ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Київ Справа№ 927/238/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Ходаківської І.П.

при секретарі судового засідання Островерхій В.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 28.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фермерського господарства «Вікторія-2012»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 (повний текст рішення складено 15.06.2021)

у справі № 927/238/21 (суддя Белов С.В.)

за позовом Фермерського господарства «Вікторія-2012»

до Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат»

про стягнення заборгованості за договором поставки товару в розмірі 472 473,43 грн

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат»

до Фермерського господарства «Вікторія-2012»

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 402 054,40 грн

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «Вікторія-2012» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат» (далі по тексту - відповідач) про стягнення 472 473,43 грн заборгованості за Договором поставки №49-Ф від 18.08.2020 та судових витрат.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов Договору поставки №49-Ф від 18.08.2020 не розрахувався за поставлений згідно видаткових накладних №ВІ-0000008 від 02.10.2020, №ВІ-0000009 від 02.10.2020, №ВІ-0000010 від 05.10.2020, №ВІ-0000011 від 05.10.2020, №ВІ-0000012 від 07.10.2020, №ВІ-0000013 від 08.10.2020, №ВІ-0000014 від 08.10.2020, №ВІ-0000015 від 08.10.2020 товар, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 472 473,43 грн.

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим статтею 180 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК), подав зустрічний позов про стягнення штрафної санкції по Специфікації №1 у розмірі 379 210,40 грн та штрафу у розмірі 10 % від вартості непоставленого (не своєчасно поставленого) товару - 22 844,00 грн. Вимоги по зустрічному позову обґрунтовані тим, що позивач в порушення умов Договору поставки №49-Ф від 18.08.2020 та Специфікації №1 від 18.08.2020 поставив відповідачу товар (насіння соняшнику врожаю 2020 року) не у повному обсязі, а тому позивач нарахував відповідачу штрафну санкцію у розмірі 379 210,40 грн та 10% штрафу у розмірі 22 844,00 грн

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21 первісний позов Фермерського господарства «Вікторія-2012» до Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат» про стягнення заборгованості за договором поставки товару в розмірі 472 473,43 грн задоволено у повному обсязі. Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат» до Фермерського господарства «Вікторія-2012» про стягнення штрафних санкцій в розмірі 402 054,40 грн задоволено у повному обсязі. Вирішено провести зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню зі сторін. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат» на користь Фермерського господарства «Вікторія-2012» 70 419,03 грн заборгованості та 1 055,74 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки позивач на підставі Договору поставки №49-Ф в установлений строк поставив відповідачу 228,300 тон насіння соняшнику врожаю 2020 року на загальну суму 2 362 187,16 грн з ПДВ, а відповідачем було оплачено поставлений товар у розмірі 1 889 749,73 грн з ПДВ, в результаті чого утворилась заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 472 473,43 грн.

Щодо вимог по зустрічному позову, то судом встановлено, що позивач порушив умови Договору поставки № 49-Ф та Специфікації №1 щодо поставки відповідачу товару у повному обсязі - 250,00 тон, а тому відповідачем правомірно нараховано позивачу штрафні санкції.

При цьому суд першої інстанції вирішив за доцільне провести зустрічне зарахування сум, що підлягають стягненню зі сторін, та стягнути різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму в порядку ч. 11 ст.238 та ч.11 ст. 129 ГПК.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, Фермерське господарство «Віткорія-2012» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №925/238/21 у частині задоволення зустрічного позову ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» до ФГ «Вікторія-2012» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 402 054,40 грн.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги позивач посилається на умови Договору поставки №СФ-49 від 18.08.2020 та Специфікації №1 від 18.08.2020, за якими до остаточного терміну поставки, тобто до 15.10.2020 відповідач не скористався своїм правом на зміну обсягу товару у кількості +/- 10 %, а тому позивач здійснив поставку товару у кількості 228,30 тон, що складає 90% визначеної кількості товару у Специфікації №1, тобто в межах домовленостей між сторонами, а тому відсутні підстави для застосування санкцій у вигляді стягнення пені та штрафу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Віткорія-2012» у справі №925/238/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.07.2021 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Вікторія-2012» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 задоволено клопотання Фермерського господарства «Вікторія-2012» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Вікторія-2012» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, заяви, клопотання до 01.09.2021 Розгляд апеляційної скарги призначено на 14.09.2021 о 12 год. 45 хв. Зупинено дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 відкладено розгляд справи №925/238/21 за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Вікторія-2012» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 на 28.09.2021 на 12 год. 00 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 задоволено заяву представника Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат», про участь в судовому засіданні 28.09.2021 о 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Позивач своїх представників в судове засідання 28.09.2021 не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.09.2021 заперечив проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №925/238/21 залишити без змін.

Згідно ч.1 ст.269 ГПУ України ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги позивача про скасування рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №925/238/21 у частині задоволення зустрічного позову ПрАТ «Ніжинський жиркомбінат» до ФГ «Вікторія-2012» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 402 054,40 грн., відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК).

Судом встановлено, 18.08.2020 між Фермерським господарством «Вікторія-2012» (Постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Ніжинський жиркомбінат» (Покупець) було укладено Договір поставки № 49-Ф (далі по тексту - Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язався поставити Покупцю, а Покупець прийняти і оплатити товар (насіння соняшнику врожаю 2020 року), на умовах цього Договору. (а.с. 10-15).

Кількість товару обумовлюється сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору. Допускається постачання товару рівновеликими партіями (п. 2.1 Договору). За домовленістю Сторін Постачальник має право поставити Покупцю товару у кількості більше ніж визначено у Специфікаціях, яка є невід`ємною частиною цього Договору на умовах визначених цим Договором (п. 2.2 Договору).

Ціна і загальна вартість товару обумовлюється сторонами у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 3.1 Договору). Порядок оплати Товару обумовлюється Сторонами в Специфікаціях, які є невід`ємною частинами цього Договору. (п. 3.3 Договору).

Товар поставляється Покупцеві на умовах «Інкотермс 2020», зазначених у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 4.1 Договору). Термін поставки Товару обумовлюється сторонами у Специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 4.2 Договору).

За п. 4.9 Договору Постачальник зобов`язався своєчасно подавати податкову звітність до податкових органів, оформленої згідно вимог п. 48.5.1., ст. 48 Податкового кодексу України, яка буде відображати правовідносини, що є предметом даного Договору.

Згідно п. 8.2 Договору цей Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 серпня 2021, але у будь-якому випадку до остаточного його виконання.

18.08.2020 між сторонами була укладена Специфікація №1 до Договору, за якою Постачальник зобов`язується здійснити поставку, а Покупець прийняти і оплатити насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 250,00 тонн (+/- 10% на вибір покупця) за ціною 10 239,79 грн з ПДВ, що еквівалентно 375,00 доларів США (станом на 18.08.2020) на загальну суму 2 559 947,50 грн з ПДВ у термін поставки до 15.10.2020. (а.с. 78).

Згідно п. 2 Специфікації №1 сторони погодили, що оплата за товар здійснюється наступним чином: 80 % вартості товару вказаної у п. 1.1 цієї Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання повідомлення Постачальника про готовність відвантаження Товару. Остаточні розрахунки здійснюються протягом 3-х банківських днів з дати поставки Постачальником товару, у кількості, передбаченій п. 1 цієї Специфікації, але не раніше отримання Покупцем квитанції (ій) про реєстрацію податкової (их) накладної (их)/розрахунку (ів) коригування в ЄРПН, на всю кількість поставленого Товару та отримання всіх оригіналів первинних документів - відповідно до п.п. 4.6 цього Договору.

26.08.2020 сторони уклали Додаткову угоду, за умовами якої змінили порядок оплати товару, а саме: попередня оплата у сумі 1 000 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 20%, вказаної у п. 1 цієї Специфікації, протягом 3 (трьох) банківських днів з дати укладення Сторонами цієї Додаткової угоди до Договору. Решту до 80% вартості товару, вказаної у п. 1 цієї Специфікації протягом 3 (трьох) банківських днів з дати повідомлення Постачальника про готовність відвантажити Товар. Для здійснення розрахунків за поставлений товар, остаточна ціна товару формується на день, що передує дню здійснення платежу за пп.2.2 цієї Специфікації шляхом перерахунку валютного еквівалента, вказаного в п. 1.2. даної Специфікації, у гривню за офіційним курсом НБУ на день, що передує дню здійснення платежу за пп.2.2 цієї Специфікації. Зміну ціни товару в національній валюті у зв`язку зі зміною курсу долара США (остаточна ціна) сторони зобов`язуються затвердити в додатковій угоді до даного договору. (а.с. 81).

27.08.2020 відповідач за платіжним дорученням №14969 від 27.08.2020 сплатив позивачу передоплату за насіння соняшнику врожаю 2020 року згідно рахунку №ВІ-0000011 від 16.08.2020 по Специфікації №1 від 18.08.2020 згідно Договору №49-Ф від 18.08.2020 на суму 1 000 000,00 грн. (а.с. 25).

Додатковою угодою №2 від 30.09.2020 сторони зафіксували ціну товару у розмірі 10 527,19 грн з ПДВ за одну тонну. (а.с. 83).

З матеріалів справи вбачається, що позивач на виконання умов Договору за видатковими накладними №ВІ-000008 від 02.10.2020, №ВІ-000009 від 02.10.2020, №ВІ-0000010 від 05.10.2020, №ВІ-0000011 від 05.10.2020, №ВІ-0000012 від 07.10.2020, №ВІ-0000013 від 08.10.2020, №ВІ-0000014 від 08.10.2020, №ВІ-0000015 від 08.10.2020 поставив відповідачу насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 228,300 тонн на загальну суму 2 362 187,16 грн. (а.с. 17-24).

Також в матеріалах справи наявні відповідні податкові накладні від 27.08.2020 №2, від 02.10.2020 №1, від 05.10.2020 №2, від 05.10.2020 №2, від 07.10.2020 №3, від 08.10.2020 №4, від 08.10.2020 №5, від 08.10.2020 №6 (а.с. 27-42).

За отриманий товар відповідач сплатив 889 749,73 грн згідно платіжного доручення №15811 від 13.10.2020 (а.с. 26).

Відповідач листами №793 від 24.11.2020, №16 від 13.01.2021 звернувся до позивача із вимогою здійснити поставку насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 21,7 тонн та попередив останнього про те, що невиконання вказаної вимоги потягне за собою нарахування штрафних санкцій, та додав до вимог розрахунок штрафних санкції (а.с. 84-85, 86, 89-90, 91).

Статтею 629 ЦК визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Таким чином, враховуючи умови Договору (п.п. 2.1, 2.2 Специфікації №1) стосовно порядку оплати за Товар, строк оплати за поставлене позивачем відповідачу насіння соняшнику врожаю 2020 року настав.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 472 473,43 грн заборгованості за поставлений товар (насіння соняшнику врожаю 2020 року) визнані судом першої інстанції документально обґрунтованими та задоволені у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ст.ст. 76 77 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції у даній справі переглядається в межах позовних вимог по зустрічному позову.

Статтею 610 ЦК визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що сторонами у Специфікації узгоджено, що позивач взяв на себе зобов`язання поставити відповідачу насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 250,00 тонн, при цьому у Специфікації міститься умова про те, що кількість тон у фізичній вазі (+/- 10%) на вибір покупця.

Слід зазначити, що ані позивач, ані відповідач не спростовують не поставку позивачем відповідачу товару (насіння соняшнику врожаю 2020 року) у кількості 21,7 тон.

За умовами Договору сторони погодили, що у разі несвоєчасної поставки або не поставки товару, або його частини, Постачальник сплачує договірну штрафну санкцію в розмірі 1% від вартості не поставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день прострочення і, крім того, відшкодовує всі заподіяні цим збитки. В разі несвоєчасної поставки або не поставки товару, або його частини, на строк понад 10 календарних днів постачальник також додатково сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від вартості не поставленого (несвоєчасно поставленого) товару, або його частини.

За приписами ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. А пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини друга та третя цієї статті).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі. (подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12).

Верховний Суд у своїй постанові від 25.07.2017 у справі №922/4400/17 зазначив, що розмір погодженої сторонами у мировій угоді штрафної санкції, обрахованої у відсотковому розмірі за кожен місяць прострочення відповідає поняттю «пеня». Зазначення в мировій угоді неустойки (пені) як штрафу не перетворює її в штраф і не є підставою для відмови у стягненні неустойки (пені) у випадку прострочення виконання зобов`язання (сплати коштів).

Таким чином, позивач не поставив відповідачу товар (насіння соняшнику врожаю 2020 року) у кількості 21,7 тон.

Відповідач листами №793 від 24.11.2020, №16 від 13.01.2021 звертався до позивача із вимогою здійснити поставку насіння соняшнику врожаю 2020 року у кількості 21,7 тон та попереджав останнього про те, що невиконання вказаної вимоги потягне за собою нарахування штрафних санкцій, передбачених умовами Договору.

Доводи апелянта про те, що відповідач до остаточного терміну поставки за Договором та Специфікацією, тобто до 15.10.2020 не скористався своїм правом на зміну обсягу товару у кількості +/- 10 %, тому позивач здійснив поставку товару у кількості 228,30 тон, що складає 90% визначеної кількості товару у Специфікації №1, тобто в межах домовленостей між сторонами, а тому відсутні підстави для застосування санкцій у вигляді стягнення пені та штрафу, судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір в силу ст. 629 ЦК є обов`язковим для виконання сторонами.

У Специфікації сторони погодили, що зміна кількості товару можлива на вибір Покупця, отже позивач як Продавець не наділений правом змінювати кількість товару запланованого до поставки.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок штрафної санкції (пені), розмір якої сторонами погоджено (1%), та 10% штрафу за прострочку поставки понад 10 календарних днів, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 379 210,40 грн штрафної санкції (пені) за період з 16.10.2020 по 30.03.2021, нарахованої на суму не поставленого товару 228 440,02 грн та 10 % штрафу у розмірі 22 844,00 грн.

При цьому відповідно до ч. 11 ст. 238 ГПК у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Таким чином, враховуючи задоволення позову та зустрічного позову, суд першої інстанції підставно здійснив зустрічне зарахування заявлених до стягнення сум та стягнув різницю на корить відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При прийняті вказаної постанови судом апеляційної інстанції надано вичерпні відповіді на доводи апелянта, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №925/238/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Ніжинський жиркомбінат» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Вікторія-2012» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 15.06.2021 у справі №927/238/21.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Фермерське господарство «Вікторія-2012».

5. Матеріали справи №927/238/21 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.10.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська