ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"16" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1085/19
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» б/н від 08.07.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1085/19
за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ»
2) ОСОБА_1
про стягнення 284 999,99 грн.
Суддя А.Ю. Кошик
За участю представників:
позивача: Олейнік Н.О.
вiдповiдача1 (заявника): не з`явився
відповідача2: не з`явився
Обставини справи:
Рішенням Господарського суду Київської області від 08.07.2021 року у справі № 911/1085/19 в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» та ОСОБА_1 про стягнення 284 999,99 грн. відмовлено повністю.

До Господарського суду Київської області 12.07.2021 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» надійшла заява б/н від 08.07.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1085/19, у якій заявник просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.08.2021 року розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» б/н від 08.07.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1085/19 призначено в судовому засіданні на 16.09.2021 року.

У судовому засіданні 16.09.2021 року представник позивача заперечував проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» б/н від 08.07.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1085/19.

Відповідач1 (заявник) та відповідач2, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 16.09.2021 року не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як визначено ч.ч. 3, 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України ).

Згідно зі ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Як визначено ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» у заяві просив суд стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» витрати на правничу допомогу у сумі 11 700,00 грн. згідно договору № 129 про надання правової допомоги від 11.06.2019 року.

Рішення суду у справі № 911/1085/19 було ухвалено 08.07.2021 року, а отже п`ятиденний строк для подання до суду доказів, що підтверджують розмір та здійснення відповідачем1 витрат на професійну правничу допомогу, сплинув 13.07.2021 року.

Суд установив, що заява про прийняття додаткового рішення надійшла до канцелярії суду 12.07.2021 року, що підтверджується штампом Господарського суду Київської області про отримання вхідної кореспонденції.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» вчасно та правомірно звернулося до господарського суду в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з заявою про стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» витрат на правничу допомогу у сумі 11 700,00 грн., згідно договору № 129 про надання правової допомоги від 11.06.2019 року.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» та адвокатом Бондарчуком В.О. укладено договір № 129 про надання правової допомоги від 11.06.2019 року.

Згідно з п. 1.1 та п. 1.2. Договору адвокат зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу в обсягах та порядку, передбаченому договором.

Відповідно до п. 4.1, п. 4.2. та п. 4.3 Договору для обчислення гонорару застосовується погодинна оплата із розрахунку 600 грн. за одну годину роботи адвоката. Клієнт проводить готівковий розрахунок з адвокатом під час підписання акту наданих послуг (виконаних робіт). На підтвердження оплати гонорару за надані послуги (виконані роботи) адвокат надає клієнту квитанцію за підписом адвоката про отримання сплачених готівкою коштів.

У відповідності до додатку до договору б/н від 11.06.2019 року сторони погодили наступне:

- вартість підготовки відзиву на позов 4 000 грн.;

- вартість підготовки заяв по суті справи, процесуальних та інших заяв/документів правового характеру від 800 грн. до 3 000 грн.;

- вартість послуг адвоката щодо представництва інтересів клієнта в судових засіданнях складає 1 500 грн. за одне судове засідання;

- вартість консультацій адвоката 600 грн. одна година.

Крім того, додатком до договору передбачено, що вартість послуг (робіт) адвоката визначається згідно з додатками до договору. Вартість наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) визначається на підставі підписаних між сторонами актів передачі-прийому наданих послуг (виконаних робіт).

На підставі акту наданих послуг б/н від 08.07.2021 року на виконання договору № 129 про надання правової допомоги від 11.06.2019 року виконавець передав, а замовник прийняв виконанні роботи та надані послуги, та за них відповідно кошти у передбаченому розмірі.

Так, у вказаному акті міститься детальний перелік наданих послуг, з зазначенням витраченого часу на їх надання та вартості. Зокрема:

- 5 годин на аналіз матеріалів справи та складання тексту відзиву на позовну заяву;

- підготовка заяви про зупинення провадження 800 грн.;

- підготовка заяви про підстави для відмови у позові 800 грн.;

- підготовка заяви про судові рішення в подібних справах між сторонами 800 грн.;

- послуги адвоката щодо представництва інтересів клієнта в 3-х судових засіданнях 4 500 грн.;

- 3 години консультацій адвоката, пов`язаних з розглядом судової справи 1 800 грн.

Таким чином, гонорар адвоката за надані послуги з правничої допомоги у судовій справі склав 11 700,00 грн.

Отже, витрати, які поніс відповідач1 сплативши за адвокатські послуги в сумі 11 700,00 грн. згідно договору № 129 про надання правової допомоги від 11.06.2019 року адвокату Бондарчуку В.О. є витратами на професійну правничу допомогу.

В якості доказу надання юридичних послуг та понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучені, зокрема копія договору № 129 про надання правової допомоги від 11.06.2019 року, додатку до договору б/н від 11.06.2019 року, акту наданих послуг б/н від 08.07.2021 року та опису робіт (наданих послуг) б/н від 08.07.2021 року.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України ).

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру» встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Положеннями господарського процесуального законодавства з урахуванням висновків наведених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, передбачено право на відшкодування витрат на правову допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, чим спростовуються доводи відповідача про протилежне.

У постанові від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам у сукупності з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд справи є доведеним та співмірним, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 11 700,00 грн., стосовно якої подано заяву про розподіл, відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідні судові витрати підлягають відшкодуванню позивачем на користь відповідача1.

Суд також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у справі № 372/1010/16-ц, де визначено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» б/н від 08.07.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1085/19 обґрунтована належними доказами та підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 169, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» б/н від 08.07.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/1085/19.

2. Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-ЕНЕРГОПРОМ» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Промислова, буд. 9, ) витрати на правничу допомогу у сумі 11 700 (одинадцять тисяч сімсот) грн. 00 коп., згідно договору № 129 про надання правової допомоги від 11.06.2019 року.

3. Видати наказ.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту додаткового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст додаткового рішення складено 12.10.2021 року