ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2021 р. Справа № 917/164/21

За позовною заявою Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія", вул. Хорива, 47, м. Київ, 04071

про стягнення 512 685,71 грн..

Суддя Погрібна С.В.

Секретар судового засідання Мирна-Касян Ю.Л.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання від 23.09.2021 р.

Обставини справи. Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" про стягнення 512 685,71 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 10406 кв.м., кадастровий номер :10:001:0151, яка розташована за адресою по вул. Ярмарковій, 3 у місті Кременчук за період з 16.02.2019 року по 08.12.2020 року.

Проведено автоматичний розподіл справи № 917/164/21, за результатами якого дану справу передано на розгляд судді Погрібній С.В., що відображено у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.02.2021 р. позовні матеріали № 917/164/21 за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" про стягнення 512 685,71 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою площею 10406 кв.м., кадастровий номер :10:001:0151, направлено за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва (вулиця Богдана Хмельницького, 44В, Київ, 01054).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

05.05.2021 р. відповідачем подано відзив на позовну заяву з заявою про непідсудність справи № 917/164/21 Господарському суду м. Києва (вх. 34235/21).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" про передачу справи за підсудністю задоволено; матеріали справи № 917/164/21 за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" про стягнення 512 685,71 грн. з додатками направлено за виключною підсудністю до Господарського суду Полтавської області.

У зв`язку з викладеним вказана справа прийнята суддею Погрібною С.В. до провадження за правилами загального позовного провадження, про що постановлена відповідна ухвала суду від 16.06.2021 р. Вказаною ухвалою призначено підготовче засідання на 08.07.2021 р. на 10:30 год.; запропоновано позивачу до 01.07.2021 р. подати суду відповідь на відзив.

08.07.2021 р. від позивача (ел. поштою без ЕЦП вх. № 7474) надійшло клопотання, в якому останній повідомляє, що в повній мірі підтримує позовну заяву та просить провести підготовче засідання за відсутності його уповноваженого представника. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, причин щодо неявки суду не повідомив, ухвала суду від 16.06.2021 р. про прийняття справи до провадження отримано відповідачем, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

Ухвалою суду від 08.07.2021 р. відкладено підготовче засідання на 29.07.2021 р.

Ухвалою суду від 29.07.2021 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 23.09.2021 р. на 10:00 год.

01.09.2021 р. від відповідача надійшов відзив на позов вх. № 9775 (а.с. 102-103), у якому останній визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. При цьому відповідач просить суд поновити строк на подання відзиву, осікльки останній пропущений ним з поважних причин.

Як унормовано нормами ГПК України, на стадії підготовчого провадження суд встановлює всі обставини справи та вирішує пов`язані з цим процесуальні питання. На стадії підготовчого провадження сторони мають можливість подати заяви з процесуальних питань та заяви по суті справи.

Підготовче провадження, враховуючи продовження строку, не може перевищувати 90 днів. Після завершення підготовчого провадження суд постановляє ухвалу про закінчення підготовчого засідання. Після цього сторони не мають права подавати до суду жодних документів.

Як вже зазначалось вище, ухвалою суду від 29.07.2021 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 23.09.2021 р.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 201 ГПК України, з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки відзив відповідачем подано до відкриттся судового засідання по суті, враховуючи приписи ч. 3 ст. 201 та с. 119 ГПК України, суд визнає причини пропуску строку для подання відзиву на позов поважними і приймає його до розгляду та залучає долучені документи до матеріалів справи.

23.09.2021 р. від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи з огляду на перебування представника позивача на лікарняному.

При цьому, до клопотання позивача не залучено жодних доказів на підтвердження перебування його представника на лікарняному.

Частиною 2 статті 195 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Враховуючи закінчення строку розгляду справи по суті, суд не вбачає підстав для задоволення даного клопотання.

23.09.2021 р. представники учасників справи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату і час судового засідання, ухвали суду були надіслані сторонам рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвал, на адресу місцезнаходження сторін, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також дана ухвала була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

29.12.2006 року згідно договору купівлі-продажу нежитлових будівель, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г., Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» набуло право власності на будівлю тарного складу та гаражу по вул. Ярмарковій, 3 у місті Кременчук.

27.11.2007 р. Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про внадання вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду фізичним та юридичним особам в м. Кременчуці», зокрема, затверджено ТОВ «Транспортно-промислова компанія» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівлі тарного складу та гаражу по вул. Ярмарковій, 3; встановлено плату за землю в розмірі 2% від грошової оцінки землі щорічно (а.с. 14).

Відповідно до п. 38.1.2 цього рішення відповідача зобов`язано у двомісячний термін замовити в Управлінні земельних ресурсів у місті Кременчук Полтавської області документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою; отримати його в Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та у п`ятиденний строк після його державної реєстрації подати копію в Кременчуцьку об`єднану державну податкову інспекцію (а.с. 14).

25.01.2008 року між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» був укладений договір оренди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування будівель: тарного складу та гаражу по вул. Ярмарковій, 3, загальною площею 10406 кв.м, кадастровий номер :10:001:0151. Договір укладено на 1 (один) рік та зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавського регіонального відділу Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.01.2008 року за № 28 (а.с. 10-11).

21.04.2011 Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці», зокрема, встановлено плату за землю в розмірі 3% від грошової оцінки землі щорічно (а.с. 26-27).

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року № 94-908 вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області» доповнено текст рішення після слів : «у період з 01.06.2012 р. до 31.12.2012 р. нормативна грошова оцінка земель діє у розмірі 75% від затвердженої нормативно-грошової оцінки; у період з 01.01.2013 р. нормативна грошова оцінка земель діє у розмірі 85% від затвердженої нормативно-грошової оцінки; у період з 01.01.2015 р. нормативна грошова оцінка земель діє у розмірі 70% від затвердженої нормативно-грошової оцінки» словами наступного змісту : «у період з 01.01.2016 р. нормативна грошова оцінка земель діє у розмірі 60% від затвердженої нормативно-грошової оцінки» (а.с. 29).

Позивач зазначає, що строк дії вищезазначеного договору закінчився, відповідачем не вчинено дій щодо оформлення документів на право користування вищезазначеною земельною ділянкою.

З вищезазначених підстав Кременчуцька міська рада Полтавської області у лютому 2019 року зверталась до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» про стягнення 780 689,02 грн. безпідставно набутих коштів за користування земельною ділянкою без право установчих документів.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.09.2019 року по справі № 917/311/19 за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області до товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» стягнуто з останнього на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області - 780 689,02 грн. безпідставно збережених грошових коштів за фактичне користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: вул. Ярмаркова, буд. 3, м. Кременчук, з 15.02.2016 по 15.02.2019.

08.12.2020 року власником будівель тарного складу та гаражу по АДРЕСА_1 стала ОСОБА_1 . Дана обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29.12.2020 року за № 239315831 (а.с. 9).

Однак, у період з 16.02.2019 року по 08.12.2020 року Відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єктів нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу від орендної плати за землю і стало приводом для звернення позивача з даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортно-промислова компанія" у період з 16.02.2019 року по 08.12.2020 року було власником нерухомого майна: будівлі тарного складу та гаражу по вул. Ярмарковій, буд. 3 в м. Кременчуці , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 06.11.2020 року за №231367221 (а.с.8).

Відомості про правовстановлюючі документи на право користування земельною ділянкою, на якій розміщені об`єкти нерухомості, які належали на праві власності відповідачу, відсутні.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.02.2019 р. земельна ділянка площею 1,0406 га. (кадастровий номер :10:001:0151) по вул. Ярмарковій, буд. 3 в м. Кременчуці є комунальною власністю (а.с.21).

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011р. встановлено розмір річної орендної плати за земельні ділянки в м. Кременчуці 3% від нормативної грошової оцінки землі (За земельні ділянки, передані для розміщення, експлуатації та обслуговування автостоянок службового транспорту, гостьових стоянок, службових гаражів, стоянок маршрутного таксі) (а.с. 26-27).

В даному випадку спір виник у зв`язку використання відповідачем земельної ділянки з кадастровим номером: :10:001:0151 у період з 16.02.2019 по 08.12.2020 роки без правовстановлюючих документів та без сплати орендної плати, у зв`язку з чим позивач вказує на необхідність стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за період з 16.02.2019 року по 08.12.2020 року (включно) в сумі 512 685,71 грн.

Згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою чи ні.

За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передання в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що договір оренди земельної ділянки від 25.01.2008р., який укладався сторонами на 1 рік, закінчив свою дію.

Матеріали справи не містять доказів оформлення відповідачем права користування вищє зазначиною земельною ділянкою.

Земельна ділянка по вул. Ярмарковій, буд. 3 в м. Кременчуці, площею 10 406 кв.м є сформованою з кадастровим номером: :10:001:0151.

Фактично розмір доходу відповідача, розрахований Кременчуцькою міською радою Полтавської області, як розмір плати за користування земельною ділянкою комунальної власності у формі орендної плати за землю, який нараховується та сплачується за регульованою ціною, встановленою органом місцевого самоврядування.

Розмір доходу відповідача (безпідставно збережених коштів) за період з 16.02.2019 року по 08.12.2020 року (включно) становить 512 685,71 грн.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Отже, предметом позову в цій справі не є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна - безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України.

Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

За змістом глави 15 Земельного кодексу України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені.

Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права, проте, з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України, не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Таким чином, до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати, є за своїм змістом кондикційними.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018р. у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016р. у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016р. у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017р. у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 14.01.2019р. у справі № 912/1188/17.

Водночас, збитки за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів та безпідставно набуте майно мають різну правову природу і підпадають під різне нормативно-правове регулювання. Втім, на відміну від збитків, для стягнення яких підлягає доведенню наявність складу правопорушення, а саме, таких складових як: шкода, протиправна поведінка її заподіювача, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина, для висновків про наявність підстав для повернення безпідставно набутих коштів, є встановлення обставин набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (потерпілого) та те, що набуття або збереження цього майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Судом встановлено, що відповідач, як власник об`єкта нерухомого майна, користувався земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщений, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування земельною ділянкою, не сплачуючи орендну плату.

Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею у вигляді орендної плати, а тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

При розрахунку суми позовних вимог, Кременчуцькою міською радою було враховано витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.06.2018р. за №1368/0/212-18, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 10406 кв.м на 2018 рік та 2019 рік складає 14 685 155,32 грн. (а.с.24), витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.01.2020 р. за №432/0/212-20, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 10406 кв.м складає 18 356 444,15 грн. (а.с.25) ставку орендної плати відповідно рішення позивача - 3% від грошової оцінки землі щорічно, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель та понижуючий коефіцієнт до нормативної грошової оцінки згідно рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02 лютого 2016 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року №94-908вих.№12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області» (а.с. 29).

Вищезазначені рішення не суперечать ст. 188 Податкового кодексу України, є чинними та обов`язковими до виконання відповідно до ст. 144 Конституції України.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 512 685,71 грн. за період з 16.02.2019 р. по 18.12.2020 р. (включно), суд вважає його правомірним, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до частини 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи, також судом враховано визнання Товариством позовних вимог в повному обсязі ( відзив а.с. 102-108).

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є підтвердженими документально та нормами матеріального права, відповідачем визнаються, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до приписів ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 130, 232-233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортно-промислова компанія» (вул. Хорива, 47, м. Київ, 04071, ідентифікаційний код 31273177) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 512 685,71 грн. безпідставно одержаних коштів та витрати по сплаті судового збору в сумі 7 690,29 грн..

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.10.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Погрібна С.В.