ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1204/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.,

за участю представників:

від позивача: Сивець О.І. - особисто, адвокат Губський А.В. - ордер,

від відповідача: голова Сідіропуло О.Д., адвокат Максименко С.А. - ордер,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1204/21

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до відповідача: Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» (вул. Люстдорфська дорога, № 121, м. Одеса, 65088, )

про визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору.

29.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20», в якому просить суд визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» про обрання головою ЖБК ОСОБА_2 , оформлене протоколом від 07.11.2020р.

2. Короткий зміст аргументів учасників справи

2.1. Аргументи Позивача

ОСОБА_1 , є членом Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» та власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією договору дарування, посвідченим 30.04.2004 приватним нотаріусом ОМНО Т.О. Нефедовою за р.№ 1244.

Протоколом загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» №8 від 29.10.2020 ОСОБА_1 обрано головою правління, що підтверджується копією протоколу №8 від 29.10.2020.

Як вказує позивач, протоколом загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» від 07.11.2020 обрано головою правління ОСОБА_2 , проте із зазначеним протоколом ОСОБА_1 не ознайомлено, його копію не надано, участі у голосуванні він не брав.

10.11.2020 ОСОБА_2 повідомив, що він тепер є новим головою правління Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» і у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься відповідний запис.

Однак, за твердженням позивача, рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» про обрання головою правління ОСОБА_2 , оформлене 07.11.2020, є недійсним та підлягає скасуванню оскільки під час прийняття оскаржуваного рішення не було дотримано вимог закону про порядок скликання і проведення зборів.

Відтак, позивач зауважує, що збори членів ЖБК «Жовтневий-20», які відбувалися 07.11.2020 не були черговими, тому повинні були скликатися за ініціативою не менш третини його членів; ревізійною комісією (ревізора); органа керування кооперативного об`єднання, членом якого він є, однак вказані особи не були ініціаторами загальних зборів членів, які проводилися 07.11.2020.

Із тлумачення положень статут ЖБК «Жовтневий-20», особи, які ініціювали скликання позачергових зборів членів ЖБК, повинні були звернутися до голови із вимогою про скликання таких зборів та останній повинен був скликати загальні збори членів ЖБК протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. Однак, до ОСОБА_1 , як голови ЖБК станом на 02.11.2020 по 10.11.2020, ніхто не звертався із вимогою провести позачергові загальні збори членів ЖБК, як це передбачено п. 11.4 статуту ЖБК «Жовтневий-20».

Тобто, на думку позивача, загальні збори членів ЖБК, на яких прийнято рішення загальних зборів членів про обрання головою правління ОСОБА_2 , оформлене 07.11.2020, було скликане неповноважними особами.

Крім того, позивач вказує, що особи, які скликали загальні збори членів ЖБК «Жовтневий-20», які відбулися 07.11.2020, не повідомили про дату, місце, час проведення і порядок денний загальних зборів членів ЖБК, зокрема позивача, у строк передбачений ст. 15 ЗУ «Про кооперацію» та статутом ЖБК «Жовтневий-20», а також не проводилося опитування щодо обрання головою ЖБК ОСОБА_2 відкритим голосуванням чи письмовим.

Додатково позивач стверджує, що під час прийняття рішення загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» про обрання головою ЖБК ОСОБА_2 , оформленого протоколом від 07.11.2020, не було дотримано кворуму для проведення загальних зборів членів та прийняття вказаного рішення, оскільки за прийняття оскаржуваного рішення повинно було проголосувати більше ніж 50% членів ЖБК, проте, участь у зборах приймали особи, які не є членами. Також, з результатами голосування ніхто з членів ЖБК не був ознайомлений оскільки ОСОБА_2 відмовився надавати для ознайомлення будь-які документи.

У відповіді на відзив (вх. № 17347/21 від 29.06.2021) позивач наголосив, що заперечення Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» є необґрунтованими, через те, що ОСОБА_3 не є легітимним членом ревізійної комісії, оскільки він відсутній у переліку власників квартир ЖБК, отже не є співвласником будь-яких приміщень у будинку ЖБК, а відтак, не може бути членом ЖБК.

Також, позивач зазначає, що 09.07.2020 ініціативна група зверталася до голови правління ОСОБА_2 з вимогою провести позачергові загальні збори з порядком денним - звіт правління і переобрання керівництва. Оскільки вимога на протязі 20 днів була проігнорована, збори провели ініціатори. Протоколом загальних зборів ЖБК «Жовтневий-20» №7/9 від 28.09.2020 прийнято рішення про обрання нових членів правління ЖБК «Жовтневий-20», та нової ревізійної комісії яке прийнято відповідно до вимог пі 1.9. статуту ЖБК «Жовтневий-20», шляхом письмового опитування членів ЖБК за допомогою бюлетенів.

Тобто, за висновком позивача, рішення №26/10 від 26.10.2020 підписано особами, що втратили свої повноваження ще 28.09.2020.

Щодо твердження відповідача про розміщення оголошень на під`їздах будинку, які розміщені з 26.10.2020, про проведення загальних зборів 07.11.2020, позивач зауважує, що роздруковане відповідачем оголошення не містить ні дати його розміщення та складення, ні осіб, які його складали. Із даного документу не можливо встановити коли саме воно було розміщено та чи дійсно воно розміщувалося на під`їздах будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

Внаслідок неповідомлення позивача про проведення зборів порушено його право щодо управління кооперативом, при цьому він навіть не погоджувався на висування своєї кандидатури на загальні збори 07.11.2020, не мав змоги голосувати, приймати участь щодо порядку денного та ставити питання на розгляд загальних зборів.

Щодо твердження відповідача про наявність кворуму на загальних зборах, які відбулися 07.11.2020, позивач зазначив, що не можливо встановити, хто з присутніх на зборах є членами кооперативу, на реєстрі осіб, які голосували за прийняття рішення обрання головою ЖБК ОСОБА_2 на половині сторінок відсутнє питання голосування, особи у заголовках могли бути дописані пізніше, бо рукописні, відсутня дата коли проводилося голосування, відсутнє посилання на те, що вказані підписи голосування є невід`ємним додатком до протоколу №07/11 від 09.11.2020.

Відтак, на переконання позивача, у зв`язку з порушенням порядку скликання і проведення загальних зборів, передбаченими ст. 15 ЗУ «Про кооперацію» та положеннями статуту ЖБК «Жовтневий-20» та кворуму для проведення загальних зборів членів та прийняття рішення, рішення загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» про обрання головою ЖБК ОСОБА_2 , оформлене протоколом від 07.11.2020, є недійсним та підлягає скасуванню.

2.2. Аргументи Відповідача.

У відзиві на позов (вх. № 17223/21 від 29.06.2021) ЖБК «Жовтневий-20» заявлений позов не визнає та просить суд відмовити в його задоволенні, з наступних підстав.

Щодо дотримання вимог закону про порядок скликання і проведення загальних зборів відповідач зауважив, що Статут Кооперативу наділяє правління Кооперативу правом скликати та організовувати чергові та/або позачергові Загальні збори членів Кооперативу на вимогу, в тому числі, і ревізійної комісії, а оскаржувані Загальні збори, які відбулись 07.11.2020, в свою чергу, були ініційовані саме ревізійною комісією в особі її члена ОСОБА_4 . В подальшому 26.10.2020 правлінням було прийнято рішення про скликання позачергових Загальних зборів.

Спростовуючи твердження позивача про недодержання 10-ти денного строку сповіщення членів Кооперативу про проведення Загальних зборів, відповідач повідомив, що на виконання приписів закону, починаючи з 26.10.2020 у приміщеннях парадних Кооперативу, на стенді оголошень та на дверях парадних діючим правлінням Кооперативу розміщувались оголошення про проведення зборів 07.11.2020 о 15:00 год. за адресою Кооперативу біля третьої парадної, з таким порядком денним: вибори Голови правління Кооперативу.

До того ж, відповідач зазначив, що в Законі України «Про кооперацію» та в Статуті Кооперативу не визначено виключний порядок повідомлення про збори та не зазначено про особливості сповіщення членів кооперативу у конкретному вигляді, а тому, на його переконання, правління Кооперативу сповістило членів Кооперативу про заплановані Загальні збори завчасно (за 10 днів) та у в законний спосіб.

Крім того, відповідач звертає увагу, що на день звернення ревізійної комісії до правління Кооперативу 23.10.2020 та скликання Загальних зборів, а саме 26.10.2020 головою правління був ОСОБА_2 . Тому таке звернення адресовано було саме до нього, а не до ОСОБА_5 , який в свою чергу обіймав цю посаду в період з 02.11.2020 по 10.11.2020.

Відповідач наголосив, що рішення на оскаржуваних Загальних зборах приймалось шляхом відкритого поіменного голосування. Всі присутні члени Кооперативу мали можливість зробити свій вибір шляхом зазначення в реєстрі голосування за яку кандидатуру на посаду голови правління вони віддають свій голос, за ОСОБА_2 або за ОСОБА_5 . Голосування відбувалось на вулиці за адресою Кооперативу біля третьої парадної. За результатами голосування було складено відповідний протокол Загальних зборів членів Кооперативу №07/11 від 09.11.2020 та підшитий до нього поіменний реєстр голосування з особистими підписами членів Кооперативу.

Щодо кворуму на загальних зборах членів Кооперативу, які відбулись 07.11.2020, відповідач зазначив, що прийняли участь 65 членів Кооперативу від загальної кількості в 109 членів Кооперативу, що становить 59,6%. Таким чином, відповідач вважає, що відповідно до чинного законодавства України та п. 11.6 Статуту Кооперативу ці Загальні збори членів Кооперативу визнано правомочними приймати будь-які рішення по всім питанням діяльності Кооперативу, в тому числі обрання голови правління.

В своїх запереченнях на відповідь на відзив (вх. № 20996/21 від 06.08.2021) відповідач зауважив, що ОСОБА_1 не надав жодних документів в підтвердження свого членства в Кооперативі, не звертався до Кооперативу з відповідною заявою та Загальними зборами членів Кооперативу не приймалось рішення про вступ ОСОБА_1 до членів Кооперативу. У зв`язку з чим відповідач вважає, що, ОСОБА_1 не є членом Кооперативу, отже в нього не має права на управління цим Кооперативом, тому таке право не може бути порушене.

Щодо легітимності члена ревізійної комісії ОСОБА_4 відповідач вказує, що Загальними зборами членів Кооперативу, які відбулись 21.08.2014 та які оформлені Протоколом №1 від 21.08.2014 серед інших питань розглядалось питання щодо обрання членів ревізійної комісії Кооперативу. За результатами голосування, одностайним рішенням до складу ревізійної комісії Кооперативу обрано ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та скаржника ОСОБА_1 , який підписував цей протокол в якості секретаря зборів.

Щодо посилань позивача на нібито рішення Загальних зборів від 28 вересня 2020 оформленого протоколом №7/9 відповідач наголошує, що Кооперативу взагалі нічого невідомо та вказаний протокол не можна брати до уваги, адже він викликає значний сумнів.

Як стверджує відповідач, кількість членів Кооперативу, що прийняли участь у зборах та голоси яких зараховано відповідають даним зазначеним в Протоколі Загальних зборів №07/11 від 09.11.202 та такої кількості присутніх цілком достатньо для прийняття рішень. Також, всі сторінки Протоколу №07/11 Загальних зборів членів Кооперативу від 09.11.2020 разом з реєстром голосування пронумеровані, прошиті в один документ та скріплені печаткою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. Таким чином, відповідач доходить висновку, що кожна з його сторінок є невід`ємною частиною одного загального документу.

Все зазначене, на переконання відповідача, є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

3. Процесуальні питання вирішені судом

29.04.2021 до канцелярії Господарського суду надійшла позовна заява вх. № 1245/21, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2021 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано клопотання про витребування доказів (вх. № 11975/21 від 29.04.2021), в якому позивач просить суд витребувати від Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином посвідчені копії протоколу загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» та реєстр осіб, які брали участь у загальних зборах членів ЖБК «Жовтневий-20» у голосуванні про обрання ОСОБА_2 головою правління, які були підставою для державної реєстрації зміни керівника ЖБК «Жовтневий-20».

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2021р. позовну заяву ОСОБА_1 (вх.№1245/21 від 29.04.2021) залишено без руху, встановлено позивачеві строк для усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

17.05.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№13311/21), із змісту якої вбачається усунення недоліків встановлених ухвалою суду від 05.05.2021.

24.05.2021 ухвалою Господарського суду було відкрито провадження у справі №916/1204/21, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання суду на "10" червня 2021 об 11:20 год., витребувано від Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином засвідчену копію протоколу, яким було оформлено рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» про обрання головою ОСОБА_2 від 07.11.2020 та належним чином засвідчену копію реєстру осіб, які брали у часть у загальних зборах членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» від 07.11.2020.

09.06.2021 до Господарського суду Одеської області на виконання ухвали суду від 24.05.2021 по справі № 916/1204/21 від Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшли засвідчені копії документів з реєстраційної справи № 84 щодо юридичної особи ЖБК «Жовтневий-20», а саме: протоколу загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» від 09.11.2020 № 07/11 про обрання головою ОСОБА_2 та реєстру осіб, які брали участь у загальних зборах членів ЖБК «Жовтневий-20», які судом долучені до матеріалів справи.

10.06.2021 судом проголошено протокольно перерву в підготовчому судовому засіданні до 29.06.2021 о 14:20 год. та того ж дня повідомлено відповідача про дату та час наступного підготовчого засідання ухвалою суду від 10.06.2021, постановленою в порядку ст. 120 ГПК України.

10.06.2021 від позивача до суду надійшла заява (вх. № 15757/21) ознайомлення з матеріалами справи № 916/1204/21, яка судом була задоволена.

22.06.2021 від відповідача до суду надійшла заява (вх. № 16827/21) ознайомлення з матеріалами справи № 916/1204/21, яка судом була задоволена та матеріали справи надані представнику відповідача для ознайомлення 23.06.2021.

29.06.2021 позивачем до суду подано клопотання (вх. № 17384/21), відповідно до якого останній просив витребувати у ЖБК «Жовтневий-20» протоколи (копії рішень) загальних зборів кооперативу із поіменним голосуванням (реєстром) осіб, які брали участь у загальних зборах при прийнятті рішення про прийняття до членів ЖБК «Жовтневий-20» осіб згідно переліку.

29.06.2021 судом проголошено в судовому засіданні протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі № 916/1204/20 на 30 днів за ініціативою суду та, задля надання можливості учасникам справи реалізувати свої процесуальні права, проголошено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до 09.08.2021 о 10:40 год.

09.08.2021 в підготовчому засіданні судом була оголошена протокольна ухвала про перерву по справі №916/1204/21 до 17.08.2021 о 11:40 год.

16.08.2021 ЖБК «Жовтневий-20» надано до суду клопотання (вх. № 21826/21), де відповідач просить залучити до матеріалів справи копії списків членів ЖБК «Жовтневий-20» та довідку № 44 з ЄДРПОУ від 04.02.2004, які судом долучені до матеріалів справи.

17.08.2021 позивачем подано суду клопотання (вх. № 21899/21) про долучення до матеріалів справи копії архівних матеріалів щодо створення кооперативу «Жовтневий-20» та списку його членів для підтвердження розрахунку наявності кворуму.

17.08.2021 в судовому засіданні суд протокольною ухвалою поновив позивачу строк для надання доказів та долучив його клопотання разом з доданими до нього документами до матеріалів справи.

Того ж дня, в судовому засіданні Господарським судом, після вирішення всіх питань, передбачених ст. 182 ГПК України, судом була проголошена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/1204/21 до судового розгляду по суті на 25.08.2021 о 12:00 год., а також призначено резервну дату судового засідання по суті на 09.09.2021 об 11:00 год., про що було відображено в протоколі судового засідання.

18.08.2021 від позивача надійшла заява (вх. № 21976/21), де він просить надати йому можливість ознайомитись із матеріалами справи, яка судом було задоволено.

25.08.2021 в судовому засіданні у зв`язку із неможливістю завершити розгляд справи по суті, була постановлена протокольна ухвала про оголошення перерви, відповідно до раніше визначеної резервної дати, до 09.09.2021 об 11:00 год.

09.09.2021 судом постановлено протокольну у хвалу про перерву в судовому засіданні з розгляду справи № 916/1204/21 по суті до 21.09.2021 о 12:00 год.

В процесі розгляду справи подані учасниками справи всі клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах підготовчих та судових засідань.

Під час розгляду справи по суті сторони виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, учасники справи виступили у судових дебатах.

В процесі розгляду справи по суті позивач особисто та представник позивача заявлений позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити.

Представники відповідача - голова ЖБК «Жовтневий-20» та представник, проти позову заперечували у повному обсязі, просили в його задоволені відмовити з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України Судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилалися під час судового розгляду як на підставу своїх вимог і заперечень, а також судом були безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

21.09.2021 в судовому засіданні Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України після виходу з нарадчої кімнаті проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

Житлово-будівельний кооператив «Жовтневий-20» організований за рішенням виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м. Одеси від 28.03.1986 № 134 та зареєстровано 18.04.1896, перереєстрований в УЖКГ Одеського виконкому за реєстраційним № 268 від 02.12.1997.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується договором дарування від 30.04.2004, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Нефедовою Т.О. та зареєстровано в реєстрі за № 1244, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3725018 від 01.06.2004.

Рішенням загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20», оформленого протоколом № 1 від 21.08.2014, за кандидатів в члени ревізійної комісії ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проголосували одностайно та постановлено вважати ревізійну комісію обраною.

Житлово-будівельний кооператив «Жовтневий-20» діє на підставі статуту, затвердженого рішенням загальних зборів членів кооперативу, оформленим протоколом № 7 від 05 листопада 2016.

У відповідності до п. 1.1. Статуту ЖБК «Жовтневий-20» створений для обслуговування, ремонту, реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за рахунок внесків членів ЖБК і за рахунок інших доходів, передбачених законодавством. ЖБК знаходиться за адресою: 65088. м. Одеса. Люстдорфська дорога, 121.

Згідно із п.п. 4.1, 4.5 Статуту членами ЖБК можуть бути фізичні особи, що досягли 16-ти літнього віку і юридичні особи - власники квартир, жилих і/чи нежилих приміщень. Наймачі й орендарі не можуть бути членами ЖБК. Власники квартир, жилих і/чи нежилих приміщень, які не були членами ЖБК, або одержали у власність квартиру, жиле і/чи нежиле приміщення в будинку ЖБК після реєстрації цього Статуту, приймаються в члени ЖБК за їхньою письмовою заявою на загальних зборах.

Згідно із п.п. 7.1.3, 7.1.4 п. 7.1 Статуту член ЖБК має право брати участь у прийнятті рішень загальних зборів, мати один голос, і це право не може бути передано іншій особі, та обирати і бути обраним в органи керування і контролю ЖБК.

Згідно із п. 11.1 Статуту органами керування ЖБК є загальні збори членів ЖБК, збори уповноважених, і правління ЖБК. Загальні збори членів ЖБК є вищим органом керування.

Пунктом 11.2 Статуту встановлено, що до компетенції загальних зборів членів ЖБК відносяться, зокрема: затвердження Статуту ЖБК; внесення змін у Статут ЖБК; обрання правління і ревізійної комісії ЖБК; обрання голови ЖБК; обрання уповноважених; прийняття власників у члени ЖБК і виключення їх із членів ЖБК.

Відповідно до п.п. 11.2. - 11.4. Статуту Загальні збори можуть передати частину своїх повноважень правлінню. Скликання загальних зборів членів ЖБК здійснюється правлінням чи головою в разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Про дату, місце, час проведення і порядок денний загальних зборів, члени ЖБК повинні бути сповіщені не пізніше ніж за 10 днів до дати його проведення.

Скликання позачергових загальних зборів членів ЖБК виконується за вимогою:

- не менш третини його членів;

- ревізійною комісією (ревізора);

- органа керування кооперативного об`єднання, членом якого він є.

Позачергові загальні збори ЖБК повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У випадку незабезпечення правлінням (головою) ЖБК скликання позачергових загальних зборів, вони можуть бути скликані членами ЖБК, що вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

За п. 11.8., 11.9. Статуту рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) ЖБК приймаються відкритим голосуванням. Рішення членів ЖБК може бути прийняте шляхом письмового опитування членів ЖБК.

Крім того, п. 11.12. Статуту встановлено, що порядок обрання і відкликання голови, членів правління, їхній кількісний склад і терміни обрання встановлюються загальними зборами, але не можуть перевищувати п`яти років.

У протоколі № 7/9 позачергових зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» зазначено, що збори проводила ініціативна група членів ЖБК, загальна кількість присутніх членів кооперативу на початку зборів - 82 особи; у письмовому опитуванні особисто взяли участь: по 1 питанню порядку денного - 47 осіб (57%); по 2 питанню порядку денного - 42 особи (51%); по 3 питанню порядку денного - 49 осіб (57%), збори визнані повноважними.

Оголошено порядок денний зборів:

1. Обрання головуючого і секретаря зборів;

2. Голосування за вступ до ЖБК нових членів;

3. Обрання членів правління ЖБК, уповноважених та ревізійної комісії.

Згідно з протоколом головуючим на зборах обрали ОСОБА_7 , секретарем на загальних зборах - ОСОБА_1 .

По питанню третьому порядку денного прийнято більшістю голосів рішення про обрання до правління ЖБК «Жовтневий-20» ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Також, щодо обрання членів ревізійної комісії в протоколі вказано, що за обрання до ревізійної комісії ОСОБА_6 голосували: «за» - 40 осіб (82%), «проти» - 1, «утримались» - 8; за обрання до ревізійної комісії ОСОБА_12 голосували: «за» - 32 особи (65%), «проти» - 7, «утримались» - 12. Рішення про обрання ОСОБА_6 та ОСОБА_12 до ревізійної комісії прийнято більшістю голосів.

В матеріалах справи наявне звернення члену ревізійної комісії ЖБК «Жовтневий-20» ОСОБА_4 від 23.10.2020 до голови правління ЖБК про необхідність терміново провести загальні збори та ініціювання скликання позачергових загальних зборів членів ЖБК з порядком денним про перевибори голови правління.

26.10.2020 головою правління ОСОБА_2 та членами правління ОСОБА_13 , ОСОБА_14 прийнято рішення правління ЖБК «Жовтневий-20» № 26/10, відповідно до якого вирішено скликати та організувати позачергові загальні збори ЖБК «Жовтневий-20» на 07.11.2020 о 15:00 за адресою Кооперативу біля третьої парадної з порядком денним: вибори голови правління Кооперативу. Кандидатури на посаду голови правління: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Загальними зборами членів ЖБК «Жовтневий-20» 29.10.2020 було прийнято рішення, оформлене протоколом №8 від 29.10.2020, яким вирішено обрати головою правління ЖБК «Жовтневий-20» ОСОБА_1 та визначити його уповноваженою особою, яка має право представляти ЖБК для здійснення реєстраційних дій для внесення відповідних змін, прийнятих на цих загальних зборах, та надання йому повноваження підписувати усі необхідні документи.

09.11.2020 відбулися загальні збори членів ЖБК «Жовтневий-20», на яких були присутні 65 з 109 членів кооперативу ЖБК «Жовтневий-20», що становить 59,63% від загальної кількості членів Кооперативу. Головою зборів було обрано ОСОБА_15 , а ОСОБА_16 було обрано секретарем зборів.

За результатами проведення загальних зборів було складено відповідний протокол № 07/11 від 09 листопада 2020, із якого вбачається, що на зборах проголосували 57 членів кооперативу, із яких 48 членів ЖБК висловились «за» обрання ОСОБА_17 головою правління ЖБК «Жовтневий-20» з наданням йому повноважень на підписання та подання документів для проведення зазначених змін до відомостей про Кооператив, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

До вказаного протоколу додано список голосування на зборах щодо вибору голови правління, де вказано кандидатів: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому міститься перелік прізвищ та підписів учасників ЖБК «Жовтневий-20».

Протокол загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» № 07/11 від 09.11.2020 містить підписи Голови загальних зборів членів кооперативу ОСОБА_15 та секретаря загальних зборів ОСОБА_16 , справжність яких 09.11.2020 засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. (запис в реєстрі №№ 2739, 2740).

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду із позовом про визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» від 09 листопада 2020, що оформлене протоколом № 07/11, яке порушує його права як члена кооперативу на участь в господарській діяльності кооперативу та його управлінні, з огляду на порушення порядку скликання та проведення загальних зборів кооперативу, проведення зборів за відсутності кворуму.

5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Таким чином, вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 Цивільного кодексу України).

До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 Цивільного кодексу України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, визначено способи захисту порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. (абз. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

До інших способів судового захисту цивільних прав чи інтересів можна віднести способи, які не охоплюються переліком їх у ст. 16 ЦК України, що визначені окремими законами та договорами або застосування яких випливає із загальних положень про судовий захист.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

В частині 2 статті 55 Господарського кодексу України визначено, що суб`єктами господарювання є господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

За способом утворення (заснування) та формування статутного капіталу стаття 63 ГК України відносить кооперативні підприємства до корпоративних, а за формою власності - до підприємств колективної власності.

Корпоративне підприємство характеризується тим, що утворюється, як правило, двома або більше засновниками за їх спільним рішенням (договором), діє на основі об`єднання майна та/або підприємницької чи трудової діяльності засновників (учасників), їх спільного управління справами, на основі корпоративних прав, у тому числі через органи, що ними створюються, участі засновників (учасників) у розподілі доходів та ризиків підприємства.

Підприємством колективної власності визнається корпоративне або унітарне підприємство, що діє на основі колективної власності засновника (засновників) (стаття 93 ГК України).

Відповідно до ст. 94 ГК України кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом. Господарська діяльність кооперативів повинна здійснюватися відповідно до вимог цього Кодексу, інших законодавчих актів.

Згідно з правилами статті 101 Господарського кодексу України управління виробничим кооперативом здійснюється на основі самоврядування, гласності, участі його членів у вирішенні питань діяльності кооперативу. Вищим органом управління виробничого кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До органів управління кооперативу належать правління (голова) кооперативу та ревізійна комісія (ревізор) кооперативу.

Відповідно до приписів частини першої статті 102 Господарського кодексу України загальні збори, вносять зміни до статуту кооперативу; обирають шляхом прямого таємного голосування голову кооперативу, членів правління кооперативу, членів ревізійної комісії (ревізора), членів спостережної ради кооперативу; затверджують напрями розвитку кооперативу; заслуховують звіти органів управління кооперативу про їх діяльність; визначають види і розміри фондів кооперативу, порядок їх формування та використання; затверджують правила внутрішнього розпорядку кооперативного підприємства, річний звіт і баланс кооперативу, порядок формування і розподілу доходу кооперативу, рішення правління (голови) кооперативу про прийняття нових членів; вирішують питання про входження кооперативного підприємства до об`єднань підприємств (кооперативів), участь кооперативу у заснуванні інших суб`єктів господарювання; приймають рішення про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

З положень частини 1 та частини 3 статті 167 ГК України слідує, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до вимог закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Зазначені норми кореспондуються із нормами статей 83, 85, 86 Цивільного кодексу України, згідно з положеннями яких юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом. Товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Непідприємницькі товариства (кооперативи, крім виробничих, об`єднання громадян тощо) та установи можуть поряд зі своєю основною діяльністю здійснювати підприємницьку діяльність, якщо інше не встановлено законом і якщо ця діяльність відповідає меті, для якої вони були створені, та сприяє її досягненню.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначено Законом України «Про кооперацію».

Відповідно до статті 2 цього Закону кооперативна організація - кооператив або кооперативне об`єднання; кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Як вбачається з положень статті 4 Закону України «Про кооперацію» одними із основних принципів, на яких базується кооперація, є принцип рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос) та принцип безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану.

Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Кооператив є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий та інші рахунки в установах банків, печатку із своїм найменуванням.

З положень статті 8 Закону України «Про кооперацію» слідує, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу, в тому числі, повинен містити відомості про порядок скликання загальних зборів. Статут може містити інші пов`язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.

Державна реєстрація кооперативу проводиться в порядку, передбаченому законом (ст.9 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону України членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності. Кооператив зобов`язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

За змістом ч. 1 ст. 12 Закону Законом України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу, зокрема, є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб.

Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів (ч. 3 ст. 12 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до змісту ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу.

Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.

Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Позачергові загальні збори членів кооперативу скликаються на вимогу: не менше третини його членів; спостережної ради; ревізійної комісії (ревізора); органу управління кооперативного об`єднання, членом якого він є.

Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Загальні збори членів кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених.

Кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу про прийняття, внесення змін до статуту, вступ до кооперативного об`єднання або вихід з нього та про реорганізацію або ліквідацію кооперативу вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менш як 75 відсотків членів кооперативу, присутніх на загальних зборах кооперативу. З інших питань рішення приймаються простою більшістю голосів членів (уповноважених) кооперативу, присутніх на його загальних зборах.

Рішення загальних зборів членів (зборів уповноважених) кооперативу приймаються відповідно до його статуту відкритим або таємним голосуванням.

В статті 41 Закону України «Про кооперацію» визначено, що кооперативи та кооперативні об`єднання, які створено до набрання чинності цим Законом, зобов`язані протягом року з дня набрання чинності цим Законом привести свої статути у відповідність із цим Законом. До приведення статутів у відповідність із цим Законом кооперативи та кооперативні об`єднання керуються положеннями діючих статутів у частині, що не суперечить цьому Закону.

6. Оцінка аргументів учасників справи та мотиви й висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 76 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У той же час, ч. 1 ст. 77 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 р. у справі № 909/327/18).

Згідно з ч.1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Крім того, суд застосовує норми законодавства України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно з положеннями статей 2, 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову. (Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №916/1253/19.)

Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (аналогічна правова позиція викладена у п. 62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 922/3537/17).

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 24.04.2019 у справі №509/577/18, від 17.12.2019 у справі №904/4887/18 вказала, що члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Зі змісту позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 вважає, що спірним рішенням загальних зборів порушено його право на участь у діяльності кооперативу, як члена ЖБК «Жовтневий-20.

Під час розгляду корпоративних спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичної особи, господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення акціонера (учасника) можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації. При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову.

З урахуванням наведеного суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Щодо процедури скликання (повідомлення).

Рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Порядок скликання та проведення загальних зборів учасників юридичної особи визначений законодавством України за положеннями якого учасники (акціонери, члени) юридичної особи мають бути до початку загальних зборів повідомлені про дату, місце, час проведення та порядок денний таких зборів. Такий порядок скликання загальних зборів вищого органу управління юридичної особи не залежить від її організаційно-правової форми, є загальноприйнятим та таким, що гарантує забезпечення права учасника (акціонера, члена) юридичної особи на участь в управлінні нею.

За умовами частини першої статті 12 Закону України "Про кооперацію", частини першої статті 99 Господарського кодексу України та пункту 7.1 статуту ЖБК «Жовтневий-20» одним з основних прав члена кооперативу є участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах.

Права члена кооперативу можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо. При цьому позивачеві не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами членів рішень, оскільки вплив члена на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 06.08.2020 у справі №918/636/19.

Таким чином, враховуючи норми статті 167 Господарського кодексу України, правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах є однією зі складових корпоративних прав, відтак зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах. Зокрема, рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання.

Саме такий правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 28.01.2020 у справі №924/641/17.

Положеннями статті 15 Закону України «Про кооперацію» та п. 11.3. Статуту ЖБК «Жовтневий-20» передбачено, що про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Наведена норма законодавства вказує на те, що обов`язковою умовою повідомлення про скликання загальних зборів юридичної особи є одночасна наявність у такому повідомленні інформації про час, місце проведення зборів та інформації про питання, що будуть винесені на розгляд зборів (порядок денний).

Відсутність у повідомленні про проведення загальних зборів будь-якої з названих складових, як і відсутність самого повідомлення, може бути підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів (пункт 2.25 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 916/2584/18, від 06.02.2020 у справі № 906/307/19, обраний особою, що скликає загальні збори учасників, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направленням такого повідомлення. У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.

При цьому положення статуту ЖБК «Жовтневий-20» не визначають конкретного механізму повідомлення члена кооперативу про проведення загальних зборів. Відтак суд зауважує, що особа, яка скликає загальні збори учасників, повинна вжити всіх розумних заходів для повідомлення учасників про проведення цих зборів. Обраний особою, що скликає загальні збори учасників, спосіб повідомлення про їх проведення повинен забезпечити реальне персональне повідомлення учасника і не бути лише формальним направлення такого повідомлення.

У випадку заперечення учасником факту повідомлення його про проведення загальних зборів, обов`язок доказування обставин повідомлення позивача про проведення загальних зборів покладається на відповідача, як особу, рішення органу управління якої оспорюється.

Дана правовий висновок Верховного Суду викладено в постановах від 05.05.2020 у справі №916/1996/19 та від 06.02.2020 у справі №906/307/19.

Викладене у відзиві на позов твердження відповідача щодо розміщення відповідного оголошення на під`їздах будинку ЖБК в загальнодоступних місцях не підтверджено належними доказами.

Крім того, оголошення про проведення зборів, надане відповідачем, не містить ані дати його розміщення та складення, ані осіб, які його склали та не можливо встановити, коли і де воно було розміщено.

Відтак, в межах даного спору, зазначені права позивача є порушеними, внаслідок недотримання відповідачем порядку скликання і проведення загальних зборів. ОСОБА_1 , як учасник (член) кооперативу, не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватись для участі у загальних зборах та прийняти участь у голосуванні.

При цьому суд бере до уваги, що необхідним є повідомлення про час та місце проведення загальних зборів всіх членів кооперативу, а не лише тих, кількість яких достатня для кворуму. Тому процедура повідомлення усіх членів кооперативу, дотримання якої є свідченням правомірності проведення зборів, не ставиться в залежність від можливості/неможливості впливу голосу певної особи на сам результат голосування.

Свідченням незаконності прийняття загальними зборами оспорюваного рішення є недотримання порядку повідомлення усіх членів кооперативу, в тому числі ОСОБА_1 , про проведення загальних зборів, які відбулись 07.11.2020. Це не потребує та не ставиться в залежність від дослідження обставини впливу голосу певної особи на сам результат голосування. Вплив на прийняття рішення не обмежується лише голосуванням, він може здійснюватися і шляхом переконання «за» чи «проти» прийняття певного рішення членами кооперативу.

Враховуючи викладене, суд зазначає про відсутність в матеріалах справи допустимих та достовірних доказів у розумінні статей 77, 78 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повідомлення позивача про час та місце проведення 07.11.2020 загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» відповідно до пункту 11.3. статуту відповідача, що свідчить про порушення процедури скликання загальних зборів. Внаслідок зазначених порушень закону позивача, як учасника товариства, було позбавлено можливості взяти участь у загальних зборах членів кооперативу, які відбулися 07.11.2020, чим порушено його корпоративні права.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права, як члена кооперативу ЖБК «Жовтневий-20» на участь в управлінні кооперативом, права голосування на загальних зборах, права обирати і бути обраним в органи управління. Оскільки загальні збори членів кооперативу проведено з порушенням, всі рішення прийняті на даних зборах, оформленні протоколом № 07/11 від 09.11.2020, є незаконними.

Не беруться до уваги доводи відповідача стосовно того, що позивач не є членом ЖБК «Жовтневий-20», оскільки на підтвердження таких обставин останнім не надано належних доказів, а також спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Щодо скликання загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» повноважними особами, суд погоджується з доводами позивача, що члени правління, які прийняли рішення від 26.10.2020 про скликання позачергових зборів не були членами правління, оскільки протоколом загальних зборів ЖБК №7/9 від 28.09.2020 прийнято рішення про обрання нового складу правління. Тобто, ОСОБА_3 , як член ревізійної комісії, втратив свої повноваження до скликання зборів та не був повноважним скликати такі збори. Доказів визнання недійсним та скасування зазначеного рішення, оформленого протоколом загальних зборів ЖБК №7/9 від 28.09.2020, відповідачем суду не надано.

Щодо тверджень позивача про те, що оспорюване рішення загальних зборів членів ЖБК «Жовтневий-20» було прийняте за відсутності кворуму, господарський суд зазначає наступне.

За умовами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж.К. та інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") Європейський суд з прав людини наголосив, що цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей", тобто суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Відтак, існуючі у справі докази не дають можливість суду переконатись у тому, що за рішення загальних зборів про обрання головою кооперативу ОСОБА_2 проголосувало більше половини членів кооперативу, присутніх на загальних зборах. Це обумовлено відсутністю об`єктивних даних щодо кількості членів кооперативу на день прийняття оскаржуваного рішення.

Крім того, з огляду на встановлені судом вище обставини щодо наявності підстав для визнання оскаржуваного рішення недійсним внаслідок недотримання порядку повідомлення про загальні збори, зазначене не впливає на результат вирішення спору по суті.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з недотриманням порядку скликання зборів учасників товариства, зокрема, в частині повідомлення позивача про проведення зборів, прийняття зборами рішення за відсутності позивача, належним чином не повідомленого про проведення загальних зборів учасників товариства, що є порушенням вимог закону та порушує права позивача, як учасника кооперативу на участь в управлінні справами кооперативу.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019 Верховного Суду по справах №910/13407/17 та №915/370/16.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Хоча ГПК України і не містить визначення вказаних понять, їх зміст розкривається у відповідних статтях Кодексу через встановлення певних прав та обов`язків, а також меж поведінки учасників справи та суду, який, відповідно до ч.5 ст.13 ГПК України, повинен зберігати об`єктивність та неупередженість.

Відповідно до ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зважаючи на те, що за наслідками оцінки фактичних обставин справи судом встановлена незаконність оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 по суті є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом визнання недійсним та скасування рішення загальних зборів, оформленого протоколом № 07/11 загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» від 09 листопада 2020.

Згідно зі ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним та скасувати рішення загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» (вул. Люстдорфська дорога, № 121, м. Одеса, 65088, ) про обрання головою житлово-будівельного кооперативу ОСОБА_2 , оформлене протоколом № 07/11 від 07.11.2020.

3. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Жовтневий-20» (вул. Люстдорфська дорога, № 121, м. Одеса, 65088, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) витрати на оплату судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України.

Наказ видати відповідно до ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 01 жовтня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський