ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.10.2021 Справа № 908/2615/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі суду: судді Боєвої О.С., розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни про забезпечення позову у справі № 908/2615/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; поштова адреса (для надсилання кореспонденції): АДРЕСА_2 )

до відповідача: Управління комунальної власності Енергодарської міської ради (71502, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Набережна, буд.24)

про скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій

Без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 27.09.2021 (суддя Смірнов О.Г.) відкрито провадження у справі № 908/2615/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни до відповідача: Управління комунальної власності Енергодарської міської ради, з позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення Управління комунальної власності Енергодарської міської ради у формі наказу від 11.08.2021 № 153 «Про відмову у продовженні договору оренди комунального майна». Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.10.2021.

08.10.2021 до господарського суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову у справі № 908/2615/21.

Згідно з Витягом з протоколу передачі від 08.10.2021 заяву про забезпечення позову передано на розгляд раніше визначеному складу суду - судді Смірнову О.Г.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Запорізької області № П-681/21 від 08.10.2021, враховуючи перебування у відпустці судді Смірнова О.Г. з 08.10.2021 по 18.10.2021, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи для розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу від 08.10.2021 вищевказану заяву про забезпечення позову у справі № 908/2615/21 передано на розгляд судді Боєвій О.С.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (частина 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Перелік заходів забезпечення позову, викладений в пунктах 1-10 частини 1 ст. 137 ГПК України. Згідно п. 2 ч. 1 цієї статті позов забезпечується забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті (ч. 11 ст.137 ГПК України).

Мотивуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначив, що мета подання позову спрямована на захист чинного орендаря на продовження договору оренди нерухомого майна № 18-13 від 13.10.2013, які були порушені з боку відповідача внаслідок безпідставної відмови у продовженні договору оренди. Строк дії договору оренди № 18-13 від 13.10.2013 спливає 30.10.2021 і на адресу позивача від відповідача вже надійшов лист від 08.09.2021 № 01-16/22220-02 з вимогою звільнити приміщення та погрозою застосувати неустойку. Це означає, що 30.10.2021 орендарю прийдеться звільняти приміщення, а у орендодавця виникне можливість передати його в користування комусь іншому, попри безумовне існування у чинного орендаря переважного права на продовження договору оренди, яке гарантує йому також продовження договору оренди щонайменше до проведення відповідного аукціону. Такий висновок витікає із змісту пункту 151 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого Постановою КМУ від 03.06.2020 № 483. Якщо відповідач не прийняв би оскаржуване у цій справі рішення про відмову у продовженні договору оренди, яке має очевидні ознаки протиправного, то цей договір діяв би не до 30.10.2021, а щонайменше до моменту укладення договору з переможцем аукціону. Належним засобом забезпечення у даному випадку позивач вважає заборону відповідачеві вживати будь-які дії, спрямовані на перешкоджання чинному орендарю користуватися орендованим приміщенням після закінчення строку дії договору оренди № 18-13 від 13.10.2013 до закінчення розгляду справи.

На підставі викладеного позивач просить вжити заходи забезпечення позову у справі № 908/2615/21 шляхом заборони Управлінню комунальної власності вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення у павільйоні № 8, загальною площею 409,7 кв.м., за адресою: м. Енергодар, вул. Набережна, 15, у тому числі перешкоджати чинному орендарю ФОП Бульбенко Ю.В. користуватися цим приміщенням після закінчення строку дії договору оренди № 18-13 від 13.10.2013, до набрання чинності рішенням у цій справі. В якості зустрічного забезпечення позову заявник пропонує зобов`язати ФОП Бульбенко Ю.В. сплачувати орендну плату за користування нежитловим приміщенням у розмірі, порядку та строки, визначені договором № 18-13 від 13.10.2013, на весь строк дії вжиття заходів забезпечення позову.

Розглянувши вищезазначену заяву про забезпечення позову у справі № 908/2615/21, суд дійшов до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України, а саме: істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як передбачено ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтована вірогідність утруднення або неможливість виконання майбутнього рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відтак, забезпечення позову у господарському процесі застосовується з метою забезпечення виконання судового рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Виходячи зі змісту чинного процесуального закону, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Предметом позову у справі № 908/2615/21, щодо якого ФОП Бульбенко Ю.В. просить вжити заходи забезпечення, є позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Управління комунальної власності Енергодарської міської ради у формі наказу від 11.08.2021 № 153 «Про відмову у продовженні договору оренди комунального майна».

Заявником не вказано та не доведено, із зазначенням конкретних обставин та доказів, що незастосування заходів, які він просить вжити, може дійсно істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, наявності зв`язку між такими заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Також заявником не надано доказів існування на даний час фактичних обставин щодо вчинення відповідачем реальних дій, спрямованих передачу об`єкта оренди, який стосується предмета спору, у користування іншим особам. Таким чином, заява позивача ґрунтується на припущеннях, не підтверджена належними доказами щодо існування на даний час обставин, які, у разі невжиття заходів забезпечення позову, можуть призвести до утруднення або неможливості виконання майбутнього рішення суду.

Крім того, обставини на які посилається позивач в обґрунтування заяви про забезпечення щодо незаконності оскаржуваного рішення частково співпадають з обставинами на які позивач посилається у позові та які підлягають встановленню судом під час розгляду справи, з наданням оцінки всім доказам та аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном.

На рівні національної правової системи відповідне положення кореспондується з приписами ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України, відповідно до яких кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Отже вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони Управлінню комунальної власності вчиняти будь-які дії щодо нежитлового приміщення суперечить вищенаведеним принципам. Забезпечення права на ефективний спосіб захисту позивача не може виправдовувати втручання у реалізацію прав власника нерухомого майна на розпорядження майном комунальної власності.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю та недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 136, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Бульбенко Юлії Володимирівни про забезпечення позову у справі № 908/2615/21.

Примірник даної ухвали учасникам справи.

Ухвала складена та підписана 12.10.2021.

Відповідно до ст.ст. 140, 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її складення в порядку, встановленому ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Боєва