ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2021м. ДніпроСправа № 904/4526/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Загинайко Т.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Яворницького, 75; ідентифікаційний код 37454258)

до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про стягнення 66 703 грн. 20 коп.

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ПРОЦЕДУРА:

Позивач - Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою (вх.№4331/21 від 29.04.2021) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 66 703 грн. 20 коп. - заборгованості з орендної плати за період з 01.03.2019 по 13.01.2020, яка виникла на підставі Договору від 07.05.2018 №217-ДРА/18 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста.

Також, просить покласти на відповідача судові витрати у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, а також, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013р. №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити наступне.

Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо фізичної особи- підприємця, зокрема, про місцезнаходження останнього.

На підтвердження адреси відповідача судом долучено до матеріалів справи витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що місцезнаходженням відповідача є: АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 6 статті 242 цього Кодексу днем вручення судового рішення є, окрім іншого, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2021 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було отримано відповідачем 18.05.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судом враховані положення «Правил надання послуг поштового зв`язку», визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 та «Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень», затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Частиною 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору від 07.05.2018 №217-ДРА/18 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста, в частині своєчасної оплати за оренду.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

07.05.2018 між позивачем - Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, як орендодавцем, та Фізичною особою-підприємцем Плещенко Тетяною Леонідівною, як орендарем, було укладено Договір №217-ДРА/18 оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста (надалі - Договір оренди) (а.с.10-14), відповідно до пункту 1.1. якого з метою ефективного використання комунального майна орендодавець на підставі рішення міської ради від 21.03.07 №41/11 із змінами та доповненнями передає, а орендар приймає в строкове платне користування комунальне нерухоме майно будівля (надалі - об`єкт оренди) загальною площею 1120,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська (вул. Братів Трофімових), 179, на першому та другому поверхах 2 - поверхової будівлі, що перебуває на балансі КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, для розміщення виробництва продуктів харчування (надалі - об`єкт оренди).

Згідно з пунктом 2.2 Договору оренди орендар вступає в строкове платне користування об`єктом оренди з дати підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі об`єкта оренди.

У разі припинення цього договору об`єкт оренди повертається протягом 5-ти календарних днів з дати припинення цього договору; орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди за актом приймання-передачі об`єкта оренди, за актом приймання-передачі об`єкта оренди, підписаним балансоутримувачем, орендодавцем та орендарем; майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі об`єкта оренди (пункти 2.5, 2.6 Договору оренди).

Відповідно до пункту 3.1. Договору оренди розрахунок орендної плати здійснюється за Методикою розрахунку порядку використання плати за оренду комунального нерухомого майна, затвердженою міською радою.

Згідно з пунктом 3.2. Договору оренди розмір орендної плати відповідно до розрахунку орендної плати, що є невід`ємною частиною цього договору, становить 8735,66 грн. без ПДВ (базова за березень місяць 2018 рік); нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється згідно з чинним законодавством та в повному обсязі спрямовується орендарем на рахунок балансоутримувача; орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування розміру орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за період з першого числа наступного за базовим місяця ло останнього числа першого місяця оренди, починаючи з квітня місяця 2018 року.

Відповідно до пункту 3.3. Договору оренди за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, яку спрямовує: -70% від загальної суми орендної плати у розмірі 6114,96 грн. до загального фонду міського бюджету; -30% від загальної суми орендної плати у розмірі 2620,70 грн. на рахунок балансоутримувача об`єкта оренди.

Пунктом 3.4. Договору оренди передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць.

Орендна плата сплачується орендарем щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, і не залежить від наслідків господарської діяльності (пункт 3.5 Договору оренди).

Згідно з пунктом 5.2. Договору оренди орендар зобов`язаний своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату за весь час фактичного використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта оренди, включно.

Відповідно до пункту 10.1. Договору цей Договір діє з 07.05.2018 до 05.05.2021 включно.

Як вбачається на виконання умов Договору оренди позивачем було передано Фізичній особі-підприємцем Плещенко Тетяні Леонідівни об`єкт оренди - будівлю площею 1120,7 кв.м за адресою: вул. Велика Діївська (вул. Братів Трофимових), 179, підписаним позивачем, Фізичною особою-підприємцем Плещенко Тетяною Леонідівною та балансоутримувачем - КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради.

Матеріали справи містять акт від 13.01.2020 приймання-передачі комунального нерухомого майна, підписаного Фізичною особою-підприємцем Плещенко Тетяною Леонідівною та Комунальним підприємством "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради та погодженого Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради, відповідно до якого Комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" прийняло, а орендар (Фізична особа-підприємець Плещенко Тетяна Леонідівна) передав об`єкт оренди - нежитлову будівлю загальною площею 1 120,7 кв.м, яка розміщена за адресою: м. Дніпро, вул. Велика Діївська, 179, у комплекті та стані, що відповідають істотним умовам Договору оренди (а.с. 16).

Відповідно до пункту 3 акту від 13.01.2020 приймання-передачі комунального нерухомого майна орендодавець, балансоутримувач і орендар погодилися, що станом на 13.01.2020 за орендарем існує заборгованість: - балансоутримувачу по сплаті орендної плати у розмірі 49 414 грн. 63 коп.; до загального фонду міського бюджету по сплаті орендної плати у розмірі 66 703 грн. 20 коп.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця Плещенко Тетяни Леонідівни припинено.

На момент розгляду справи не надано доказів в підтвердження погашення заборгованості, як Фізичною особою-підприємцем Плещенко Тетяною Леонідівною, так і фізичною особою Плещенко Тетяною Леонідівною.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, що діяла на момент укладення Договору оренди) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у редакції, що діяла на момент укладення Договору оренди).

Згідно із частинами 1-3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції, що діяла на момент укладення Договору оренди) орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності; методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України; методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності; строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо звернення позивача до господарського суду із позовною заявою, де відповідачем є фізична особа

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2 270 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 236, 237, 238, 240, пунктом 19.1 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Яворницького, 75; ідентифікаційний код 37454258) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) про стягнення 66 703 грн. 20 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Яворницького, 75; ідентифікаційний код 37454258) 66 703 (шістдесят шість тисяч сімсот три) грн. 20 коп. - заборгованості та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Загинайко

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 238 ГПК України,

11.10.2021.