ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2954/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Прохорова С.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 11, )
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Він ХХІ" (62495, Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Овочева, 1А, )
про стягнення коштів
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Він ХХІ" в якому, згідно прохальної частини, просить суд стягнути з відповідача 27 218,02 грн.

В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг №У2745/05 від 05.10.2020 в частині реєстрації податкової накладної.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2021, для розгляду справи було визначено суддю Прохорова С.А.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.07.2021 було залишено позовну заяву без руху для надання останнім обґрунтованого розрахунку позовних вимог.

09.08.2021 позивач подав до господарського суду Харківської області заяву (вх. № 18574) про усунення недоліків в якій зазначив, що в позовній заяві було допущено описку, а позовні вимоги позивача заявлені в розмірі 15 802,84 грн штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.08.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 10.08.2021 було роз`яснено сторонам, що процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У встановлені судом строки додаткових письмових доказів, клопотань, заяв та пояснень від сторін до суду не надійшло.

Згідно з частиною третьою статті 252 ГПК України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх. №20003 від 30.08.2021) в якому він заперечує проти вимог позивача. Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень, вказує на фактичне виконання ним податкових зобов`язань, відсутність господарсько-правового порушення для застосування штрафних санкцій, безпідставність посилання позивача на ст. 224 Господарського кодексу України, та невірний розрахунок самих заявлених вимог.

Позивачем надано відповідь на відзив відповідача (вх. №21061 від 09.09.2021) в якій він не згоден з твердженнями відповідача та просить задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом було встановлено наступне.

05.10.2020 р. між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО - ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ (надалі - Позивач, АТ ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ГУД ВІН XXI (надалі - Відповідач, ТОВ ГУД ВІН XXI) був укладений Договір про надання послуг № У2745/05 (надалі - Договір).

Згідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Відповідач як Виконавець зобов`язується за завданням Позивача як Замовника протягом визначеного в Договорі строку надати наступні послуги, а Позивач зобов`язується оплатити надані послуги за актом здавання-приймання наданих послуг, згідно з Договором.

05.10.2020 р. до Договору було підписано Додаток № 3 (специфікація) на загальну суму 365 000,00 грн з ПДВ.

02.11.2020 р. згідно видаткової накладної № 0211/024 Відповідачем було поставлено Товар на загальну суму 343 548,20 грн з ПДВ.

Умовами договору №У2745/05, а саме, п. 7.1, сторони домовились, що відповідач повинен протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань, скласти електронну податкову накладну згідно до вимог чинного законодавства, зареєструвати її в єдиному реєстрі податкових накладних та направити Позивачу через систему електронного документообігу.

В обгрунтвання своїх вимог, позивач зазначає, що 02.11.2020 р. Відповідачем була зареєстрована податкова накладна, але не належним чином. 24.12.2020 р. була надана корегована видаткова накладна, але з простроченням у 46 к/д, про що свідчать розрахунок коригування кількісних і вартісних показників № 766 від 21.12.2020 р. та квитанція № 1 від 24.12.2020 р. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача штрафни санкції за несвоєчасне подання податкової накладної.

За порушення строків реєстрації податкової накладної в єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого п.7.1. договору, позивачем нараховано штраф у розмірі 0,1% за кожен день прострочки реєстрації податкової накладної у сумі 15 802,84 грн за період з 08.11.2020 по 23.12.2020, проти чого заперечує відповідач.

Наведене і є причиною спору.

Предметом доказування у цій справі є наявність підстав для застосування відповідальності за порушення зобов`язань за договором щодо належної та своєчасної реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

Згідно з приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші), чи утриматися від виконання певних дій, а інша сторона має право вимагати виконання такого обов`язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приписами ч. 1 ст. 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно п.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір про надання послуг № У867/03 від 09.04.2020 має ознаки договору про надання послуг та договору підряду, оскільки даний договір породжує зобов`язання сторін, що підпорядковуються різним інститутам цивільного права.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Господарський кодекс України визначає поняття санкцій у господарських правовідносинах: Відповідно до частини першої статті 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вже зазначалось, п. 9.4 Договору сторони обумовили, що за кожний день прострочення надання належним чином складеної та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних електронної податкової накладної за виконані роботи виконавець сплачує замовнику штраф в розмірі 0,1 % від загальної суми з ПДВ такої податкової накладної. Штраф нараховується за кожен день періоду від дати виникнення порушення строку, вказаного в п. 7.1. Договору, до дати реєстрації виконавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних електронної податкової накладної складеної відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 201.1, абзаців першого, другого пункту 201.10 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку на додану вартість зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, встановлюючи відповідальність постачальника у виді штрафу в розмірі 0,1 % від загальної суми з ПДВ не зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних електронної податкової накладної, сторони тим самим фактично передбачили компенсацію позивачеві негативних наслідків, що можуть у нього виникнути в разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості отримання позивачем у зв`язку з цим податкового кредиту.

Тобто, передбачена п. 9.4 договору відповідальність виконавця не пов`язана з виконанням ним своїх зобов`язань щодо виконання робіт, оскільки виникає в разі невиконання виконавцем вимог податкового законодавства.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом частини 2 статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Договір, який є підставою даного позову, передбачає в п. 9.4 зобов`язання, яке виникає у відповідача не перед позивачем, а з податкових правовідносин. Невиконання або неналежне виконання платника податків своїх обов`язків, передбачених Податковим кодексом України, не може бути підставою для покладення господарської відповідальності за договором про надання послуг на виконавця у вигляді сплати штрафу за порушення податкового зобов`язання платником податків.

Зазначення сторонами у договорі про обов`язок відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної, у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміну характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Таким чином, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на продавця господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.04.2018 у справі №902/380/17, від 07.02.2019 у справі №913/272/18, від 18.11.2019 у справі №904/5949/18.

Більш того, доказів понесення збитків у вигляді зайво сплаченої суми податку на додану вартість у заявленому розмірі позивач не надав. З пояснень, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив не вбачається, що станом на дату звернення з позовом до суду позивачем не було використано податковий кредит.

Крім того, слід зазначити, що абзацами чотирнадцятим шістнадцятим п. 201.10 ст. 201 ПКУ встановлено, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в ЄРПН, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200 прим. 1.3 ст. 200 прим. 1 ПКУ протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідній податковій накладній та/або розрахунку коригування.

Вказаний термін застосовується до податкових накладних та/або розрахунків коригування, дата складання яких припадає на періоди після набрання чинності змінами до відповідної норми ПКУ, тобто після 01.01.2017.

Суд наголошує, що можливість і порядок коригування податкової накладної передбачені податковим законодавством і не можуть змінюватись чи звужуватись умовами договору.

Передбачена пунктом 9.4. Договору відповідальність постачальника не пов`язана з виконанням ним своїх основних зобов`язань за Договором, оскільки виникає в разі невиконання постачальником приписів податкового законодавства.

Зі змісту статей 3, 173 Господарського кодексу України вбачається, що зобов`язанням (господарським зобов`язанням) є обов`язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору. З урахуванням викладеного, обумовлені у договорі обов`язки відповідача щодо надання та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, не є господарським зобов`язанням та/або правилом здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання цих умов договору не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог частини 1 статті 230, статті 218 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 у справі №908/3565/16.

З огляду на вищезазначене у сукупності, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для притягнення ТОВ «ГУД ВІН ХХІ» до господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення штрафу, передбаченого пунктом 9.4. Договору.

При цьому, посилання позивача на правові позиції господарських судів першої інстанції в аналогічних спорах (справи №911/3725/16, №910/15114/19, №908/3176/20) є безпідставним, оскільки відповідно до приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, а не судів першої інстанції.

Усі інші доводи учасників справи, окрім викладених у мотивувальній частині рішення, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 126, 129, 130, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Учасники справи:

Позивач - Акціонерне товариство "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (53300, Дніпропетровська область, м. Покров, вул. Центральна, 11, ).

Відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Він ХХІ" (62495, Харківська область, Харківський район, смт. Васищеве, вул. Овочева, 1А, ).

Повне рішення складено "04" жовтня 2021 р.

Суддя С.А. Прохоров