ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/618/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Сичик М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні з розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" (вул. Академіка С. Дем`янчука, 1А, м. Рівне, 33027, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" (вул. Незалежності, 9А, с. Мала Мощаниця, Здолбунівський район, Рівненська область, 35730, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення 34 100 грн 79 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися

- від позивача: Грабовський Віталій Анатолійович;

- від відповідача: Янчук Володимир Володимирович ;

- від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ОСОБА_3

Відповідно до ч. 14 ст. 8, ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при розгляді судової справи здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду".

Для архівного зберігання оригіналу звукозапису надано диск DVD-R, серійний номер MAP26X.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 28.09.2021 року учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання для проголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

ВСТАНОВИВ:

26.07.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" надійшов позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд", у якому позивач, посилаючись на ст. ст. 11, 509, 512-514, 516, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 769, 770 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 50, 54-57 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) просить суд стягнути з відповідача 34 100 грн 79 коп. (з яких - 28 368 грн 00 коп. - основний борг, 1 773 грн 72 коп. - 3 % річних, 3 959 грн 07 коп. - інфляційні втрати).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором оренди від 10.09.2018 року, предметом якого є порядок тимчасового платного користування нежитловими приміщеннями по АДРЕСА_2, (за яким позивач набув від Товариства з обмеженої відповідальності "Рівнеагробуд" права вимоги на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) 30.04.2020 року) в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, внаслідок чого за відповідачем обліковується основна заборгованість за період з 10.09.2018 року по 30.04.2020 року.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26.07.2021 року справу № 918/618/21 розподілено судді Заголдній Я.В.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/618/21, постановлено cправу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 10.08.2021 року, визначити відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Окрім того, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.07.2021 року залучено ОСОБА_1 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача та запропоновано сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 09.08.2021 року включно;

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду - 15 днів з дня отримання даної ухвали, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

г) відповідачу: у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу;

д) третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали надати суду пояснення щодо суті позовних вимог, одночасно надіслати пояснення позивачу та відповідачу, докази такого направлення надати суду.

09.08.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_1 надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача із запереченнями проти задоволення позову.

10.08.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

10.08.2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" адвокат Янчук В.В. (ордер серія ВК № 1026975 від 10.08.2021 року) ознайомився з матеріалами справи № 918/618/21, про що свідчить його особиста відмітка на відповідному клопотанні.

10.08.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" надійшов зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії) № б/н від 30.04.2020 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю " Рівнеагробуд" та Товариством з обмеженою відповідальністю " Рембуд-2014".

10.08.2021 року учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.08.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи по суті на 02.09.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.08.2021 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" залишено без руху, запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали усунути недоліки зустрічної позовної заяви, а саме подати до суду:

- докази направлення копії зустрічної позовної заяви та доданих до неї документів учасникам справи;

- документ, що підтверджує повноваження особи, яка підписала зустрічну позовну заяву;

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- докази сплати судового збору у розмірі 2 270 грн 00 коп.

01.09.2021 року на офіційну електронну пошту від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

01.09.2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" адвокат Грабовський В.А. (ордер серія ВК № 1013955 від 01.07.2021 року) ознайомився з матеріалами справи № 918/618/21, про що свідчить його особиста відмітка на відповідному клопотанні.

02.09.2021 року учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті.

Господарський суд, встановив, що безпосередньо перед судовим засіданням 02.09.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов.

З метою перевірки дотримання відповідачем процесуального строку на подання відзиву, з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме змагальності та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті господарський суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 02.09.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/618/21 по суті на "28" вересня 2021 р. на 16:00 год.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03.09.2021 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги (цесії), а також додані до неї документи повернуто заявнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд".

Підставою для постановлення ухвали про повернення зустрічного позову стало те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" не сунуло недоліки зустрічної позовної заяви в межах процесуальних строків, встановлених судом в ухвалі Господарського суду Рівненської області від 12.08.2021 року.

16.09.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" надійшли:

- клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання зустрічного позову, у розмірі 2 270 грн 00 коп.

- клопотання про поновлення строку для поданні суду відзиву на позовну заяву.

17.09.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" надійшли заперечення на клопотання про поновлення строку для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.09.2021 року повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" (вул. Незалежності, 9А, с. Мала Мощаниця, Здолбунівський район, Рівненська область, 35730, ) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 2 від 13.08.2021 року.

28.09.2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" адвокат Янчук В.В. (ордер серія ВК № 1026975 від 10.08.2021 року) отримав ухвалу Господарського суду Рівненської області від 21.09.2021 року наручно на підставі заяви від 28.09.2021 року, про що свідчить його особиста відмітка на даній заяві.

28.09.2021 року судом встановлено, що учасники справи забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання з розгляду справи по суті.

Господарський суд, дослідивши відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" на предмет відповідності вимогам ГПК України на його подання, дійшов висновку про наступне.

Ухвала Господарського суду Рівненської області від 26.07.2021 року про відкриття провадження у справі № 918/618/21 02.08.2021 року направлена Товариству з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" з рекомендованим повідомленням «Судова повістка».

Судом встановлено, що на адресу Господарського суду Рівненської області повернувся конверт із поштовим відправленням за трек-номером 813, а саме - ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.07.2021 року, яка направлялася на адресу місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд", що вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - вул. Незалежності, 9А, с. Мала Мощаниця, Здолбунівський район, Рівненська область, 35730.

Як вбачається із відмітки на даному конверті, поштове відправлення за трек-номером 813 не вручене із причин повернення "відсутня адреса одержувача", 10.08.2021 року - день проставлення поштової відмітки про причину повернення конверту.

Відповідно до ч. 3 та 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення, зокрема, є:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4),

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Згідно з ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Будь-яка заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" про зміну місцезнаходження чи про надсилання поштової кореспонденції на іншу адресу, аніж вул. Незалежності, 9А, с. Мала Мощаниця, Здолбунівський район, Рівненська область, 35730 в матеріалах справи відсутня.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.07.2021 року у справі № 918/618/21 є "відсутня адреса одержувача", яка надсилалася за адресою місцезнаходження юридичної особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак господарський суд дійшов висновку, що ухвала про відкриття провадження у справі вважається врученою Товариству з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" належним чином 10.08.2021 року.

Господарський суд, здійснивши аналіз статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. (Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.07.2021 року у справі № 910/14050/19).

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу від 26.07.2021 року для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" безумовно було обізнане про існування судового провадження у справі № 918/618/21, оскільки 10.08.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

10.08.2021 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" адвокат Янчук В.В. (ордер серія ВК № 1026975 від 10.08.2021 року) ознайомився з матеріалами справи № 918/618/21, про що свідчить його особиста відмітка на відповідному клопотанні.

З огляду на правильність вказаної в матеріалах справи адреси, враховуючи термін зберігання поштової кореспонденції відділенням поштового зв`язку до 10.08.2021 року і її повернення до господарського суду з підстав "відсутня адреса одержувача", враховуючи, що представник відповідача ознайомився 10.08.2021 року з матеріалами справи № 918/618/21 , суд дійшов висновку, що останнім днем строку для подання відзиву на позов суду (15 днів з дня отримання ухвали від 26.07.2021 року), є 25.08.2021 року.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою як контакт-центру Суду так і за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі "Пономарьов проти України").

02.09.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" надійшов відзив із запереченнями проти задоволення позовних вимог, який підписано представником відповідача адвокатом Янчуком В.В.

Судом встановлено, що відзив подано відповідачем із пропуском процесуального строку, встановленого судом.

16.09.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від представника відповідача адвоката Янчука В.В. надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву.

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що з моменту ознайомлення з матеріалами справи № 918/618/21 10.08.2021 року та до моменту подання до суду відзиву 02.09.2021 року адвокату Янчуку В.В. довелося взяти участь у 13 судових засіданнях по інших справах (на підтвердження чого надано роздруківки судових рішень із Єдиного державного реєстру судових рішень, копії судових повісток, знімків екрана з відомостями про судові справи та ордери на надання правничої (правової) допомоги.

Крім того, як зазначає адвокат відповідача, у вказаний період з 10.08.2021 року по 02.09.2021 року ним були підготовлені адвокатський запит та процесуальні документи по інших справах (на підтвердження чого ним надано копії перших аркушів відповідних документів з відмітками про їх отримання, фіскальних чеків відділень поштового зв`язку, роздруківки з поштового клієнта про направлення електронних листів тощо).

При цьому, як наголошує представник відповідача у клопотанні про поновленні процесуального строку на подання відзиву, підготовка вищевказаних документів потребувала значного часу, оскільки полягала не лише у складанні їх змісту, а й у попередньому формуванні правової позиції по справі, збиранні доказів.

Також 18.08.2021 року представнику відповідача довелося ознайомитися з матеріалами іншої справи, на підтвердження чого ним надано фотознімок з матеріалів цивільної справи.

Водночас у вказаний період було 7 вихідних днів.

Таким чином, підсумовує представник відповідача, значний обсяг роботи у адвоката Янчука В.В. та незначна кількість робочих днів у сукупності зумовли пропуск ним строку на подання відзиву на позовну заяву у справі № 918/618/21.

Окрім того, адвокат Янчук В.В. просить суд врахувати, що процесуальна дія, щодо якої пропущений строк на її вчинення, фактично була вчинена стороною відповідача із пропуском строку на 7 днів, 2 з яких були вихідними.

Натомість, на переконання представника відповідача, позивач збирав докази та готував позов у межах строку загальної позовної давності, яка у відповідності до чинного законодавства становить 3 роки з моменту коли останньому стало відомо або могло стати відомо про порушення його прав. А відтак позивач перебуває в очевидно вигіднішому становищі у порівнянні з відповідачем.

Позивач, заперечуючи проти поновлення строку для подання до суду відзиву відповідачем, звертає увагу суду на наступне.

Протягом періоду з 10.08.2021 року по 25.08.2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" не було подано клопотання щодо продовження строку на підготовку та надання відзиву на позовну заяву.

Судом були створені всі умови для можливості надання відповідачем до суду відзиву, що залежало від волевиявлення самого Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд".

На думку позивача, посилання представника відповідача на участь у судових засіданнях по інших справах та необхідність підготовки процесуальних документів в таких справах не свідчить про існування непереборних обставин для подання відзиву, оскільки у період з 10.08.2021 по 25.08.2021 року адвокат Янчук В.В.

- мав 8 призначених судових засідань по інших справах, 2 з яких були проведені 10.08.2021 року (день який не враховується при обчисленні процесуального строку), а інші судові засідання були призначені 25.08.2021 року, тобто поза межами встановленого судом строку для подачі відзиву;

- подав до судів 3 відзиви та 1 клопотання про ознайомлення по інших справах, а всі інші документи подавалися після 25.08.2021 року;

- надання представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" адвокатом Янчуком В.В. переваги в підготовці процесуальних документів по інших справах, а не по справі № 918/618/21, свідчить, на думку позивача, про небажання користуватися відповідачем своїми процесуальними правами, з огляду на відсутність у відповідача перешкод для укладення договору на представництво інтересів у суді по справі № 918/618/21 із іншим адвокатом, який буде належним чином та вчасно надавати правничі послуги.

Більше того, як зазначає позивач, клопотання про поновлення пропущеного процесуального с троку не подавалося одночасно із поданням відзиву на позовну заяву 02.09.2021 року, а надано суду лише через 14 днів 16.09.2021 року.

Враховуючи викладене, позивач просить суд відмовити відповідачу у поновленні процесуального строку на подання відзиву.

Господарський суд, розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Янчука В.В. про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з такого.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматичного поновлення пропущеного строку за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк пропущено та чи підлягає він поновленню. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному звернення учасника справи до суду, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, бо в іншому випадку нівелюється значення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Поважними причинами пропущення строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.

Господарський суд, дослідивши підстави, на які посилається представник відповідача у клопотанні про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, встановив, що такими підставами є брак часу для підготовки відзиву у адвоката Янчука В.В., а також вказівка на несправедливі, на його думку, норми закону, які обмежують позивача для підготовки позову 3-річним строком, а відповідача - строком, встановленим судом (в даному випадку - 15 денним).

Господарський суд вважає аргументи, наведені представником відповідача щодо поважності причин пропуску процесуального строку, безпідставними, зважаючи на таке.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частинами 1, 2 ст. 58 ГПК України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених ст. 59 ГПК України.

Чинне законодавство України не передбачає будь-яких обмежень юридичної особи щодо кількості представників, які можуть представляти її в суді.

При цьому, стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті "справедливого суду", гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

Господарський суд надав достатньо часу для Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" на подання відзиву із запереченнями по суті спору (із 26.07.2021 року), строк на подання якого сплинув 25.08.2021 року.

Правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.

Відтак укладення договору про надання правової допомоги із адвокатом Янчуком В.В., який мав об`єктивне навантаження робою у інших справах, є виключно волевиявленням Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд".

Клопотання про продовження процесуального строку на подання відзиву до Господарського суду Рівненської області у строк до 25.08.2021 року не надходило.

Завантаженість адвоката Янчука В.В. робою у інших справах та брак часу на підготовку та подання відзиву у справі № 918/618/21 не є об`єктивною причиною поважності пропуску процесуального строку на подання заяви по суті спору.

При цьому, судом прийнято до уваги прецедентні рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого Королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Зважаючи на викладене, господарський суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, господарський суд дійшов висновку про залишення відзиву відповідача без розгляду.

28.10.2021 року у судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача усно просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у поясненнях щодо позову від 09.08.2021 року.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, стислий виклад правової позиції учасників справи.

20.12.2016 року між Білдінг Енд Файненс ЛТД (BUILDING AND FINANCE LTD (надалі - Установник управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (надалі - Управитель) укладено договір управління майном, посвідчений привітним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрований в реєстрі за № 1570, за умовами якого Установник управління передав Управителю наступне нерухоме майно: будівля, нежитлова будівля, адміністративний буди юк (літ А-4), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 в управління на строк десять років, а Управитель здійснює управління цим майном виключно в інтересах Установника управління або названої ним особи (вигодонабувача).

У подальшому, внаслідок поділу та відчуження Білдінг Енд Файненс ЛТД (BUILDING AND FINANCE LTD) вищезазначеної будівлі по АДРЕСА_2, її власником з червня 2017 року стала Міжнародна господарська компанія Юнайтед Консалт ЛТД United Consult LTD. Вказані обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

09.06.2017 року між ОСОБА_4 (Іпотекодержатель) та Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД (United Consult LTD) (Іпотекодавець) укладено Договори іпотеки, зареєстровані в реєстрі за № № 757, 751, 753, 755, 749 та посвідчені 09.06.2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., відповідно до яких з метою забезпечення зобов`язань, що виникли з договорів позики, в іпотеку було передано нежитлові приміщення по АДРЕСА_2. Відповідні іпотеки зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме маймо.

05.02.2020 року між ОСОБА_4 (Цедент) та ОСОБА_5 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 (Цесіонарій) укладено Договори про передачу прав за договором іпотеки, посвідченим 09.06.2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим № 751, № 753, які посвідченні приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстровані в реєстрі за №60. №62.

На підставі договорів про передачу прав № 60, № 62 ОСОБА_1 була зареєстрована Іпотекодержателем за Договорами іпотеки № 751, №753, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, індексний номер: 199091010 та 199146388 від 05.02.2020 року.

06.02.2020 року між ОСОБА_4 (Цедент) та ОСОБА_5 , який діяв від імені та в інтересах ОСОБА_1 (Цесіонарій) укладено Договори про передачу прав за договором іпотеки, посвідченим 09.06.2017 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим №749, №755, №757, які посвідченні приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстровані в реєстрі за № 70, № 67, № 65.

На підставі договорів про передачу прав № 70, № 67, № 65 ОСОБА_1 була зареєстрована Іпотекодержателем за Договорами іпотеки № 751, № 753, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, індексний номер: 199317406, 199307759 та 199269929 від 05.02.2020 року.

Відтак, ОСОБА_1 стала Іпотекодержателем за Договором іпотеки від 09.06.2017 року № 751, № 753 з 05.02.2020 року, а за Договорами іпотеки від 09.06.2017 року № 749, 755, 757 з 06.02.2020 року.

Згідно п. 1.5. Договору управління №1570 від 20.12.2016 року у разі переходу прав: власності на майно, що є предметом цього договору, від Установника управління до іншої особи договір про управління не припиняється, крім випадків коли право власності на майно переходять внаслідок звернення на нього стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1032 ЦК України Установником управління є власник майна.

У зв`язку із набуттям Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД (United Consult LTD) у червні 2017 року права власності на нерухоме майно по АДРЕСА_2, відповідна компанія стала замість Білдінг Енд Файненс ЛТД (BUILDING AND FINANCE LTD) Установником управління за Договором управління №1570 від 20.12.2016 року.

08.05.2020 року між Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД (United Consult LTD) (надалі - Установник управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (надалі - Управитель) укладено Договір про внесення змін до Договору управління майном, посвідченого 20.12.2016 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. за реєстровим №1570, відповідно до якого серед іншого внесено зміни до Договору управління, виклавши п. 5.1. в наступній редакції: « 5.1. Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє протягом 41 (сорока одного) місяця до 20 (двадцятого) травня 2020 року».

Відповідні зміни щодо строку дії Договору управління № 1570 від 20.12.2016 року внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1044 ЦК України договір управління припиняється у разі припинення договору за заявою однієї із сторін у зв`язку із закінченням його строку.

29.05.2020 року Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД (United Consult LTD) зроблено заяву про припинення Договору управління №1570 від 20.12 2016 року у зв`язку із закінченням його строку, що стало підставою для його Припинення.

Тобто, Договір управління № 1570 від 20.12.2016 року на підставі якого дане товариство було Управителем вказаного майна - припинений з 29.05.2020 року.

Надалі, ОСОБА_1, звернула стягнення на предмет іпотеки, вказані в Договорах іпотеки від 09.06.2017 року№ № 749, 751, 753, 755, 757 шляхом набуття права власності на предмет іпотеки (п`ять об`єктів нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2) в рамках виконання забезпечення виконання зобов`язання (договорів позики). Відповідні обставини підтверджуються витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2020 року № № 215088897, 215098891, 215118245, 215132953, 215144362.

10.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Орендар) укладено договір оренди (далі - Договір оренди від 10.09.2018 року).

Відповідно до п.1.1. Договору оренди від 10.09.2018 року Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар зобов`язується отримати в тимчасове платне користування без права викупу наступне нерухоме майно, нежитлові приміщення, які знаходяться за адресою; АДРЕСА_2;

- підвал - 1 сходова клітина площею 12,1 кв.м, 2 коридор площею 50,5 кв.м., 3 підсобна площею 13,5 кв.м., 4 туалет площею 1,5 кв.м., 5 підсобна площею 15,5 кв.м., 6 підсобна площею 45,7 кв.м., 7 підсобна площею 6,4 кв.м., 8 підсобна площею 7,4 кв.м., 9 сходова клітина площею 12,1 кв.м., 10 підсобна площею 2,1 кв.м., 11 коридор площею 3,4 кв.м., 12 підсобна площею 21,8 кв.м., 13 підсобна площею 11,5 кв.м., 14 коридор площею 2,4 кв.м., 15 підсобна площею 29,3 кв.м., 16 підсобна площею 5,2 кв.м., 17 підсобна площею 12,1 кв.м., 18 підсобна площею 37,5 кв.м., 19 підсобна площею 2,1 кв.м.; 1 поверх -1/5 26 тамбур площею 0,7 кв.м., 1/5 38 тамбур площею 0,6 кв.м., всього загальною площею 293,4 кв.м., що складає цілу ідеальну частину;

- 1 поверх - 20 тамбур площею 3,4 кв.м., 21 хол площею 49,1 кв.м., 22 коридор площею 48,0 кв.м., 23 кабінет площею 16,4 кв.м., 24 кабінет площею 24,7 кв.м., 1/4 25 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 26 тамбур площею 0,6 кв.м., 27 кабінет площею 15,5 кв.м., 28 кабінет площею 14,0 кв.м., 29 кабінет площею 15,5 кв.м., 30 кабінет площею 17,3 кв.м., 31 кабінет площею 15,5 кв.м., 32 умивальня площею 5,0 кв.м., 33 коридор площею 4,4 кв.м., 34 туалет площею 1,3 кв.м., 35 туалет площею 1,3 кв.м., 36 туалет площею 1,3 кв.м., 1/4 37 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 38 тамбур площею 0,6 кв.м., 39 кабінет площею 23,0 кв.м., 40 кабінет площею 16,5 кв.м., всього загальною площею 279,6 кв.м., що складає цілу ідеальну частину;

- 1 поверх - 1/4 25 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 26 тамбур площею 0,6 кв.м., 1/4 37 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 38 тамбур площею 0,6 кв.м., 2 поверх - 1/3 41 сходова клітина площею 5,2 кв.м., 42 коридор площею 51,3 кв.м., 43 кабінет площею 16,8 кв.м., 44 кабінет площею 17,0 кв.м, 45 кабінет площею 14,2 кв.м., 46 кабінет площею 16,6 кв.м., 47 кабінет площею 16,2 кв.м., 48 умивальня площею 5,2 кв.м., 49 коридор площею 4,6 кв.м., 50 туалет площею 1,3 кв.м., 51 туалет площею 1,3 кв.м., 52 туалет площею 1,3 кв.м., 1/3 53 сходова клітина площею 5,2 кв.м., 54 кабінет площею 24,6 кв.м., 55 кабінет площею 15,7 кв.м., 56 кабінет площею 16,0 кв.м., 57 кабінет площею 49,7 кв.м., 58 кабінет площею 24,2 кв.м., всього загальною площею 293,8 кв.м., що складає цілу ідеальну частину, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

- 1 поверх - 1/4 25 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 26 тамбур площею 0,6 кв.м., 1/4 37 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 38 тамбур площею 0,6 кв.м., 2 поверх - 1/3 41 сходова клітина площею 5,2 кв.м., 1/3 53 сходова клітина площею 5,2 кв.м., З поверх - 1/2 59 сходова клітина площею 7,8 кв.м., 60 коридор площею 14,1 кв.м, 61 кабінет площею 16,3 кв.м., 62 коридор площею 34.8 кв.м., 63 кабінет площею 16,0 кв.м., 64 кабінет площею 31,0 кв.м., 65 кабінет площею 6,4 кв.м., 66 підсобна площею 9,0 кв.м., 67 умивальня площею 5,2 кв.м., 68 коридор площею 4,5 кв.м., 69 туалет площею 1,3 кв.м., 70 туалет площею 1,3 кв.м., 71 туалет площею 1,3 кв.м., 72 тамбур площею 2,5 кв.м., 1/2 73 сходова клітина площею 6,5 кв.м., 74 кабінет площею 8,6 кв.м., 75 кабінет площею 15,7 кв.м., 76 кабінет площею 16,0 кв.м., 77 кабінет площею 15,2 кв.м., 78 кабінет площею 32,3 кв.м., 79 - кабінет площею 16,2 кв.м., 80 кабінет площею 23,8 кв.м., всього загальною площею 303,6 кв.м., що складає цілу ідеальну частину;

- 1/4 25 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 26 тамбур площею 0,6 кв.м., 1/4 37 сходова клітина площею 3,1 кв.м., 1/5 38 тамбур площею 0,5 кв.м., 2 поверх - 1/3 41 сходова клітина площею 5,3 кв.м., 1/3 53 сходова клітина площею 5,1 кв.м., З поверх - 1/2 59 сходова клітина площею 7,9 кв.м., 1/2 73 сходова клітина площею 6,5 кв.м., 4 поверх - 81 сходова клітина площею 15,7 кв.м., 82 коридор площею 50,6 кв.м., 83 кабінет площею 50,4 кв.м., 84 кабінет площею 31,5 кв.м., 85 кабінет площею 15,5 кв.м., 86 сходова клітина площею 15,6 кв.м., 87 кабінет площею 15,9 кв.м., 88 кабінет площею 24,1 кв.м., 89 кабінет площею 16.8 кв.м., 90 кабінет площею 14,3 кв.м., 91 кабінет площею 18,2 кв.м., 92 кабінет площею 15,9 кв.м., 93 кабінет площею 25,0 кв.м., всього загальною площею 341,6 кв.м., загальною площею 341,6 кв.м., що складає цілу ідеальну частину, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до п. 1.8. Договору оренди від 10.09.2018 року Орендодавець гарантує, що діє добросовісно по відношенню до Орендаря, і що на момент укладення даного Договору, орендоване за цим Договором Приміщення нікому не продане, не подароване, не є предметом оренди, орендоване Приміщення вільне від боргів у бюджет, та у Орендодавця є всі права та повноваження для укладення та виконання умов цього Договору. Орендар ознайомлений з умовами Договору управління майном від 20.12.2016 року, який укладений між БІЛДІНГ ЕНД ФАЙНЕНС ЛТД (BUILDING ANDFINANCE LTD) та ТОВАРИСТВОМ З ОМБЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РІВНЕАГРОБУД», посвідчений приватним нотаріусомРівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. та зареєстрований в реєстрі за №1570.

На виконання ч. 2 ст. 769 Цивільного кодексу України Орендодавець повідомляє, що предмет договору оренди передано в іпотеку громадянці ОСОБА_4 (далі - Іпотекодержатель). Сторони вважають себе зобов`язаними беззаперечно виконувати Обов`язкові умови договору оренди на вимогу ОСОБА_4 , а саме:

- Предмет договору оренди, знаходиться в іпотеці ОСОБА_4 ;

- Всі умови Договору оренди відповідно до яких Орендар може набути право власності на предмет договору оренди є недійсними з моменту підписання цього Додаткового договору;

- Орендар відмовляється від переважного права перед іншими особами на придбання предмету Договору оренди.

Згідно з п. 2.2. Договору оренди від 10.09.2018 року "термін дії договору" цей Договір, укладений на строк 1095 календарних днів, набирає чинності з моменту його підписання і діє до « 08» вересня 2021 року. Строк оренди починається з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі Приміщення. Орендодавець зобов`язаний передати Орендарю, а Орендар зобов`язаний прийняти в користування Приміщення не пізніше « 10» жовтня 2018 року з урахуванням п. 1.3.5. цього Договору. З початком строку оренди Орендодавець нараховує Орендарю орендну плату на умовах, визначених даним договором.

Відповідно до п. 3.1. Договору оренди від 10.09.2018 року за користування Приміщенням Орендодавцем з моменту підписання Акту прийому-передачі щомісячно нараховується, а Орендарем щомісячно сплачується орендна плата, яка встановлюється за домовленістю між Орендарем та Орендодавцем і передбачена п. 3.1.1 цього Договору.

Підпунктом 3.1.1. Договору оренди від 10.09.2018 року передбачено, що за користування Приміщенням Орендарем щомісячно сплачується орендна плата, яка визначається із розрахунку 1,00 (одна грн. 00 коп.) в тому числі ПДВ за 1 кв.м. приміщень в місяць. Всі розрахунки за Договором здійснюються виключно в Національній валюті України - гривні. Сторони домовились, що починаючи з « 01» січня 2019 року у випадку зміни курсу долара США відносно гривні на перше число поточного місяця більше, ніж на 10% порівняно з таким курсом, який діє на момент підписання Договору - розмір орендної плати переглянутий ними пропорційно зміні курсу долара США. За результатами перегляду Сторони укладають Додаткову угоду до Договору фіксуючи нові погоджені умови. Загальний розмір основної орендної плати може бути змінений у випадку зміни загальної площі Приміщення яка може бути змінена відповідно до фактичних замірів проведених Сторонами.

Орендар сплачує орендну плату Орендодавцю шляхом перерахування відповідних платежів на поточний рахунок Орендодавця в безготівковому порядку за кожний поточний календарний місяць користування Приміщенням. У випадку, якщо період нарахування орендноїплати менше місяця, орендна плата нараховується за сумарну кількість календарних днів і відповідного місяця розрахункового. Орендна плата, передбачена п. 3.1.1. цього Договору, сплачується щомісячно попередньо до 5-го числа поточного місяця, за який сплачується орендна плата в безготівковому порядку, Сплата орендної плати можлива лише на поточний рахунок Орендодавця, відкритий в АТ КБ «Приватбанк», № рахунку НОМЕР_2 , МФО 333391.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 770 ЦК України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Відтак, з 30.06.2020 року Орендодавцем за Договором оренди від 10.09.2018 року є ОСОБА_1

Судом встановлено, що Орендодавець належним чином виконав свої зобов`язання та передав Орендарю нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 1440,00 квадратних метри, що підтверджується Актом прийому-передачі частини нежитлового приміщення, підписаного 10.09.2018 року між ТОВ «Рівнеагробуд» та ТОВ «Приват Євробуд».

У позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" стверджує, що відповідач (Орендар) не сплачував орендну плати за користування такими приміщеннями за Договором оренди починаючи з 10.09.2018 року.

Таким чином, на переконання позивача, розмір заборгованості зі сплати орендної плати за період з 10.09.2018 року по 30.04.2020 року становить 28 368 грн 00 коп.

У підтвердження речового права вимоги за Договором оренди від 10.09.2018 року позивач вказує наступне.

30.04.2020 року укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) (надалі - Договір цесії від 30.04.2020 року) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембуд-2014», за яким останнє приймає на себе право вимоги, що належить ТОВ «Рівнеагробуд», і стає кредитором за Договором оренди, який укладено 10.09.2018 року між Цедентом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Код ) від 10.09.2018 року (Основний договір).

Також за Договором про відступлення права вимоги позивач набув право вимагати від ТОВ «Приват Євробуд» належного виконання зобов`язань за Основним договором щодо сплати орендної плати у розмірі визначеній умовами Основного договору за період з 10.09.2018 по 30.04.2020 року включно, а також сплати неустойки, відсотків річних від простроченої суми та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату зазначеної орендної плати за Основним договором.

12.12.2020 року ТОВ «Рембуд-2014» письмово повідомило ТОВ «Приват Євробуд» про те, що 30.04.2020 року було укладено Договір про заміну сторони від 30.04.2020 року та просило у зв`язку з тим, що у період з 10.09.2018 року по 30.04.2020 року Орендодавцю не було сплачено орендну плату в розмірі 28368,00 грн., сплатити такі кошти для ТОВ «Рембуд- 2014".

Оскільки відповідачем не було сплачено оренду плату за Договором оренди за період з 10.09.2018 року по 30.04.2020 року у розмірі 28 368 грн 00 коп., позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" просить суд стягнути основну заборгованість у вказаному розмірі, а також 1 773 грн 72 коп. 3 % річних та 3 959 грн 07 коп. інфляційних втрат.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує наступне.

Договір оренди нерухомого майна від 10.09.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнеагробуд" (управителем майна) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рембуд-2014" був укладений у період часу, коли будівля за адресою АДРЕСА_2 перебувала в іпотеці.

Згідно п.п. 4.2.3 Договорів іпотеки № 757, 751, 753, 755, 749, що укладені 09.06.2017 року між ОСОБА_4 (іпотекодержатель) та Міжнародною господарською компанією Юнайтед Консалт ЛТД (Іпотекодавець), Іпотекодавець має право виключно за згодою іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки, передавати його в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Оскільки ні попередній іпотекодержатель ( ОСОБА_4 ) ні ОСОБА_1 ніколи не надавали згоди на передачу в оренду для Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" переданих в іпотеку приміщень по АДРЕСА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що Договір оренди від 10.09.2018 року є недійсним (нікчемним), позаяк його недійсність встановлена законом відповідно до положень ст. 215 ЦК України.

Судом встановлено, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) (до компетентних органів, тим кого це стосується - за призначенням), посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І., зареєстрована в реєстрі за № 209, від 29.05.2020 року, у якій зазначено, що ОСОБА_4 повідомляє, що будучи іпотекодержателем відповідно до Договорів іпотеки за № 757, 751, 753, 755, 749, не надавала згоди на передачу в оренду (суборенду) для Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" наступного нерухомого майна нежитлові приміщення 293, 4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 279,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 293, 8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 303,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 341,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Ця норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З огляду на положення ст. 4 ГПК України, і ст. ст. 15, 16 ЦК України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Відтак, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачем з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року №15-рп/2002 (справа про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Як роз`яснив Конституційний Суд України своїм рішенням від 01.12.2004 року № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається у частині першій ст. 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

Водночас, у рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес», як прагнення до користування конкретним матеріальним та або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/ захисту в обраний спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли між суб`єктами господарювання на підставі укладених правочинів та є відносинами з оренди майна, регулюються нормами ЦК України та ГК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За умовами ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

За приписами ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Отже, договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (ст. ст. 11, 626 ЦК України), які суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Звертаючись до п.1 ч. 1, ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимог і за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Судом встановлено, що статус Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеагробуд" як управителя нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_2 на час укладення договору оренди від 10.09.2018 року документально підтверджений доказами, що містяться в матеріалах справи; сторони у справі цей статус не заперечують.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України "Про іпотеку" № 898-ІV іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя, зокрема передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним (ч. 3 ст. 12 Закону України "Про іпотеку").

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем за Договорами іпотеки від 09.06.2017 року зареєстрованими у реєстрі № 757, 751, 753, 755, 749 і посвідченими приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Кострикіним В.І. - Приймачук Інною Миколаївною - згоди на передачу в оренду предмета іпотеки на момент укладення Договору оренди від 10.09.2018 року.

Натомість судом встановлено, що в матеріалах справи міститься заява Приймачук Інни Миколаївни, посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зареєстрована в реєстрі за № 209, від 29.05.2020 року (до компетентних органів, тим кого це стосується - за призначенням), у якій зазначено, що Приймачук Інна Миколаївна повідомляє, що будучи іпотекодержателем відповідно до Договорів іпотеки від 09.06.2017 року за № 757, 751, 753, 755, 749, не надавала згоди на передачу в оренду (суборенду) для Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват Євробуд" наступного нерухомого майна нежитлові приміщення 293, 4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 279,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 293, 8 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 303,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; нежитлові приміщення 341,6 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Також за частиною першою ст. 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведено інформації про обтяження майна іпотекою.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2019 року у справі N 759/2328/16-ц (провадження N 61-5800зпв18) зроблено висновок, що "нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі N 916/3156/17 (провадження N 12-304гс18) вказано, що: "визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та в мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі N 463/5896/14-ц (провадження N 14-90цс19) зазначено, що: "кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину".

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. (ч. 1 ст. 203 ЦК України).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували надання іпотекодержателем майна Приймачук Інною Миколаївною на момент укладення договору оренди від 10.09.2018 року згоди на передачу в оренду предмета іпотеки.

За таких обставин суди дійшов висновку про те, що договір оренди від 10.09.2018 року є недійсним, оскільки його недійсність встановлена законом, та відповідно до положень статті 215 ЦК України - нікчемним.

Відтак враховуючи вказані положення ЦК України договір оренди від 10.09.2018 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Орендар) є нікчемним.

Відступлення права вимоги - це одна з підстав заміни кредитора в зобов`язанні ( ст. 512 ЦКУ). Це операція (правочин), на підставі якої старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і (1) зобов`язується або (2) не зобов`язується їх оплатити. Договір відступлення права вимоги також у практиці ділового обороту називається «договір цесії», а його суб`єкти - відповідно «цедент» (старий кредитор) і «цесіонарій» (новий кредитор).

Зважаючи на викладене, господарський суд дійшов висновку, що Договір про відступлення права вимоги (цесії) укладений 30.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембуд-2014», за яким останнє приймає на себе право вимоги, що належить ТОВ «Рівнеагробуд», і стає кредитором за Договором оренди, який укладено 10.09.2018 року між Цедентом та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Код ) від 10.09.2018 року (Основний договір) є також нікчемним, оскільки укладений про заміну кредитора в зобов`язанні, яке є нікчемним, а тому не породжує жодних правових наслідків для сторін договору відступлення права вимоги (цесії).

Відтак доводи позивача щодо стягнення з відповідача 34 100 грн 79 коп. (з яких - 28 368 грн 00 коп. - основний борг, 1 773 грн 72 коп. - 3 % річних, 3 959 грн 07 коп. - інфляційні втрати) за договором оренди від 10.09.2018 року є документально необґрунтованими.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у ст. 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відтак, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки ґрунтується на виникненні у відповідача зобов`язань за нікчемними правочинами - договорі оренди від 10.09.2018 року укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Приват Євробуд» (Орендар) та Договорі про відступлення права вимоги (цесії) укладеним 30.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнеагробуд» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рембуд-2014».

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач долучив до позовної заяви квитанцію № 20410 від 26.07.2021 року, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 2 270 грн 00 коп. за майнову вимогу у розмірі 34 100 грн 79 коп.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, на підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 119, 120, 123, 129, 202, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2021 року

Суддя Заголдна Я.В.