РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.09.2021Справа № 917/351/21
За позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммерс Енерджи»

про стягнення 1 732 687, 93 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:

від позивача: Купріян К.І. - представник за довіреністю, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммерс Енерджи» (далі - Товариство) про стягнення 1 732 687,93 грн авансового платежу.

Відповідно до ухвали Господарського суду Полтавської області від 16.03.2021 матеріали позову № 917/351/21 скеровані за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову № 917/351/21 передані на розгляд судді Господарського суду міста Києва Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

26.04.2021 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли документи про усунення недоліків.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 27.04.2021 відкрито провадження у справі № 917/351/21, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.06.2021.

01.06.2021 через загальний відділ діловодства суду від Підприємства надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Господарський суд Полтавської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у задоволенні клопотання Підприємства про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №917/351/21 відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів і підготовче засідання було відкладено на 16.07.2021.

05.07.2020 представник позивача поштовим листом надіслав до Господарського суду міста Києва клопотання про вилучення з переліку доказів копії платіжного доручення № 1 від 09.11.2018.

Суд задовольнив клопотання позивача про вилучення платіжного доручення від 09.11.2018 № 1 з числа доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2021 вирішено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 24.09.2021.

24.09.2021 позивач подав суду супровідний документ з додатковими документами.

У судове засідання, що відбулось 24.09.2021, а також попередні судові засіданні, представник відповідача не з`явився, про причини неявок суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, ухвали суду були надіслані за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Окрім того, суд зауважує, що ухвали суду були офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи наведене, оскільки відповідачем не повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що в силу положень п. 5 ч. 6 статті 242 ГПК України день складення підприємством поштового зв`язку повідомлень (від 23.06.2021, від 22.07.2021) про повернення поштових відправлень у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою та закінченням терміну зберігання, вважається днем вручення відповідачу ухвал Господарського суду міста Києва.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про судові засідання та відповідачем, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

При цьому суд приймає до уваги припис ч. 2 ст. 178 ГПК України про те, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався правами на подання відзиву, то справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

У судовому засіданні 24.09.2021 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.09.2018 Підприємством (замовник) і Товариством (Підрядник) було укладено договір генпідряду № 1809/ЕТ реконструкція каналізаційного колектору Д-800мм по вул. О.Гончара на ділянці гаражного кооперативу «Лабіринт» із влаштуванням каналізаційної насосної станції в м. Полтава, Полтавської області Коригування (далі - Договір), за умовами якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектно-кошторисної документації та умов Договору виконання робіт по об`єкту: «Реконструкція каналізаційного колектору Д-800мм по вул. О.Гончара на ділянці гаражного кооперативу «Лабіринт» із влаштуванням каналізаційної насосної станції в м. Полтава, Полтавської обл. Коригування».

Відповідно до пункту 3.1. Договору договірна ціна є тверда і складає 13 700 000 грн, у тому числі ПДВ 20 % - 2 283 333 грн. Об`єми виконаних робіт будуть визначатися за фактичним їх виконанням. Вартість робіт визначається у відповідності до ДБН України, кошторисної документації розробленої проектним інститутом, яку підрядник отримав згідно з додатком № 1 до Договору.

Згідно з пунктом 9.2. Договору замовник надає підряднику аванс, який здійснюється на підставі постанови КМУ від 27.12.2001 № 1764, на придбання матеріалів для виконання робіт за Договором до 30 % від загального обсягу робіт за договірною ціною Договору. Виконавець протягом 60 днів з дня надходження коштів як авансу підтверджує їх використання згідно з актом приймання-передачі виконаних робіт або проміжним актом-звітом про використання коштів за призначенням.

Пунктом 9.6. Договору визначено, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість: довідки про вартість виконаних робіт (форма № КБ-3), актів виконаних робіт (форма № КБ-2в) до яких додаються видаткові накладні на придбані матеріали, вироби, обладнання, послуги машин та механізмів, та інші розрахунки.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018. Всі попередні переговори за ним, листування, попередні угоди та протоколи про наміри з питань, що так чи інакше стосуються Договору, втрачають юридичну силу (пункт 16.1. Договору).

Сторонами були укладені додаткові угоди від 30.10.2018 № 1 та від 29.12.2018 № 2, якими, зокрема, було продовжено дію Договору до 31.12.2019.

На виконання умов Договору позивачем було перераховано відповідачу аванс на придбання матеріалів і обладнання у розмірі 2 353 522,20 грн, що підтверджується такими платіжними дорученнями: від 06.11.2018 № 3 на суму 1 963 522,20 грн; від 09.11.2018 № 2 на суму 390 000 грн.

У свою чергу, Товариство виконало роботи на загальну суму 11 920 833,40 грн, що підтверджується актами виконаних робіт: від 20.12.2018 № 1 на суму 10 200 021,18 грн; від 27.12.2018 № 2 на суму 1 099 977,94 грн., які підписані повноважними представниками сторін і скріплені печатками без зауважень.

Підприємство оплатило вказані вище акти, перерахувавши відповідачу 11 920 833,40 грн, що підтверджується виписками ГУ ДКСУ у Полтавській області, копії яких долучені до матеріалів справи.

Позивач вказував на те, що грошові кошти для оплати робіт за Договором є цільовими бюджетними та були виділені відповідно до рішень Полтавської обласної ради (від 19.10.2018 № 888 виділено 6 545 074 грн; від 21.12.2018 № 985 - 5 854 926 грн; від 12.07.2018 № 755 - 1 300 000 грн).

Таким чином, всього позивачем було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 13 653 521,32 грн, а тому сума невикористаного авансу складає 1 732 687,93 грн.

Слід зазначити, що позивачем було повернуто органам Держказначейства різницю бюджетних коштів у розмірі 46 478,67 грн.

19.02.2020 позивач направив відповідачу претензію вих. № юр/828 з вимогою підтвердити суми авансових платежів актами.

Вказана претензія була залишена без відповіді та належного реагування.

Отже, відповідач не виконав роботи та не підтвердив їх документально на суму 1 732 687,93 грн; доказів протилежного суду не подано.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов таких обґрунтованих висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно із ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного Договору позивачем було перераховано аванс та оплату за виконані роботи у розмірі 13 653 521,32 грн, у свою чергу, відповідач виконав роботи на суму 11 920 833,40 грн, а розмір невикористаного авансу, який не було повернуто позивачу, складає 1 732 687,93 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 ст. 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з пунктом 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 114, 129, 232, 233, 236, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коммерс Енерджи» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, будинок 30; ) на користь Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (36020, м. Полтава, вул. Пилипа Орлика, 40-а; ) авансовий платіж в розмірі 1 732 687,93 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 25 990,21 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 04.10.2021.

Суддя Ю.О. Підченко