ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"29" вересня 2021 р. Справа № 911/1380/21
Суддя Бацуца В. М. розглянувши заяву б/н від 26.08.2021 р. позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» про постановлення додаткового рішення
у справі № 911/1380/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна», м. Київ
до Приватного підприємства «Авентин», м. Вишгород, Київська область
про стягнення 3 030 244, 22 грн
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2021 р. у справі № 911/1380/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» до Приватного підприємства «Авентин» про стягнення 3 030 244, 22 грн позов задоволено повністю і вирішено стягнути з Приватного підприємства «Авентин» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» 2 934 191, 94 грн основної заборгованості, 69 455, 02 грн інфляційних збитків, 26 597, 26 грн 3 % річних та судові витрати 45 453, 65 грн судового збору.
28.08.2021 р. до канцелярії суду від позивача надійшла заява б/н від 26.08.2021 р. про постановлення додаткового рішення, у якій він просить суд стягнути з відповідача судові витрати 24 750, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 45 453, 67 грн судового збору, а також поновити позивачу пропущений строк для подання вказаної заяви, у зв`язку з поважними причинами перебуванням адвоката позивача у щорічній відпустці.
Крім того, 28.07.2021 р. до канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 26.07.2021 р. про зменшення штрафних санкцій та витрат на оплату правничої допомоги, у якому він, зокрема, просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 5 000, 00 грн, у зв`язку з тим, що відповідач не заперечував проти позову, справа є невеликої складності та не несе репутаційних ризиків для сторін.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заява позивача про постановлення додаткового рішення підлягає задоволенню з поновленням позивачу строку на подання вказаної заяви, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 119 цього ж кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ГПК України.
Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.
Господарським процесуальним кодексом України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи.
Схожий за змістом правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 21.12.2019 р. у справі № 910/6298/19.
Як вбачається з матеріалів справи, до заяви позивача про постановлення додаткового рішення додано копії наказів № 2021в-2 від 12.07.2021 р. та № 2021в-3 від 28.07.2021 р. про надання представнику позивача адвокату Бондарю А. В. щорічної відпустки у період з 09.08.2021 р. по 20.08.2021 р.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд керуючись ст. 119 Господарського процесуального кодексу України визнає поважними причини пропуску позивачем строку для подання доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат з відповідним поновленням такого строку.
Згідно з ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
5. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 124 цього ж кодексу разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Статтею 126 цього ж кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частинами 1-8 ст. 129 цього ж кодексу передбачено, що судовий збір покладається:
1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;
2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
2. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.
3. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
4. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
5. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
6. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
7. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
8. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 24 750, 00 грн підтверджуються договором б/н від 12.04.2021 р. про надання правової допомоги, укладеним між ТОВ «Тосаф МБС Україна» та адвокатом Бондарем А. В., замовленням б/н від 12.04.2021 р. до договору про надання правової допомоги, звітом адвоката від 12.08.2021 р. про виконання замовлення по договору про надання правової допомоги, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7525/10 від 14.03.2019 р., виданим Радою адвокатів Київської області, ордером серії АІ № 1111892 від 10.05.2021 р., наявними у матеріалах справи.
Як було зазначено вище, відповідач у своєму клопотанні б/н від 26.07.2021 р. про зменшення штрафних санкцій та витрат на оплату правничої допомоги просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами до 5 000, 00 грн, у зв`язку з тим, що відповідач не заперечував проти позову, справа є невеликої складності та не несе репутаційних ризиків для сторін.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц.
При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони (постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19).
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, що підтверджують надання позивачу професійної правничої допомоги адвокатом Бондарем А. В., доводи та заперечення відповідача щодо її неспівмірності, суд з урахуванням ціни позову та складністю справи дійшов висновку, що характер та обсяг, виконаної адвокатом позивача роботи (наданих послуг), відповідає критеріям розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, а отже відсутні підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що понесені позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу адвоката відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача з вищевказаних підстав із прийняттям додаткового рішення у даній справі.
Крім того, позивач у своїй заяві про постановлення додаткового рішення просить суд стягнути з відповідача судові витрати 45 453, 67 грн судового збору.
З приводу вказаного клопотання позивача в частині стягнення з відповідача судового збору суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2021 р. у справі № 911/1380/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» до Приватного підприємства «Авентин» про стягнення 3 030 244, 22 грн позов задоволено повністю і вирішено стягнути з Приватного підприємства «Авентин» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» 2 934 191, 94 грн основної заборгованості, 69 455, 02 грн інфляційних збитків, 26 597, 26 грн 3 % річних та судові витрати 45 453, 65 грн судового збору.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та у зв`язку із тим, що рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2021 р. у справі № 911/1380/21 вже було вирішення питання про стягнення з відповідача на користь позивача 45 453, 65 грн судового збору, суд дійшов висновку про залишення заяви позивача про постановлення додаткового рішення в частині стягнення з відповідача судового збору без задоволення з вказаних підстав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 123, 129, 233 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву б/н від 26.08.2021 р. (вх. № 20144/21 від 28.08.2021 р.) позивача Товариства обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» про постановлення додаткового рішення задовольнити частково.

2. Прийняти додаткове рішення у справі.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Авентин» (07301, Київська область, Вишгородський район, місто Вишгород, вулиця Кургузова, будинок 6А; ідентифікаційний код 36758943) на користь Товариства обмеженою відповідальністю «Тосаф МБС Україна» (02002, місто Київ, вулиця Микільсько-Слобідська, будинок 1А, офіс 292; ідентифікаційний код 38740414) судові витрати 24 750 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят) грн 00 (нуль) коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

4. Відмовити в задоволенні заяви в іншій частині.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області.

Суддя В.М.Бацуца