ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

"07" вересня 2021 р. м. Ужгород Справа № 907/812/20

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.

при секретарі судового засідання Тягнибок К.О.,

розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження б/н від 13.07.2021 року (вх. № 02.3.1-02/5323/21 від 21.07.2021 року) про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/812/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження, с. Громада Житомирської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Елікорм, м. Мукачево про стягнення 15 223 грн. 56 коп. інфляційних нарахувань та 6 285 грн. 49 коп. трьох процентів річних (з врахуванням заяви про зміну предмету позову),

з участю представників:

позивача (заявника) не з`явився

відповідача не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2021 року у справі № 907/812/20 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Елікорм, 89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Валленберга, будинок 36 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 36732108) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження, 13132, Житомирська область, Любарський район, с. Громада, вул. Польова, будинок 1 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 31884860) 13 852 (Тринадцять тисяч вісімсот п`ятдесят дві гривні) грн. 66 коп. інфляційних нарахувань та 6 283 (Шість тисяч двісті вісімдесят три гривні) 15 коп. трьох процентів річних, а також суму 1 967 (Одна тисяча дев`ятсот шістдесят сім гривень) грн. 80 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На адресу Господарського суду Закарпатської області надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження б/н від 13.07.2021 року (вх. № 02.3.1-02/5323/21 від 21.07.2021 року) про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/812/20 щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме, витрат на правничу допомогу.

Згідно поданої суду заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі, позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача на користь сторони позивача суми 20 000 грн. витрат на правову допомогу адвоката при розгляді даної справи, оскільки таке питання судом не було вирішено при ухваленні рішення у даній справі № 907/812/20.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.08.2021 року заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження б/н від 13.07.2021 року (вх. № 02.3.1-02/5323/21 від 21.07.2021 року) про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/812/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження, с. Громада Житомирської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Елікорм, м. Мукачево про стягнення 15 223 грн. 56 коп. інфляційних нарахувань та 6 285 грн. 49 коп. трьох процентів річних призначено до розгляду в судовому засіданні на 07.09.2021 року. Явку уповноважених представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

У судове засідання 07.09.2021 року сторони явку уповноважених представників не забезпечили. Позивач, надісланим на адресу суду клопотанням б/н від 20.08.2021 року, просить суд розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження б/н від 13.07.2021 року (вх. № 02.3.1-02/5323/21 від 21.07.2021 року) про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/812/20 проводити за відсутності представників позивача за наявними у матеріалах справи доказами.

До вказаного клопотання представник позивача долучив акт приймання передачі виконаних робіт від 13.07.2021 року, за змістом якого замовник та виконавці склали даний Акт про те, що цього числа виконавці передали, а замовник прийняв повне виконання робіт по угоді № 2 від 26.11.2020 року про надання правничої допомоги в справі щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю Елікорм плати за незаконне користування чужими грошовими коштами, інфляційних та штрафних санкцій через невиконання боржником грошового зобов`язання з оплати боргу за поставлену макуху соєву, стягнення якої було присуджено рішенням Господарського суду Закарпатської області від 19.12.2019 року у справі № 907/377/19, у зв`язку із невиконанням боржником судового рішення.

Зміст вищенаведеного акту приймання передачі виконаних робіт від 13.07.2021 року містить інформацію про те, що на виконання договірних зобов`язань виконавцями було виконано наступні роботи:

- проведено з`ясування фактичних обставин справи з клієнтом, здійснено формування правової позиції у справі, укладення Договору про надання правничої допомоги 3 год.;

- проведено вивчення та аналіз матеріалів наданих замовником - 3 год.;

- проведено вивчення та аналіз судової практики та норм чинного законодавства по предмету спору 2 год.;

- проведено збір нових доказів по справі та їх систематизацію 2 год.;

- розроблено проект позовної заяви із розрахунками та погоджено даний проект із клієнтом 3 год.;

- проведено підготовку та систематизацію додатків до позовної заяви (фотокопіювання письмових доказів та засвідчення їх копій), формування та підписання позовних матеріалів 2 год.;

- 15.04.2021 року взято участь в підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції через Господарський суд Житомирської області 2 год.;

- 06.05.2021 року підготовче судове засідання в режимі відеоконференції через Господарський суд Житомирської області з технічних причин не відбулося, із залу судових засідань подано заяву про проведення останнього за відсутності представника позивача 2 год.;

- проведено підготовку та подання до господарського суду додаткових процесуальних документів (заяви про збільшення позовних вимог із розрахунками ціни позову тощо) 2 год.

Всього на виконання договірних зобов`язань виконавцями затрачено 21 годину. При виконанні Угоди проводилося використання власного автотранспорту з метою поїздок до Господарського суду Житомирської області для участі в судових засіданнях в режимі відеоконференції. У справі досягнуто наступного позитивного результату: рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2021 року у справі № 907/812/20 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Елікорм на користь позивача 13 852 грн. 66 коп. інфляційних нарахувань, 6 283 грн. 15 коп. трьох процентів річних та 1 967 грн. 80 коп. судового збору. Загальна вартість фактично виконаних робіт по наданню правничої допомоги становить 20 000 грн., які сплачені замовником на користь виконавців в повному розмірі авансовим платежем.

Неможливість подання даного акту під час розгляду справи по суті позовних вимог представник позивача пояснює тим, що договірні зобов`язання сторін не були виконані (завершені) на момент постановлення судового рішення, а отже, були відсутні підстави для складення та підписання відповідного акту приймання передачі виконаних робіт у справі.

Відповідач у справі на дату судового засідання щодо ухвалення додаткового рішення у даній справі, клопотань про зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження на професійну правничу допомогу до Господарського суду Закарпатської області не подавав, заперечень з приводу заяви про ухвалення додаткового рішення до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Подаючи до суду позовну заяву у даній справі, позивач у змісті позовної заяви зазначив попередній орієнтовний розрахунок судових витрат у сумі 22 102 грн., з яких 2 102 грн. судового збору та 20 000 грн. витрат по оплаті правничої допомоги.

Приписами ст. 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Як встановлено судом, між позивачем (замовником) та адвокатами Макаренко Іваном Яковичем і Грицик Андрієм Вікторовичем (виконавцями) укладено угоду № 2 про надання правничої допомоги від 26.11.2020 року, за умовами якої замовник доручив, а виконавці взяли на себе зобов`язання надати йому правничу допомогу з приводу представництва та захисту його прав і законних інтересів у справі щодо стягнення із Товариства з обмеженою відповідальністю Елікорм плати за незаконне користування чужими грошовими коштами, інфляційних та штрафних санкцій через невиконання боржником грошового зобов`язання з оплати боргу за поставлену макуху соєву, стягнення якої було присуджено рішенням Господарського суду Закарпатської області від 19.12.2019 року у справі № 907/377/19, у зв`язку із невиконанням боржником вказаних судових рішень.

Як встановлюють положення п. 2 Угоди, виконавці зобов`язуються надати Замовнику наступну правову допомогу:

а) провести вивчення та аналіз матеріалів наданих замовником;

б) провести вивчення та аналіз судової практики та норм чинного законодавства по предмету спору;

в) провести збір нових доказів по справі та їх систематизацію;

г) провести підготовку проекту позовної заяви та письмових доказів у справі;

д) направити до господарського суду позовні матеріали, підписані замовником;

е) у разі необхідності, взяти участь в судових засіданнях по розгляду справи в господарському суді в режимі відеоконференції;

є) використовувати власний автотранспорт при виконанні взятих на себе договірних зобов`язань;

ж) дотримуватись конфіденційності по відношенню до інформації, яка стала відомою їм від замовника.

На підставі п. 3 Угоди, за взаємною згодою сторін у даній справі визначено розмір авансу, який підлягає сплаті замовником на користь виконавців у розмірі 20 000 грн. в термін до 01.12.2020 року рівними частинами (по 50 % від загальної суми) на рахунок кожного із виконавців, а саме, на рахунок Макаренко І.Я. та Грицик А.В. Загальна вартість робіт по наданню правової допомоги сторонами буде визначена шляхом укладення додаткової угоди, виходячи із об`єму робіт, який буде виконаний виконавцями по даній угоді.

З покликанням на платіжне доручення № 4167 від 30.11.2020 року про перерахування на рахунок Макаренко І.Я. суми 10 000 грн. оплати за надання правничої допомоги згідно угоди № 2 від 26.11.2020 року та платіжне доручення № 4168 від 30.11.2020 року про перерахування суми 10 000 грн. оплати за надання правничої допомоги згідно угоди № 2 від 26.11.2020 року на рахунок Грицик А.В., які не містять відмітки банку про їх проведення, представник позивача доводить факт перерахування суми 10 000 грн. на рахунок Макаренко І.Я. та 10 000 грн. на рахунок Грицик А.В.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1-4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126 ГПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).

Крім того, з огляду на положення пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України Верховний Суд дотримується позиції, що в разі, коли сторона не надала суду доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у строк, визначений частиною восьмою статті 129 ГПК України, суд не має підстав для розподілу здійснених стороною витрат на професійну правничу допомогу (постанова КГС ВС від 14.01.2019 року у справі № 927/26/18).

Верховний Суд у постанові від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17 зазначив, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність і ГПК України. Витрати на оплату робіт та послуг адвоката, про відшкодування яких заявлено вимогу, мають бути виконані саме тим адвокатом, з яким укладено договір про надання правової допомоги, інакше суд не матиме підстав для вирішення питання про їх відшкодування.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України та Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна з умов договору при його укладенні. Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду та іншій стороні спору можливості пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

У постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18 Верховний Суд звернув увагу, що суди, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність. За відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення зазначених витрат, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Згідно постанови від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17 Верховний Суд зазначив, що встановлений у договорі про надання правової допомоги у господарському процесі фіксований розмір адвокатських послуг у вигляді прогресивної процентної ставки від загальної суми позовних вимог не є безумовною підставою для стягнення судом з іншої сторони витрат на послуги адвоката саме у такому розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований і відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідно до частини третьою статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз судових рішень Верховного Суду дає змогу дійти висновку, що підставою для відмови у розподілі витрат на професійну правничу допомогу в заявленій сумі може бути також ненадання переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом (постанова КГС ВС від 05.06.2018 року у справі № 904/8308/17).

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги і на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг (виконаних робіт) та їх вартості, що сплачена чи підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічний висновок викладено в постанові ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

Як вбачається зі змісту укладеної між позивачем та адвокатами угоди № 2 про надання правничої допомоги від 26.11.2020 року, така Угода не містить положень щодо визначення розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру).

Натомість, така Угода містить положення про те, що розмір авансу, який підлягає сплаті замовником на користь виконавців у строк до 01.12.2020 року рівними частинами (по 50 % від загальної суми) на рахунок кожного із виконавців, складає суму 20 000 грн., а зальна вартість робіт по наданню правової допомоги сторонами буде визначена шляхом укладення додаткової угоди, виходячи із об`єму робіт, який буде виконаний виконавцями по даній угоді.

Як встановлено судом, сторонами Угоди № 2 про надання правничої допомоги від 26.11.2020 року додаткова угода на визначення загальної вартості робіт по наданню правової допомоги із зазначенням розміру та/або порядку обчислення розміру витрат на правничу допомогу, не укладалася.

Натомість, між сторонами підписано акт приймання передачі виконаних робіт від 13.07.2021 року, яким визначено перелік наданих адвокатами правничих послуг та кількість годин, витрачених на надання таких, а також вказана загальна вартість фактично виконаних робіт у сумі 20 000 грн.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеної позиції Верховного Суду, а також змісту укладеної між позивачем та адвокатами, що здійснювали надання правничої допомоги у межах даної справи, угоди, встановлення складу та розміру витрат позивача, пов`язаних з оплатою правової допомоги у даній справі, можливо тільки через оцінку Акту приймання передачі виконаних робіт від 13.07.2021 року по Угоді № 2 від 26.11.2020 року про надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як уже зазначалось вище, такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Матеріали даної справи свідчать про те, що до закінчення судових дебатів у справі сторона позивача не подавала суду відповідної заяви про подання доказів понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Відповідні докази понесення стороною позивача витрат на правничу допомогу, а саме, акт приймання передачі виконаних робіт від 13.07.2021 року, поданий суду вже на стадії розгляду заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Як видно зі змісту самого акту приймання передачі виконаних робіт, такий акт складений 13.07.2021 року, тобто, на протязі 5 днів з дня підписання повного тексту рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.06.2021 року у даній справі, однак, надісланий позивачем до суду тільки 20.08.2021 року.

Таким чином, вказаний акт приймання передачі виконаних робіт поданий до суду із порушенням строків, визначених ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Навіть якщо приймати до уваги той факт, що позивач не був присутній у судовому засіданні, у якому судом ухвалено рішення у даній справі, і йому не було відомо про зміст ухваленого судом рішення, та з огляду на цю обставину, обчислювати п`ятиденний строк на подання суду доказів понесення судових витрат від дати отримання позивачем рішення суду у даній справі, то такий строк все одно виходить за межі п`ятиденного, оскільки рішення у даній справі позивачем отримано 22.07.2021 року, а акт скеровано до суду 20.08.2021 року. При цьому, про зміст ухваленого судом рішення у даній справі, позивачу було відомо вже 13.07.2021 року, оскільки саме цією датою до суду подане клопотання позивача про ухвалення у даній справі додаткового рішення.

Разом з тим, подаючи до суду акт приймання передачі виконаних робіт від 13.07.2021 року, неможливість його подання під час розгляду справи по суті позовних вимог сторона позивача обґрунтувала тим, що договірні зобов`язання сторін не були виконані (завершені) на момент постановлення судового рішення, а отже, були відсутні підстави для складення та підписання відповідного акту приймання передачі виконаних робіт у справі.

Проте, як вбачається зі змісту самого акту, до складу витрат на правничу допомогу у даній справі позивачем не включено послуг, надання яких на момент постановлення (отримання) рішення суду у даній справі не було завершено.

З врахуванням вищенаведених обставин у сукупності, та зокрема, постанови КГС ВС від 14.01.2019 року у справі № 927/26/18, суд доходить висновку про те, що сторона позивача не надала суду доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у строк, визначений ч. 8. ст. 129 ГПК України, а тому, суд не має підстав для розподілу здійснених стороною витрат на професійну правничу допомогу, та, як наслідок, підстав для ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Керуючись ст. ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України,

СУД ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми Відродження б/н від 13.07.2021 року (вх. № 02.3.1-02/5323/21 від 21.07.2021 року) про ухвалення додаткового рішення у справі № 907/812/20 відмовити.

2. Копію ухвали надіслати сторонам спору.

3. На підставі ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду, постановлена в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ухвали). Ухвала може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 07.10.2021 року.

Суддя Пригара Л.І.