РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2021Справа № 910/4678/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»

до Акціонерного товариства «Укрсиббанк»

третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1

третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про стягнення 71471,20 грн.

Представники учасників справи:

від позивача: Піщанський О.В.;

від відповідача: Доценко В.В.;

від третьої особи 1: не з`явився;

від третьої особи 2: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» з вимогами до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення 71471,20 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що ним на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 були застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Hyundai, державний номер НОМЕР_1 .

05.05.2018 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного ТЗ та автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_2 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Hyundai, державний номер НОМЕР_1 . У зв`язку з виплатою страхового відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 у сумі 171471,20 грн, до позивача перейшло право вимоги до особи, винної в ДТП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Renault, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована позивачем (Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка») за Полісом АК/5664698 (ліміт відповідальності - 100000,00 грн; франшизи - 0,00 грн).

Таким чином, оскільки ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до Полісу АК/5664698 становить 100000,00 грн, звертаючись з даним позовом до суду та посилаючись на норми ст. 1194 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача (як страхувальника за Полісом АК/5664698) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за Полісом АК/5664698, тобто грошові кошти у сумі 71471,20 грн (171471,20 грн - «мінус» 100000,00 грн).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 відкрито провадження у справі №910/4678/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (без повідомлення (виклику) учасників справи), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

21.04.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 не набрав чинності. Крім того, відповідач зазначив, що винною в ДТП особою було у повному обсязі відшкодовано потерпілій особі завдану шкоду, з огляду на що позивач має право на повернення виплаченого ним страхового відшкодування, а позовні вимоги до відповідача є безпідставною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.06.2021.

У підготовчому засіданні 30.06.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 21.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2021 залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У підготовчому засіданні 21.07.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження та 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 31.08.2021.

31.08.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 31.08.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 15.09.2021.

У підготовчому засіданні 15.09.2021 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.09.2021.

29.09.2021 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення по справі, які суд долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 29.09.2021 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.09.2021 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 29.09.2021 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №754/15434/18, яка набрала законної сили 20.02.2020, встановлено, що ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Renault, державний номер НОМЕР_2 , порушив п.п. 1.5, 2.3 «б», 11.4 Правил дорожнього руху України та п. 1.1 додатку №2 до Правил, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №754/15434/18 звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням з потерпілими на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України; встановлено, що ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, яке згідно зі ст. 12 Кримінального кодексу України є необмеженим злочином невеликої тяжкості.

29.11.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226, предметом якого є страхування майнових інтересів, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Hyundai, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1.2.7 договору строк його дії встановлено з 05.12.2017 по 04.12.2018.

З пункту 1.2.8 договору вбачається, що страховий платіж становить 2162,00 грн та підлягає сплаті до 04.12.2017.

У п. 3.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 зазначено, що договір набирає чинності та страхове покриття починається з 00.00 годин дати, наступної за датою сплати страхового платежу в касу страховика або зарахування на поточний рахунок страховика страхового платежу в розмірі та у строк, які зазначені у договорі.

Судом встановлено, що відповідно до платіжного доручення @2PL705905 від 01.12.2017 було сплачено страховий платіж у сумі 2162,00 грн (призначення платежу - за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017).

Крім того, позивачем 15.09.2021 долучено до матеріалів справи копію меморіального ордеру №@PL705905 від 01.12.2017 про сплату страхового платежу у сумі 2162,00 грн (призначення платежу - за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017; ОСОБА_1 ).

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що станом на дату ДТП (05.05.2018) Договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 був чинним, а майнові інтереси ОСОБА_1 , що пов`язані з автомобілем Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , були застраховані позивачем відповідно до умов вказаного договору.

За наведених обставин, суд відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та у письмових пояснення (подані до суду 29.09.2021), щодо відсутності доказів набрання чинності Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 та наявності у позивача підстав для виплати страхового відшкодування відповідно до умов вказаного договору.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до розділу 2 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 повне конструктивне або фізичне знищення ТЗ - це такий рівень пошкодження ТЗ внаслідок настання страхового випадку, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% від дійсної вартості ТЗ на момент укладення договору.

Відповідно до п. 9.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 у разі настання страхового випадку за ризиком «незаконне заволодіння» або у випадку «повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ» страховик здійснює виплату страхового відшкодування в розмірі страхової суми за відрахуванням франшизи, знецінення ТЗ за період дії договору, яка розраховується відповідно до п. 9.2.1 договору, та вартості залишків пошкодженого ТЗ.

Згідно з п. 1.2.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 розмір франшизи за випадком «повного конструктивного або фізичного знищення ТЗ» становить 5% від страхової суми, зазначеної у п. 1.2.4 договору, але не менше 500 Євро.

У п. 1.2.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 зазначено, що страхова сума становить 235000,00 грн.

Згідно з п. 9.2.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 вартість залишків пошкодженого ТЗ визначається за вибором страховика за допомогою оцінки на онлайн-аукціоні з продажу автомобілів або на підставі висновку незалежного експерта.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №32С/05/18 від 22.05.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем Вілько О.Г. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №730/17 від 24.07.2017), ринкова вартість транспортного засобу Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , на момент пошкодження становить 188496,00 грн; вартість відновлювального ремонту становить 722415,13 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, становить 188496,00 грн.

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 (722415,13 грн) перевищує його дійсну вартість на дату укладення договору (235000,00 грн), відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 вказаний ТЗ є повністю конструктивно (фізично) знищеним, а розмір страхового відшкодування визначається на умовах п. 9.2 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, вартість залишків автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , у сумі 38000,00 грн була визначена позивачем на підставі зобов`язуючих пропозицій (онлайн-аукціон), що відповідає п. 9.2.2 договору страхування.

На підставі страхового акту №00259085 від 05.08.2019, складеного позивачем з урахуванням п. 9.2 договору страхування (зі зносом за період дії договору, франшизи та вартості залишків), Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» 06.08.2019 було виплачено страхове відшкодування за Договором добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 у розмірі 171471,20 грн, що підтверджується платіжним дорученням №101749 від 06.08.2019.

Судом встановлено, що станом на дату ДТП (05.05.2018) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Renault, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» за Полісом АК/5664698 (франшиза - 0,00 грн, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 100000,00 грн).

Оскільки ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до Полісу АК/5664698 становить 100000,00 грн, звертаючись з даним позовом до суду та посилаючись на норми ст. 1194 Цивільного кодексу України, позивач просить суд стягнути з відповідача (як страхувальника за Полісом АК/5664698) різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою за Полісом АК/5664698, тобто грошові кошти у сумі 71471,20 грн (171471,20 грн - «мінус» 100000,00 грн).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Суд зазначає, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. пункт 35 цієї постанови). А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , перевищує його дійсну вартість до ДТП, вказаний автомобіль вважається фізично знищеним також і відповідно до норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

В такому випадку його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до (188496,00 грн) та після дорожньо-транспортної пригоди (38000,00 грн), тобто сума 150496,00 грн.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/5664698 становить 0,00 грн, а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100000,00 грн.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/5664698 у межах фактично здійснених ним витрат (171471,20 грн.), беручи до уваги фізичне знищення автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , суд дійшов висновку, що за Полісом АК/5664698 підлягає відшкодуванню сума у розмірі 100000,00 грн.

Предметом спору у даній справі є стягнення різниці між фактичним розміром завданої власнику ТЗ Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , шкоди та страховим відшкодуванням за Полісом АК/5664698.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, законодавством встановлено принцип повного відшкодування шкоди, яка завдана майну юридичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вказано в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №754/15434/18, ОСОБА_2 керував автомобілем Renault, державний номер НОМЕР_2 , який належить Акціонерному товариству «Укрсиббанк».

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/5664698 страхувальником є відповідач - Акціонерне товариство «Укрсиббанк».

Відповідачем у відзиві на позовну заяву не було наведено жодних заперечень щодо наявності у відповідача обов`язку відшкодувати позивачу шкоду, на підставі ст.ст. 1172, 1194 Цивільного кодексу України.

Однак, у відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №754/15434/18 було звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України у зв`язку з примиренням з потерпілими на підставі ст. 46 Кримінального кодексу України.

Зокрема, як вбачається з мотивувальної частини ухвали, в результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми лівого передпліччя: рана (визначена клінічними лікарями як забійна) в проекції середньої третини лівого передпліччя (діаметр рани 1.5 2 (см)), яка має сполучення з уламковим переломом обох кісток лівого передпліччя на межі проксимальної та середньої третин (зі зміщенням уламків); закритої травми лівого стегна: уламковий перелом лівої стегнової кістки у проксимальної третини (зі зміщенням уламків); садна (без опису морфології) обох гомілок, голови, грудної клітки, синця правої тім`яної ділянки, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми правого передпліччя перелом правої променевої кістки в типовому місці (зі зміщенням уламків); закритої черепно-мозкової травми: рана (визначена клінічними лікарями як рана) у ділянці носу зліва (3х1 (см)); перелому кісток носу; рани (визначені клінічними лікарями як забійна) тім`яної ділянки голови справа; численні подряпини обличчя, струсу головного мозку, які у своїй сукупності відносяться де тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні заявила клопотання по звільнення обвинуваченого ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілими, та зазначила, що завдана кримінальним правопорушенням шкода була відшкодована в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_1 підтримав клопотання ОСОБА_3 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 повністю визнав свою вину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілими.

Згідно зі ст. 46 Кримінального кодексу України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом у справі №754/15434/18 було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_2 раніше не судимий, повністю відшкодував завдані потерпілим збитки та примирився з потерпілими.

Відповідно до п. 10.1.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є отримання страхувальником повного відшкодування збитків від особи, винної у їх заподіянні.

Згідно з п. 10.3 Договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №030229/4600/0000226 від 29.11.2017 у разі виявлення після виплати страхового відшкодування обставин, вказаних у п. 10.1 договору, страховик має право вимагати від страхувальника повернення раніше виплачених сум, а страхувальник на вимогу страховика зобов`язаний їх повернути в 30-ти денний строк.

З приводу викладеного вище суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, виправдувальним вироком суду у кримінальному провадженні, ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом.

Відповідачем під час розгляду судом даної справи не було надано доказів повного відшкодування шкоди особою, винною у їх заподіянні ( ОСОБА_2 ) потерпілій особі, що є підставою вимагати позивачем повернення виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування, тоді як обставини щодо відшкодування винною в ДТП особою завданих збитків у повному обсязі, які встановлені в ухвалі Деснянського районного суду міста Києва від 12.02.2020 у справі №754/15434/18, в силу ч. 8 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не мають преюдиційного значення, а, отже, тягар доведення наявності таких обставин покладається на відповідача.

При цьому, відповідачем під час розгляду судом справи не заявлялось клопотань про витребування матеріалів справи №754/15434/18 з метою їх дослідження.

Враховуючи вище викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності та враховуючи, що страхувальником за Полісом АК/5664698 є Акціонерне товариство «Укрсиббанк» (ліміт відповідальності - 100000,00 грн, франшиза - 0,00 грн), беручи до уваги положення ст.ст. 1166, 1172, 1194 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що для повного відшкодування шкоди, завданої власнику автомобіля Hyundai, державний номер НОМЕР_1 , відповідач повинен сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 50496,00 грн (150496,00 грн. - «мінус» 100000,00 грн.).

За таких обставин, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про стягнення 71471,20 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 50496,00 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12; ідентифікаційний код: 09807750) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В; ідентифікаційний код: 20033533) грошові кошти у розмірі 50496 (п`ятдесят тисяч чотириста дев`яносто шість) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1603 (одна тисяча шістсот три) грн 81 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ч.1 ст.256 та п.п.17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст складено та підписано 05.10.21

Суддя О.М. Спичак