РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.09.2021Справа № 910/10336/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю. за участі

секретаря судового засідання Маринченко М.В., розглянувши в порядку загального

позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватної агрофірми «Пасат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрейтас ЛТД»

про стягнення 1 088 408, 03 грн.,

за участі представників:

позивача - Білоус Ю.Ю.

відповідача - не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна агрофірма «Пасат» звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрейтас ЛТД» про стягнення 1 088 408, 03 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором № ФЛ-0004734 від 22.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/10336/21. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 20.07.2021.

За результатами підготовчого засідання 20.07.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу про продовження підготовчого провадження строком на 30 днів. Підготовче засідання відкладено на 14.09.2021.

Представник позивача 17.08.2021 подав до суду документи для долучення до матеріалів справи.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 13 вересня 2021 року представник позивача подав документи для долучення до матеріалів справи.

За результатами підготовчого засідання 14.09.2021 судом прийнято рішення про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті у судовому засіданні 28.09.2021.

Представник позивача у судовому засіданні 28.09.2021 підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання 28.09.2021 не з`явився, своїх уповноважених представників не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

У відповідності до статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвали про відкриття провадження у справі, про відкладення підготовчого засідання направлено рекомендованою кореспонденцією з повідомленнями про вручення № 133, № 530 за адресою відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина перша статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами Господарського суду міста Києва у справі № 910/10336/21.

Станом на день ухвалення рішення у даній справі відповідачем відзиву або інших документів суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У судовому засіданні 28.09.2021 оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Сторонами у справі 22.01.2021 укладено договір № ФЛ-0004734, за яким відповідач зобов`язався поставити позивачу мінеральні добрива, а позивач - прийняти та оплатити їх вартість.

Згідно з пунктом 1.2 договору № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 ціна, кількість, асортимент, строк поставки обумовлюються сторонами у специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємними частинами.

Специфікацією № 1 до договору № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 сторони узгодили поставку аміачної селітри у кількості 106 тонн на суму 932 799, 58 грн.

Пунктом 6.3 договору № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 передбачено, що позивач здійснює оплату товару у порядку вказаному у специфікації до даного договору.

Відповідно до пункту 5 специфікації № 1 до договору № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 позивач здійснює попередню оплату у розмірі 30 % вартості товару, та у розмірі 70 % по факту відвантаження товару на авто позивача.

Позивач 22 січня 2021 року здійснив попередню оплату за договором № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 на суму 932 799, 58 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 10 від 22.01.2021.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4 специфікації № 1 до договору № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 передбачено, що поставка товару у повному обсязі повинна бути здійснена у термін 25.01.2021 - 26.01.2021.

Судом встановлено, що строк поставки товару за договором № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 є таким, що настав.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами першою та другою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Умовою застосування частини другої статті 693 Цивільного кодексу України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, а тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.

За твердженням позивача, відповідач не здійснив поставку товару, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача попередню оплату у розмірі 932 799, 58 грн.

Матеріали справи не містять доказів поставки відповідачем товару чи повернення попередньої оплати у розмірі 932 799, 58 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 932 799, 58 грн. попередньої оплати підлягає задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 9 328, 00 грн. - штрафу та 116 965, 80 грн. - пені, нарахованої за період часу з 27.01.2021 по 31.03.2021.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктами 8.11 - 8.12 договору № ФЛ-0004734 від 22.01.2021 передбачено, що у випадку прострочення строку поставки товару, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі 0, 2 % від вартості непоставленого у строк товару за кожен день прострочення. У випадку прострочення строку поставки більше ніж на 5 робочих днів, відповідач додатково сплачує позивачу штраф у розмірі 1 % від суми непоставленого у строк товару.

За твердженням позивача, яке не спростовується відповідачем, у встановлений договором строк поставка товару не була здійснена.

Відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право:

- вимагати передання оплаченого товару або

- вимагати повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, у даному випадку має місце чітке законодавче визначення двох можливих способів захисту прав позивача, яким обрано відмову від укладеного договору та повернення суми попередньої оплати.

Обраний спосіб захисту унеможливлює застосування до правовідносин встановленої договором пені за прострочення поставки товару.

У даному випадку позивач мав право, встановлене частиною третьою статті 693 Цивільного кодексу України, на нарахування відсотків та заявлення відповідної позовної вимоги. Встановленим законодавчим актом правом позивач не скористався, проте, він не позбавлений правової можливості захистити це право в окремому позовному провадженні.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 9 328, 00 грн. - штрафу та 116 965, 80 грн. - пені, нарахованої за період часу з 27.01.2021 по 31.03.2021.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 22 363, 12 грн. - інфляційних втрат та 5 213, 45 грн. - 3 % річних, нарахованих за період 22.01.2021 - 31.03.2021.

Положеннями статті 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора

Суд зазначає, що у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, що є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Вказане зобов`язання, відповідно до положень частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами терміну поставки (25.01.2021 - 26.01.2021), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

У даному випадку у відповідача виникло зобов`язання повернути позивачу суму попередньої оплати відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України наступного дня після спливу строку поставки, тобто 27.01.2021, а з 28.01.2021 починає свій перебіг строк порушення грошового зобов`язання відповідача з повернення суми попередньої оплати.

Суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період 22.01.2021 - 31.03.2021 встановив, що нарахування здійснено невірно, оскільки прострочення повернення суми попередньої оплати починається з 28.01.2021.

Здійснивши перерахунок, суд частково задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 4 753, 00 грн. та 19 678, 24 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період 28.01.2021 - 31.03.2021.

Відповідно до cтатті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрейтас ЛТД» (03189, місто Київ, вулиця Академіка Вільямса, будинок 6-Д, офіс 43, ідентифікаційний код 42692456) на користь Приватної агрофірми «Пасат» (66130, Одеська область, Балтський район, село Пасат, ідентифікаційний код 00453753) 932 799 (дев`ятсот тридцять дві тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) грн. 58 коп. - попередньої оплати, 4 753 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят три) грн. 00 коп. - 3 % річних, 19 678 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) грн. 24 коп. - інфляційних втрат та 14 358 (чотирнадцять тисяч триста п`ятдесят вісім) грн. 82 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 04.10.2021

Суддя Т.Ю.Кирилюк