ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" вересня 2021 р.Справа № 924/564/21

Господарський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Грамчука І.В., при секретарі судового засідання Мазій І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні матеріали

за заявою підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 ПЛЮС", м. Волочиськ Хмельницької області

до фізичної особи - підприємця Коваль Лариси Василівни, м. Волочиськ Хмельницької області

про виселення

(розгляд заяви адвоката Заїки В.В. - представника згідно ордеру фізичної особи - підприємця Коваль Лариси Василівни, м. Волочиськ (вх. № 05-22/2081/21 від 14.09.2021р.) про зупинення провадження у справі)

за участю представників:

позивача: Коновалова М.А. - представник згідно ордеру;

відповідача: Заїки В.В. - представник згідно ордеру

Згідно отриманої судом заяви (вх. № 05-08/1291/21 від 31.05.2021р.) ПІДПРИЄМСТВО СПОЖИВЧОЇ КООПЕРАЦІЇ "СТ КООП 2015 ПЛЮС" із 14 квітня 2021 року є власником нежитлового приміщення, ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що знаходиться у АДРЕСА_1 . Право власності позивача на вказане майно виникло на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2021 року, посвідченого Оксанюк А.А. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального договору Оксанюк А.А. за р/н 2461.

Первісним власником вказаного приміщення було Волочиське районне споживче товариство, яке 16 березня 2016 року передало майно в оренду ФОП Коваль Л.В. При цьому, Волочиське РАЙСТ продало приміщення ресторану «Дружба» позивачу (ПСК «СТ КООП 2015 ПЛЮС» після припинення договору оренди із ФОП « ОСОБА_1 .

На час звернення заявника до суду фізична особа-підприємець Коваль Лариса Василівна користується вищевказаним нерухомим майном без будь-якої правової підстави, чим на переконання заявника, порушує його право на здійснення користування власним майном. Дана обставина стала підставою для звернення ПСК «СТ КООП 2015 ПЛЮС» до суду, оскільки на думку позивача, відповідач не є ні власником, ні орендарем спірного майна.

В межах підготовчого провадження на адресу суду надійшло клопотання (вх. № 05-22/2081/21 від 14.09.2021р.) адвоката Заїки В.В. - представника згідно ордеру фізичної особи - підприємця Коваль Лариси Василівни, м. Волочиськ про зупинення провадження у справі.

Обґрунтовуючи неможливість вирішення спору по суті вимог представник відмітив, що в Господарському суді Хмельницької області розглядається справа щодо виселення ОСОБА_1 з приміщення, що розташоване у АДРЕСА_1 .

Додатково заявник повідомив, що ОСОБА_1 уклала договір 16.03.2016 року з Волочиським районним споживчим товариством про оренду нерухомого майна з правом викупу (ресторан «Дружба»), що розташоване у АДРЕСА_1 .

Оренда тривала до 16 березня 2021 року. Заборгованості по орендній платі немає, у лютому 2021 року сплачені кошти за січень, лютий, березень.

На час укладення вказаного договору майно перебувало в занедбаному стані та використовувати його за призначенням було неможливо.

За отримані кредитні кошти ОСОБА_1 здійснила капітальний ремонт приміщення га загальні поліпшення на суму більше ніж на 3 млн. грн.

Значні кошти були вкладені в популяризацію вказаного ресторану, рекламу, неодноразово організовувалися заходи з запрошенням відомих українських виконавців.

На сьогодні ресторан «Дружба» у м. Волочиськ є популярним та якісним закладом в якому замовляють банкети та відповідно навіть у цей скрутний час ресторан приносить непогані прибутки.

ОСОБА_1 у січні 2021 року знаючи, що після закінчення договору оренди має право викупити фактично створений нею ресторан звернулася до голови Волочиського районного споживчого товариства з питанням як правильно організувати купівлю приміщення та за яку суму коштів.

Але ОСОБА_1 було повідомлено, що на її бізнес уже є претенденти, а тому приміщення їй продавати ніхто не збирається і що по закінченню договору вона має виїхати, залишити всі поліпшення, які вона здійснила тому що її господарська діяльність цікавить «дуже впливових людей».

Починаючи з січня 2021 року до ОСОБА_1 почали надходити погрози та вимоги щоб вона покинула приміщення ресторану в іншому випадку її буде виселено, що приміщення необхідно покинути, так як у неї можуть виникати і інші проблеми пов`язані не тільки з бізнесом, але і зі здоров`ям її чи її працівників.

Враховуючи те, що їй прямо і зрозуміло повідомили, що виконувати умов договору щодо викупу приміщення керівник Волочиського районного споживчого товариства не збирається, більше того під психологічним примусом змушує не виконувати угоду і ОСОБА_1 , вона звернулась за захистом своїх прав до суду з проханням зобов`язати Волочиське районне споживче товариство виконати вимоги договору.

Після того як керівництву Волочиського районного споживчого товариства стало відомо, що до суду подано позовну заяву, сприяючи в реалізації умислу щодо рейдерського захоплення, керівник Волочиського районного споживчого товариства всупереч вимог законодавства, передбаченого зокрема і ст. 777 ЦК України, і умовами самого договору, фіктивно продає приміщення Підприємству споживчої кооперації «СТ КООП 2015 ПЛЮС». Таким чином власником ресторану стає не ОСОБА_1 , яка має право на його викуп, а заінтересовані у захоплені її бізнесу особи.

Окрім того представник зазначив, що підприємство яке фіктивно придбало ресторан було створено 12.03.2021 року, а вже 14.04.2021 року підприємство купує приміщення за ціною більше як 5 млн. грн. Виникає запитання, а звідки за місяць такі гроші ? Хто насправді оплачує цю покупку ? На сьогодні з метою припинення рейдерського захоплення ОСОБА_1 звернулася за захистом своїх прав до суду, яким розглядається справа № 924/565/21 щодо визнання недійсним договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 14.04.2021 року на підставі якого позивач зареєстрував право власності на приміщення за собою.

Також розглядається позовна заява № 924/266/21 щодо зобов`язання Волочиського районного споживчого товариства, яке здійснило протиправне відчуження спірного приміщення на користь Позивача.

У разі задоволення вказаних позовних заяв реєстрація права власності на вказане приміщення не буде рахуватися за Позивачем, а тому і підстав для задоволення заяви про виселення ОСОБА_1 із спірного приміщення не буде.

За таких обставин, на думку заявника, існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Враховуючи вказане та те, що рішення у справі № 924/565/21 та рішення у справі № 924/266/21 може вплинути на обґрунтування позовних вимог у справі, яка розглядається у провадженні № 924/564/21, а тому адвокат відповідно до вимог ст. 227 ГПК України просив зупинити провадження у справі.

Наразі судом отримано (вх. № 05-22/7930/21 від 29.09.2021р.) Заперечення на клопотання про зупинення провадження, у відповідності до яких Господарським судом Хмельницької області розглядається справа № 924/5 64/21 за позовом ПСК «СТ КООП 2015 ПЛЮС» до ФОП Коваль Л.В. про виселення із нежитлового приміщення.

Представником відповідача подано клопотання, в якому він просить суд зупинити провадження у даній справі до прийняття рішення у справах № 924/565/21 та № 924/266/21.

Своє клопотання позивач мотивує тим, що судами розглядаються наступні справи:

1. Справа № 924/565/21 за позовом фізичної особи-підприємця Коваль Лариси Василівни до Волочиського районного споживчого товариства до підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 ПЛЮС" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів: товариства з обмеженою відповідальністю „Експо Проперті Груп" про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14.04.2021р. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2021 року у позові відмовлено.

2. Справа № 924/266/21 за позовом фізичної особи-підприємця Коваль Лариси Вікторівни до Волочиського районного споживчого товариства, третя особа ПСК «СТ КООП 2015 плюс» про зобов`язання виконати умови договору. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 07.07.2021 року у позові відмовлено.

В подальшому ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.08.2021р. у справі №924/266/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Коваль Л.В. на рішення Господарського суду Хмельницької області від 07.07.2021 у справі № 924/266/21. Ухвалою від 30.08.2021 року призначено справу до розгляду на 11.10.2021 року.

Разом з тим, на думку представника, клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню, виходячи із наступного :

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За наведеною нормою обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи необхідно розуміти неможливість господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

По своїй суті зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Враховуючи приписи пункту 5 частини першої ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі N 924/645/18 та від 20.12.2019 у справі N 910/13234/18, від 13.09.2019 у справі N 912/872/18, від 21.02.2019 у справі N 910/974/18.

Клопотання позивача не містить обґрунтування того, що зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, а за цих обставин згідно із положеннями п. 5 ч. 1 статті 227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Виходячи з аналізу положень статті 2 ГПК України, на господарське судочинство покладено обов`язок забезпечення розумності строків розгляду справ, а на сторони - неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі «Фрідлендер проти Франції», рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України»).

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 25.05.2018 у справі N 910/31771/18, від 02.06.2020 у справі N 910/6674/19.

У матеріалах справи, що розглядається, в межах підготовчого провадження, та на виконання його завдань, зібрано достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду інших справ, суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті даної справи.

При цьому, посилання відповідача на те, що у справі № 924/565/21 розглядаються вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірного майна в той час як у даній справі позов ґрунтується саме на підставі оскаржуваного правочину, не свідчать про неможливість розгляду даної справи, зважаючи на презумпцію правомірності правочину, визначену приписами ст. 204 Цивільного кодексу України. Слід враховувати, що закріплена зазначеною статтею ЦК України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Також, відповідач, посилаючись на можливе подальше визнання недійсним договору купівлі-продажу, не врахував, що вказана обставина може бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами.

Аналогічна позиція викладена в КГС ВС в Постанові від 01.04.2021 у справі № 902/1177/15.

Отже, вимога зупинити провадження у справі заявлена без врахування вимог пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, оскільки не містить аргументованих та переконливих мотивів необхідності зупинення провадження у справі, як щодо об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 924/565/21 та № 924/266/21, так і стосовно того, що зібрані у цій справі докази дійсно не дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89р. зі справи "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Підсумовуючи вище викладене та на підставі пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України, позивач просив суд відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі № 924/564/21.

Окрім того в додаткових поясненнях (вх. № 05-22/7931/21 від 29.09.2021р.) представник позивача звернув увагу суду на те, що в ході підготовчого провадження визначено обставини справи, які підлягають встановленню, а також встановлено потребу остаточного визначення позовних вимог в аспекті займаної відповідачем площі нежитлового приміщення, із якої позивач просить здійснити виселення.

За таких обставин, позивач вважає за необхідне із цього приводу надати наступні пояснення та нормативне обґрунтування наявних позовних вимог :

Підприємство споживчої кооперації "СТ КООП 2015 ПЛЮС" із 14 квітня 2021 року є власником нежитлового приміщення, ресторан «Дружба», загальною площею 433,1 м.кв., що знаходиться у місті Волочиськ по вулиці Незалежності у будинку під номером 7а.

Спірне майно перебувало в оренді відповідачки на підставі укладеного між Волочиським районним споживчим товариством та фізичною особою-підприємцем Коваль Ларисою Василівною договору оренди приміщення від 16 березня 2016 року. Згідно з п. 1.1 Договору оренди було визначено, що Волочиське районне споживче товариство (Орендодавець) передає, а Коваль Лариса Василівна (Орендар) приймає у строкове платне користування 70/100 частин нежитлової будівлі, ресторан «Дружба», що розташована в місті Волочиськ по вулиці Незалежності № 7а Хмельницької області. В оренду передається площа 361,6 м.кв.

В ході підготовчого провадження виникло питання щодо того, щодо якої саме частини (площі) Позивач-власник приміщення вимагає усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

На переконання представника, дане питання слід розглядати в аспекті ефективності способу захисту порушеного права власника нерухомого майна.

Слід зазначити, що станом на сьогодні відповідач ФОП Коваль Л.В. фактично займає все належне позивачу нежитлове приміщення площею 433,1 м.кв. Фізичний доступ власника до нерухомого майна обмежений повністю, оскільки входи до приміщення заблоковані та контролюються відповідачкою.

Та обставина, що в 2016 році відповідачка отримала в оренду іншу площу не свідчить про те, що саме таку частину нерухомого майна вона займала на момент пред`явлення позову, чи займатеме її на момент вирішення справи або на момент виконання рішення суду.

Саме тому, на думку представника, найбільш ефективним способом захисту порушених прав відповідача є усунення перешкод в користуванні належним йому нерухомими майном в саме в цілому, а не в певній частині. Вимога про виселення відповідача із частини нежитлового приміщення сама по собі не може вважатися ефективним способом захисту порушеного права власника на користування своїм майном. Адже в результаті задоволення такої вимоги, у випадку, якщо відповідач займає все приміщення в цілому, право власника захищене не буде, що змусить власника звертатися до відповідача із вимогою звільнити частину нерухомого майна, яка не увійшла резолютивної частини рішення суду, а в разі незгоди ФОП Коваль Л.В. - до суду із новим позовом.

Подібна позиція щодо ефективності способу захисту міститься в постанові ВП ВС від 23.06.2020 р. по справі № 909/337/19, в якій наявний висновок про те, що, якщо позивач після задоволення його позовних вимог буде змушений звертатись до суду із новим позовом, то обраний ним спосіб захисту порушених прав вважається неефективним.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси (постанова КГС ВС від 28 травня 2020 року у справі № 910/7164/19).

Визначена статтею 2 ГПК України мета здійснення судочинства, а саме те, що за наслідками розгляду судової справи має здійснюватися ефективний захист порушених невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб означає, що спрямованість судового процесу і його результату на ефективний захист є тим критерієм, відповідно до якого суди мають вирішувати ті питання і застосовувати свої дискреційні повноваження, які надані їм процесуальним законом.

Згідно з ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Речі є об`єктами цивільних прав згідно з ст. 177 ЦК України.

Статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до приписів статті 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно статті 386 цього кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Положеннями статті 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже обраний позивачем спосіб захисту власності шляхом виселення відповідача із нежитлового приміщення є таким, що забезпечує належний захист прав позивача. Такий висновок міститься в постанові ВГСУ від 23.08.2017 по справі № 922/388/17.

Зміст права власності полягає у тому, що згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 386 цього кодексу держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Характерною ознакою позову про усунення перешкод в користуванні належним позивачу майном (негаторного позову) є протиправне вчинення третьою особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Вказана позиція міститься в постанові ВГСУ від 23.04.2009 року по справі № 5/510-08.

Зважаючи на те, що стаття 391 Цивільного кодексу України не встановлює ознаку протиправності дій особи, для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження існували обов`язково, щодо об`єкту нерухомого майна в цілому, а не певної його частини не виділеної в натурі.

Достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об`єктивно порушували права власника і були протиправними. Однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову, а також відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин.

За таких обставин представник дійшов висновку, що всі вищевказані вимоги при пред`явленні позову дотримані позивачем в повному обсязі, а тому вважає, що обраний позивачем спосіб захисту та визначення позовних вимог згідно з позовною заявою забезпечить ефективний захист порушених прав позивача, адже є таким, що відповідає змісту відповідного права та характеру його порушення.

Вислухавши міркування повноважних представників сторін та дослідивши наявні у матеріалах справи докази судом враховуються вимоги ст. 227 ГПК України, якою унормовано обов`язок суду зупинити провадження у справі у випадках :

1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;

2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;

3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;

4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;

5) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

2. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що підставою для звернення до суду підприємства споживчої кооперації "СТ КООП 2015 ПЛЮС" м. Волочиськ по справі № 924/564/21 є спір про виселення фізичної особи-підприємця Коваль Ларису Василівну із належного позивачу нежитлового приміщення ресторану «Дружба», що знаходиться за адресою: Хмельницька область, місто Волочиськ, вулиця Незалежності, будинок 7а, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, яка по завершенню договору оренди з попереднім власником не повернула та за відсутності достатніх правових підстав продовжує безоплатне використання цього приміщення, а позовні вимоги обґрунтовані триваючим і неправомірним обмеженням відповідачем права підприємства на використання належної останньому нерухомості, право власності позивача на яку виникло на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального договору Оксанюк А.А. за р/н 2461, за відсутності доказів на підтвердження об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі, у задоволенні клопотання адвоката Заїки В.В. - представника згідно ордеру фізичної особи - підприємця Коваль Лариси Василівни, м. Волочиськ (вх. № 05-22/2081/21 від 14.09.2021р.) про зупинення провадження у справі № 924/564/21 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 1-15, 41, 42, 49, 50, 73-80, 91, 92, 120, 121, 161, 169, 170, 194-196, 201-216, 227, 228, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката Заїки В.В. - представника згідно ордеру фізичної особи - підприємця Коваль Лариси Василівни, м. Волочиськ (вх. № 05-22/2081/21 від 14.09.2021р.) про зупинення провадження у справі № 924/564/21.

Ухвала набирає законної сили 29.09.2021р. та оскарженню не підлягає.

Виготовлення повного тексту ухвали завершено 05.10.2021р.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://km.arbitr.gov.ua.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (31200, Хмельницька область, Волочиський район, м.Волочиськ, вул.Незалежгності, буд.7а),

3- представнику позивача адвокату Коновалову М.А. (вул.Чорновола,88, м.Хмельницький, 29010)

4 - відповідачу ( АДРЕСА_2 ).