ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3122/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Рильової В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Харківобленерго", місто Харків
до Державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут "Укренергомережпроект", місто Харків
про стягнення 2 969,68 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Харківобленерго" (позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут "Укренергомережпроект" (відповідача) 524,90 грн. - три відсотки річних та 2 444,78 грн. - інфляційні втрати, нараховані у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії № 4-1044С від 18.05.2007 у період січень - червень 2021 року. Також позивач просить суд покласти на Інститут "Укренергомережпроект" витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10 серпня 2021 року позовну заяву Акціонерного товариства "Харківобленерго" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/3122/21. Розгляд справи призначено без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Акціонерне товариство "Харківобленерго" та Інститут "Укренергомережпроект" визнаються такими, що були належним чином повідомлені про розгляд справи № 922/3122/21, що підтверджується рекомендованими повідомленнями Укрпошти про вручення поштового відправлення з ухвалою Суду від 10.08.2021 (вих. № 021775/1-/2, які долучені судом до матеріалів справи).

Державне підприємство "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут "Укренергомережпроект", разом з тим, наданими відповідачу процесуальними правами не скористалася; у встановлений статтею 251 ГПК України строк відзив на позовну заяву не подало.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши справу № 922/3122/21 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 16.11.2018 № 1446 та положень абзацу 16 пункту 13 розділу XVII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VІІІ Акціонерне товариство "Харківобленерго" до 01.01.2019 здійснювало господарську діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на підставі відповідних ліцензій та укладених договорів. З 01 січня 2019 року позивач є Оператором системи розподілу (ОСР) та здійснює діяльність з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Харківської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, та не є постачальником електричної енергії.

Основними нормативно-правовими документами, які встановлюють вимоги та регулюють взаємовідносини між Оператором системи розподілу, електропостачальниками та споживачами (разом Учасники роздрібного ринку) є, зокрема, Закон, Кодекс систем розподілу (далі КСР), затверджений постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, та Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), затверджені постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі Постанова № 312), в яких визначені права, обов`язки та відповідальність сторін.

Доступ до системи розподілу та послуги з розподілу надаються оператором системи розподілу з 01.01.2019 усім споживачам, електроустановки яких приєднані до мереж Оператору системи розподілу на території його діяльності на підставі публічного договору приєднання - Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі - Договір), який укладається між Товариством та споживачем, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, за типовою формою договору, що є додатком № 3 до ПРРЕЕ та розміщений на офіційному сайті Акціонерного товариства "Харківобленерго".

18 травня 2007 року між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (01.06.2010 відбулась зміна назви на Акціонерне товариство "Харківобленерго" згідно пункту 1.1. Статуту), як Постачальником, та Державним проектно-вишукальним та науково-дослідним інститутом "Укренергомережпроект", як Споживачем, укладено Договір про постачання електричної енергії № 4-1044С.

У період з дати отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, на виконання положень пункту 4 Постанови № 312, Оператором системи розподілу направлено поштовим відправленням всім споживачам, електроустановки яких приєднані на території діяльності Товариства, заяву-приєднання до зазначеного Договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єктів споживача.

Направлення заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого Договору про постачання електричної енергії № 4-1044С від 18.05.2007 (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

Зокрема, така заява приєднання була надана і відповідачу та надалі підписана ним 19 листопада 2018 року.

Договір споживача з розподілу вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання та/або сплати за рахунком, який надсилається одночасно з Договором споживача про розподіл та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до Оператора системи розподілу із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії (пункт 4 Постанови № 312, п.п. 1.2.15, п.п. 2.1.6 ПРРЕЕ).

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Постанови № 312, з дати набрання чинності договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії Оператор системи розподілу надає послуги комерційного обліку споживачам.

Пунктом 1.2. Типового договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії визначено, що умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, та є однаковими для всіх споживачів, що відповідає положенням статей 633, 634 цивільного кодексу України.

Приписами частини другої статті 642 Цивільного кодексу України встановлено: якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (далі -Договір) є основним документом та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін. Зокрема, укладення Договору означає, що між розподільчою організацією та споживачем досягнуто згоди з усіх його умов.

Відповідно до пункту 2.1.5. ПРРЕЕ - Договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в частині розрахунків за послуги оператора системи діє, якщо згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією відповідного енергопостачальника оплату послуг з розподілу (передачі) електричної енергії забезпечує споживач.

Згідно із підпунктом 1 пункту 5.1.1 ПРРЕЕ та підпунктом 1 пункту 7.1 Договору Оператор системи має право на отримання своєчасної оплати на надання послуги з розподілу електричної енергії та перетікання реактивної енергії відповідно до умов договорів та законодавства України.

Оплата послуг, наданих оператором системи, здійснюється за тарифами (цінами), які встановлюються Регулятором відповідно до затвердженої ним методики. Тарифи (ціни) на послуги оператора системи оприлюднюються операторами систем у порядку та строки, визначені нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

У відповідності до пункту 3 Додатка № 4 від 10.12.2019 "Порядок розрахунків № 2" до Договору № 4-1044 оплата послуг з розподілу електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати, визначеної на основі фактичних значень обсягу розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період. Якщо авансовий платіж розраховується для споживача, фактичне значення обсягу розподіленої електричної енергії якого за попередній період дорівнює 0 (або для нових споживачів), сума авансового платежу або попередньої оплати визначається на основі розрахункових значень обсягу розподіленої електричної енергії на наступний період. Відповідно до пункту 4 зазначеного Додатка № 4 розрахунок суми попередньої оплати здійснюється Споживачем шляхом множення чинного у розрахунковому періоді тарифу (ціни) на розподіл на фактичний обсяг розподіленої електричної енергії за відповідний попередній період.

Згідно із пунктом 3.1 Договору облік (у тому числі приладовий) електричної енергії, що передається Оператором системи та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311 (далі-Кодекс комерційного обліку) з урахуванням вимог цього Договору. У відповідності до пункту 13 "Порядок розрахунків № 2" Споживач щомісяця кожного останнього дня розрахункового періоду самостійно проводить зчитування показів лічильника та надає Оператору системи звіт про покази засобів обліку за розрахунковий місяць з вказанням фактичної дати та часу зчитування.

Пунктом 6 Додатка № 4 "Порядок розрахунків № 2" до Договору визначено, що остаточний розрахунок суми коштів, яку має оплатити Споживач за послугу з розподілу електричної енергії за розрахунковий період, визначається виходячи з фактичного обсягу розподіленої електричної енергії на діючий тариф (ціну) з розподілу у розрахунковому періоді.

Звертаючись до суду із даним позовом АТ "Харківобленерго" зазначає, що Інститут "Укренергомережпроект" в порушення договірних зобов`язань оплату за розподілену електричну енергію вчасно не проводило. Так, Господарським судом Харківської області у справі № 922/3804/19 вже було встановлено, що Акціонерним товариством "Харківобленерго" доведено належними та допустимими доказами факт надання послуг з розподілу електричної енергії Державному проектно-вишукувальному та науково-дослідному інституту "Укренергомережпроект" за Договором про постачання електричної енергії №4-1044С від 18.05.2007 на загальну суму 35 432,24 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.01.2020 у справі № 922/3804/19 позов АТ "Харківобленерго" було задоволено; стягнуто з Державного проектно-вишукувального та науково-дослідного інституту "Укренергомережпроект" вартість послуг з розподілу електричної енергії в розмірі 35 432,24 грн., пеню в розмірі 4 346,20 грн., 3% річних в сумі 378,45 грн., інфляційні втрати в розмірі 142,74 грн., а також суму судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Відповідне рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/3804/19 набрало законної сили 04 лютого 2020 року.

Також, у зв`язку із несвоєчасним виконання відповідачем договірних та грошових зобов`язань АТ "Харківобленерго" зверталось до Господарського суду Харківської області, а рішенням Господарського суду від 30.06.2020 у справі № 922/1353/20 від 22.04.2021 у справі № 922/616/21 стягнуто на користь АТ "Харківобленерго" пеню, 3% річних та інфляційні, які нараховано на суму основного боргу, стягнуту рішенням суду від 09.01.2020 у справі № 922/3804/20.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу, а також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Відтак, обставини, встановлені рішенням Господарського суду Харківської області у справі № 922/3804/19, в т.ч. висновки щодо наявності у Інституту "Укренергомережпроект" заборгованості за Договором про постачання електричної енергії №4-1044С є преюдиційними при розгляді даної страви та повторного доведення не потребують.

Однак, на час розгляду даної справи, рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/3804/19 відповідачем не виконано, суму встановленої заборгованості не погашено, внаслідок чого на суму основного боргу (за період його виникнення - з лютого 2019 року по вересень 2019 року) позивачем нараховано три проценти річних в розмірі 524,90 грн. та втрати від інфляції в розмірі 2 444,78 грн. Обставини щодо стягнення вказаних нарахувань в примусовому порядку стали підставою для звернення АТ "Харківобленерго" до суду із даним позовом.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зі змістом якої кореспондуються і приписи статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 ГК України).

Частиною третьою статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статті 193 ГК України та статті 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Крім того, за змістом статті 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. Аналогічні застереження містить стаття 525 ЦК України.

Згідно також з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням інфляційних витрат на суму боргу та процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже, в даному випадку, за порушення виконання грошового зобов`язання на відповідача покладається відповідальність відповідно до статті 625 ЦК України, яка полягає у приєднанні до невиконаного обов`язку, нового додаткового обов`язку у вигляді сплати процентів річних від простроченої суми.

Також чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення (чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання), а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Таким чином, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін. Відтак, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши відповідні нарахування, суд встановив, що заявлені позивачем до стягнення з Інституту "Укренергомережпроект" три відсотки річних на суму 524,90 грн. та інфляційні втрати на суму 2 444,78 грн., нараховані у період січень - червень 2021 року у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії № 4-1044С від 18.05.2007, не суперечать вимогам чинного законодавства та арифметично вірними. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову АТ "Харківобленерго".

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частиною першою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги АТ "Харківобленерго" у даній справі задоволено у повному обсязі, а відтак витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн. також покладаються на Державне підприємство "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут "Укренергомережпроект".

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 13, 73-80, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Харківобленерго" - задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Державний проектно-вишукувальний та науково-дослідний інститут "Укренергомережпроект" (місцезнаходження: 61050, місто Харків, Набережна Гімназійна, будинок 2; ) на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" (місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Плеханівська, будинок 149; ) три відсотки річних в розмірі 524,90 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 444,78 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 ГПК України, з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, а також пункту 4 розділу X Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "05" жовтня 2021 р.

Суддя В.В. Рильова

справа № 922/3122/21