судовому засіданні 23.09.2021 їх представники усно заперечили вимоги апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 20.12.2018 на підставі укладеного договору купівлі-продажу №4665 Закрите акціонерне товариство Євролігал Партнерз (UAB Euro Legal Partners) (далі Позивач) стало власником житлового будинку, загальною площею 535,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №188613936 від 13.11.2019.

Також, з даної довідки вбачається, що попереднім власником вищезазначеного житлового будинку була гр-ка ОСОБА_1 (право власності набула 20.11.2015р.), а до цього з 30.08.2005р. власницею житлового будинку була ОСОБА_2 .

Судом також встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 відсутній письмовий договір розподілу природного газу, однак, вказане не свідчить про відсутність договірних відносин між сторонами, оскільки на момент набуття позивачем права власності на житловий будинок, діяла постанова НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498 Про затвердження Типового договору розподілу природного газу, п. 1.3 котрого передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за встановленою формою та/або сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Як зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечується відповідачем-1, позивачем здійснювалися оплати за послуги з газопостачання, відтак, він приєднався до умов договору розподілу природного газу на умовах типового.

З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2019 відповідач-1 направив гр. ОСОБА_2 повідомлення №790-U-8078-0719 про зміну встановленого режиму нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу, в якому зазначив, що згідно з розділом Х пункту 6 Кодексу ГРС, споживач зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ на власну територію (у приміщення), де встановлений лічильник газу та газовикористовуюче обладнання для зняття показників. Крім цього, у вказаному повідомленні відповідач-1 просив гр-ку ОСОБА_2 з`явитися у строк до 30.07.2019р. до його відділення для надання показів лічильника.

07.08.2019 працівниками відповідача-1 складено акт про порушення №004138, яким встановлено порушення Кодексу ГРС: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показів лічильника газу.

З даного акта вбачається, що такий підписаний представниками відповідача-1 та головою сільської ради С.І. Питько, оскільки споживач ОСОБА_2 була відсутня при його складанні.

Квитанцією №173 підтверджується, що 08.08.2019 відповідач-1 направив акт про порушення №004138 на адресу ОСОБА_2

17.10.2019 відбулося засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу ГРС вимог Кодексу, на котрому прийнято рішення визначати об`єм спожитого газу за граничними об`ємами споживання газу згідно акта про порушення №004138 від 07.08.2019 по споживачу ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується витягом з протоколу №35/10-Н від 17.10.2019.

Як зазначається в позовній заяві, про акт від 07.08.2019 та рішення від 17.10.2019 позивачу стало відомо в грудні 2019 року з листа відповідача-1 за 79008-Лв-12540-1219 від 10.12.2019.

Жодною із сторін не заперечується та обставина, що 18.01.2020 позивач забезпечив доступ до лічильника газу під час якого, відповідач-1 здійснив фотофіксацію показів лічильника і нарахування за граничними об`ємами було припинено.

Також, в січні 2020 року позивач звертався до відповіадча-1 з листом №31/01-2 від 31.01.2020, в якому просив переглянути прийняте рішення від 17.10.2019 та скасувати проведені нарахування за газ за граничними об`ємами споживання. Вказаний лист залишено без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що незважаючи на ту обставину, що рішенням від 17.10.2019 ухвалено здійснювати нарахування по споживачу ОСОБА_2 , безпосередньо саме нарахування за період з 07.08.2019 по 17.01.2020 у розмірі 64826,89 грн. здійснено позивачу. Вказане підтверджується матеріалами справи, зокрема, актом-розрахунком, листуванням, яке велося між сторонами, а також квитанціями про оплату за спожитий природний газ, які виставлялися безпосередньо позивачу.

Вважаючи незаконними проведені йому донарахування, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Господарським судом встановлено, що взаємовідносини операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 (далі - Кодекс ГРС). Крім цього, правові засади функціонування ринку природного газу України визначає Закон України «Про ринок природного газу» №329-VІІІ від 09.04.2015 (далі - ЗУ «Про ринок природного газу»), який визначає принципи вільної конкуренції, належний захист прав споживачів та безпеку постачання природного газу, а також здатність до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Нормами даних правових актів встановлено, що споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу. Власник комерційного ВОГ або суб`єкт господарювання, на підставі договору, забезпечує належний технічний стан комерційного ВОГ та його складових (зокрема ЗВТ), а також проведення періодичної повірки ЗВТ (крім населення) в порядку, визначеному главою 7 та відповідає за дотримання правил експлуатації комерційного вузла обліку та його складових (ЗВТ).

Пунктом 4 глави 3 розділу ХІ Кодексу ГРС передбачено, що у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника. При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення і до цього часу споживач може забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника газу. У разі забезпечення споживачем доступу представникам Оператора ГРМ протягом цього строку для контрольного зняття показань лічильника газу та зняття таких показань процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується.

Відповідно до положень гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

В даному випадку, 07.08.2019 працівниками відповідача-1 складено акт про порушення № 004138, яким встановлено порушення Кодексу ГРС: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показів лічильника газу, однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, з чим погоджується судова колегія, складений працівниками відповідача-1 акт про порушення №004138 від 07.08.2021 є лише фіксацією порушення - що було виявлено під час проведення перевірки дотримання вимог Кодексу ГРС (відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показів лічильника газу), тому оскарження факту складення такого акта, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Зазначений акт може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема, щодо скасування прийнятого рішення про донарахування та/або відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акта.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду з такою вимогою, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Щодо скасування рішення про донарахування від 17.10.2019, судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що таке не стосується прав та обов`язків позивача, оскільки з протоколу №35/10-Н від 17.10.2019 вбачається, що комісія з розгляду актів вирішила визначати об`єм спожитого газу за граничними об`ємами споживання газу згідно акта про порушення №004138 від 07.08.2019 по споживачу ОСОБА_2 .

Стосовно доводів позивача про зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу в період з 20.12.2018 по 04.11.2020 та скасувати вчинені донарахування за спожитий газ в сумі 68233,43 грн. та за розподіл (доставку) природного газу в сумі 1213,88 грн., слід зазначити наступне:

Як уже було зазначено вище, рішенням від 17.10.2019 ухвалено здійснювати нарахування по споживачу ОСОБА_2 , а саме нарахування за період з 07.08.2019 по 17.01.2020 у розмірі 64826,89 грн. здійснено позивачу. Вказане підтверджується: 1) наявним в матеріалах справи актом-розрахунком складеним відносно позивача; 2) квитанціями про оплату за спожитий природний газ в котрих платником зазначено позивача; 3) листуванням котре велося між сторонами; 4) визнавалося представником відповідача-1 в судових засіданнях.

Судом першої інстанції встановлено, що всупереч нормам Кодексу ГРС (гл. 1, 5 розд.ХІ), відповідач-1 склав стосовно позивача акт-розрахунок як за відсутності складеного щодо нього акта про порушення, так і за відсутності прийнятого рішення про його задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із апеляційної скарги, скаржник вважає, що позивачем не було виконано обов`язку щодо належного повідомлення до персоніфікованих даних споживача, як це передбачено п. 6 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС, відтак зважаючи на те, що відповідачу-1 не було відомо про зміну власника житлового будинку у АДРЕСА_1 , він в установленому порядку склав акт про порушення та прийняв рішення відносно споживача ОСОБА_2 , а в подальшому (після такого повідомлення) він склав акт-розрахунок відносно позивача.

Однак, судова колегія з даним твердженням не погоджується, оскільки, за змістом п. 6 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС якщо в результаті реконструкції чи технічного переоснащення вже підключеного до ГРМ об`єкта та/або зміни форми власності чи власника цього об`єкта є необхідність внесення змін до персоніфікованих даних споживача або укладання договору розподілу природного газу з новим власником, споживач (замовник) повинен самостійно звернутися до Оператора ГРМ з відповідною заявою про внесення змін до персоніфікованих даних або укладання договору розподілу природного газу. Нові власники об`єктів, підключених в установленому законодавством порядку до ГРМ, разом із заявою про укладання договору розподілу природного газу (формування заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу) подають Оператору ГРМ передбачені Кодексом ГРС документи.

Слід зазначити, що якщо нові власники об`єктів підключених до ГРМ не повідомлять про зміну до персоніфікованих даних споживача та не укладуть договір розподілу газу, то це може свідчити лише про несанкціоноване використання природного газу споживачем за відсутності договору розподілу природного газу. Однак, недотримання новим споживачем вимог п. 6 гл. 3 розд. VІ Кодексу ГРС не свідчить про те, що акти чи рішення складені відносно попереднього споживача вважаються чинними та можуть застосовуватися до нового.

Господарським судом правомірно зроблено висновок, що положення Кодексу ГРС покладають ризик несприятливих наслідків неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про остаточне припинення користування природним газом саме на попереднього споживача, а не нового.

За таких умов, відповідач-1 не вправі був застосовувати акт про порушення від 07.08.2019 та рішення від 17.10.2019 складені щодо споживача ОСОБА_2 при складанні акту-розрахунку щодо позивача.

Більше того, безпідставність дій відповідача-1 щодо донарахування позивачу за газопостачання за граничними об`ємами доводиться ще й тим, що таке донарахування, яке передбачене п. 4 гл. 3 розд. ХІ Кодексу ГРС може бути застосовано лише до побутового споживача (фізичної особи), оскільки глава 3 розділу ХІ Кодексу ГРС регулює порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування побутовому споживачу (фізичній особі).

Натомість позивач є юридичною особою та згідно п. 4 гл. 1 розд. І Кодексу ГРС не належить до побутових. В той же час, порядок визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу (несанкціонованому споживачу), що не є побутовим врегульовано главою 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, положення котрої не передбачають такої підстави зміни режиму нарахування як відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача).

Враховуючи вищенаведене, нарахування у розмірі 64826,89 грн. за період з 07.08.2019 по 17.01.2020 здійснені позивачу за відсутності для цього правових підстав, які визначено в Кодексі ГРС.

Щодо способу захисту, обраного позивачем в даному провадженні, слід зазначити наступне:

Відповідно до п. 12 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку Оператора ГРМ, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованого споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі. Якщо об`єм та/або вартість необлікованого (донарахованого) природного газу буде оскаржуватися споживачем (несанкціонованим споживачем) у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Таким чином, положення п. 12 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС надають право позивачу в судовому порядку оскаржувати об`єм та або вартість донарахованого природного газу. Спосіб згідно котрого має відбуватися таке оскарження не визначено. Як правило, це відбувається шляхом скасування рішення про задоволення акта про порушення в якому зазначається про необхідність здійснення донарахування. Безпосередній розмір такого донарахування визначається в акті-розрахунку.

Як уже було зазначено вище, позивачу було здійснено донарахування у розмірі 64826,89 грн. за відсутності складеного щодо нього акту про порушення та рішення про задоволення цього акту. Однак ця обставина, не може слугувати перешкодою в реалізації ним передбаченого п. 12 гл. 5 розд. ХІ Кодексу ГРС права на оскарження вартості донарахованого природного газу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії).

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18, від 06 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача-1 здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу та скасувати вчинені донарахування є належним та ефективним, оскільки призведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Враховуючи вищенаведене, вимога позивача про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості за постачання природного газу за період з 07.08.2019 по 17.01.2020 та скасування вчинених донарахувань за спожитий газ в сумі у розмірі 64826,89 грн. правомірно задоволена судом в частині здійснення перерахунку за період з 20.12.2018 до 07.08.2019 та період з 18.01.2020 по 04.11.2020.

Вимога позивача щодо скасування донарахувань, що перевищують 64826,89 грн. виходить за межі заявлених підстав позову, а тому правомірно господарським судом відмовлено в її задоволенні.

Також, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні вимог позивача до відповідача-2, оскільки відповідач-2 не є належним відповідачем у справі, так, як не вчиняє дії щодо здійснення донарахування обсягів природного газу, так як це віднесено до компетенції відповідача-1. Відповідач-2 лише здійснює діяльність з постачання природного газу, згідно виданої ліцензії відповідно до постанови НКРЕКП Про видачу ліцензії на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом ТзОВ Львівгаз збут від 04.06.2015р. №1682.

Відповідно до приписів частин 2, 3 ст. 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. В даному випадку, судом встановлено, що відповідач-2 не є зобов`язаною за позовними вимогами особою.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає підставним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні від 17.06.2021 року.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, як такого, що ухвалено відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 269, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Львівської області від 17.06.2021 у справі №914/2920/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20-ти днів відповідно до ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 05.10.2021.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік