ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021 справа № 914/2602/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В. розглянувши матеріали

позовної заяви: Фізичної особи-підприємця Кравчишин Андрія Михайловича, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАДОР», м. Львів

про: стягнення заборгованості в розмірі 18 942,11 грн.

представники сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Фізична особа-підприємець Кравчишин Андрій Михайлович звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАДОР» про стягнення заборгованості в розмірі 18 942,11 грн. на підставі договору на виконання робіт, надання послуг №10/01.

Ухвалою від 02.09.2021 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду на 04.10.2021 року.

В судовому засіданні 04.10.2021 року оголошено перерву до 11.10.2021 року.

В судове засідання 11.10.2021 року сторони явку уповноважених представників не забезпечили.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 06.09.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням умов договору на виконання робіт №10/01 від 10.01.2020 року.

Відповідач не виконав свого обов`язку щодо оплати за фактично надані послуги за фактично надані послуги на загальну суму 15 180,00 грн.

Позивачем на основну суму заборгованості нараховано інфляційні втрати, 3% річних та пеню.

Представник позивача подав заяви про стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Позиція відповідача

Відповідач заперечив проти стягнення пені з підстав пропуску позовної давності та адвокатських витрат.

Крім того відповідач зазначив, що не отримував рахунку на оплату у зв`язку з чим в нього не виникло обов`язку здійснити оплату.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

10.01.2020 року між ФОП Кравчишином Андрієм Михайловичем та Товариством

з обмеженою відповідальністю "АВАДОР" було укладено договір на виконання робіт,

надання послуг № 10/01.

Згідно п.1.1. договору на виконання робіт, надання послуг №10/01 від 10.01.2020 року Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання здійснювати послуги спецтехнікою:

Екскаватор навантажувач Саtегріllаr 422Е.

Гідромолот на базі Саtегріllаr 422Е.

Відповідно до п. 4.1. договору на виконання робіт, надання послуг №10/01 від 10.01.2020 року по завершенні робіт виконавець передає замовнику в 5-ти (п`яти) денний термін Акт прийому - передачі виконаних робіт.

Згідно із п. 4.2. договору на виконання робіт, надання послуг №10/01 від 10.01.2020 року замовник підписує акт прийому-передачі робіт або мотивує відмову його підписання на протязі 10 (десяти) днів.

13 січня 2020 року було підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) на суму 15 180 грн.

Відповідно до п.2.1. договору на виконання робіт, надання послуг №10/01 від 10.01.2020 року сума цього Договору за виконані роботи згідно умов цього договору становить суму усіх Актів виконаних робіт.

Згідно п.2.2. договору, розрахунок за надані послуги не повинен перевищувати 10-ти банківських днів з моменту отримання замовником рахунку на оплату.

13 січня 2020 року ФОП Кравчишином Андрієм Михайловичем надіслано електронною поштою Товариству з обмеженою відповідальністю "АВАДОР" розрахунок за надані послуги, що підтверджується скріншотом надсилання з електронної пошти.

6 лютого 2020 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАДОР" надійшла відповідь про те, що замовник здійснить оплату за надані послуги/поставлені товари протягом першого півріччя 2020 року після поступлення коштів на їхні рахунки з державного бюджету.

Позивачем долучено до матеріалів справи платіжні доручення №338 від 22.09.2021 року та №343 від 01.10.2021 року на підтвердження погашення основної заборгованості по договору.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ІІК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ІІК України та ст. 174 ГПК України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а такожз угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ІІК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності із ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Станом на дату подачі позову існувала основна заборгованість по договору в розмірі 15 180,00 грн.

Провадження по справі підлягає закриттю в частині стягнення основної суми заборгованості на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно із п.5.1. договору на виконання робіт, надання послуг №10/01 від 10.01.2020 року за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним Договором, виконавець та замовник несуть відповідальність згідно діючого законодавства.

Відповідно п.6.3. договору за несвоєчасну оплату виконаних робіт на умовах даного Договору замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу від вартості виконаних робіт.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 3 ст. 549 ЦК України).

За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 ГК у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За період з 24.01.2020 року по 24.07.2020 року позивачем розраховано пеню в розмірі 1 349,20 грн.

Відповідач просив застосування позовну давність до стягнення пені. Відповідно до ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 28.08.2021 року суд вважає за необхідне відмовити в задоволені вимоги про стягнення пені з підстав пропуску позовної давності.

Що стосується стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних суд зазначає, що відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Позивач на підтвердження надіслання рахунку на оплату представив скріншот електронного відправлення та відповідь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАДОР» про те, що замовник здійснить оплату за надані послуги/поставлені товари протягом першого півріччя 2020 року після поступлення коштів на їхні рахунки з державного бюджету. Крім того в матеріалах справи наявні докази проплати основної заборгованості в розмірі 15 180,00 грн., що вказує на те, що відповідач отримав рахунок на оплату, оскільки призначення платежу в платіжних дорученнях №343 та 338 згідно рахунка №2 від 13.01.2020 року.

Перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат суд встановив, що такі проведено вірно та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначено в ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 244 ГПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 3 - 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначалось вище, частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником позивача представлено:

- детальний розрахунок розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу у справі №914/2602/21;

- акт виконаних робіт/наданих послуг №01/01/10/21 від 01.10.2021 року;

- платіжне доручення №745 від 24.09.2021 року;

- платіжне доручення 728 від 02.09.2021 року;

- додатковий договір №1 від 19.04.2021 року;

- акт виконаних робіт/наданих послуг №01/10/09/21 від 10.09.2021 року;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №036;

- ордер про надання правової допомоги серія ЛВ №154585.

Розглянувши заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Підтвердження понесення витрат на правову допомогу зі слів позивача є договір доручення на представництво інтересів №1/19/04/2021 від 19.04.2021 року, однак такий договір представником позивача до матеріалів справи не долучено. Даний договір є важливим доказом по справі оскільки акти виконаних робіт містять складені відповідно до вказаного договору, що унеможливлює встановити дійсний характер правовідносин між адвокатом та клієнтом. Крім, того додатковий договір №1 від 19.04.2021 року також укладений на підставі договору доручення №1/19/04/2021 від 19.04.2021 року.

В платіжних дорученнях на підтвердження оплати за надання правової допомоги зазначено призначення платежу згідно договору №19/07-21 від 19.07.2021 року, що також не дає можливості суду спів ставити дані платіжні доручення з відповідним договором №1/19/04/2021 від 19.04.2021 року.

Представник позивача у своїй заяві про стягнення витрат на правову допомогу зазначає, що пункту 1 частини 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи усі зазначені вище обставини суд прийшов до висновку, що позивач не представив належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу.

Судовий збір відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір у разі часткового задоволення позовних вимог розподіляється на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в розмірі 189,15 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. Крім того, від повідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Керуючись ст.ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 231, 233-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАДОР» (, 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вулиця Данила Галицького, будинок 1, офіс 8) на користь Фізичної особи-підприємця Кравчишина Андрія Михайловича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 23 676,32 грн. трьох відсотків річних та 1 736,59 інфляційних втрат.

3. В частині стягнення 1 349,20 грн. пені відмовити.

4. В частині стягнення заборгованості за фактично надані послуги в розмірі 15 180,00 грн. закрити провадження.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАДОР» (, 82100, Львівська область, м. Дрогобич, вулиця Данила Галицького, будинок 1, офіс 8) на користь Фізичної особи-підприємця Кравчишина Андрія Михайловича (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 189,15 грн.

6. В задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію у справі, яка розглядається можна отримати за такою веб-адресою - http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст складено 12.10.2021 року.

Суддя З.В. Горецька