УХВАЛА

08 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/11298/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Бенедисюка І.М. і Львова Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 )

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи фінанс" (далі - ТОВ "Діджи фінанс")

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Плеяда" (далі - ТОВ "ФК "Плеяда");

товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фагор" (далі - ТОВ " Фінансова компанія "Фагор")

про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

Національний банк України;

ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

23.07.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ОСОБА_1 звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16, а рішення господарського суду міста Києва від 04.03.2021 у справі № 910/11298/16 залишити в силі. Також скаржниця просить: залучити її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; поновити строк на касаційне оскарження; зупинити виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 10.08.2021: касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16 залишено без руху на підставі частини другої статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України); визначено, що скаржниці необхідно: чітко вказати пункт (пункти) частини другої статті 287 ГПК України як підставу (підстави) для касаційного оскарження судового рішення та слід навести висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові, який не був врахований судами попередніх інстанцій при вирішенні спору; або обґрунтувати необхідність відступлення від такого висновку; або зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України; чітко обґрунтувати, у чому конкретно полягало неправильне застосування норм матеріального та/або порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій; надати суду оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме у сумі 13 780 грн.

Ухвала Верховного Суду від 10.08.2021 отримана представником скаржниці 16.08.2021, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 900.

25.08.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ОСОБА_1 направила на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі оскарження судового рішення суду на підставі пунктів 1-4 частини другої статті 287 ГПК України скаржник має вказати висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові, який не був врахований судами попередніх інстанцій при вирішенні спору; або обґрунтувати необхідність відступлення від такого висновку; або зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України.

У поданій заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, а саме на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, оскільки суд апеляційної інстанції у прийнятті оскаржуваної постанови порушив права скаржниці та невизначеного кола осіб - клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський" та не врахував той факт, що, оскільки клієнтами ПАТ "Банк Михайлівський" є скаржниця та невизначене коло осіб та скаржниця разом з невизначеним колом осіб отримали повідомлення від ТОВ "ФК "Плеяда" та ТОВ "ФК "Фагор" про зміну кредитора і скаржниця разом з невизначеним колом осіб-клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський" здійснили законні платежі на користь ТОВ "ФК "Фагор", чим закрили свої договори, що на час здійснення таких платежів було законно, то суд апеляційної інстанції своєю постановою фактично зобов`язав скаржницю та невизначене коло осіб повторно сплатити грошові кошти за кредитними договорами, але вже новому кредитору - ТОВ "Діджи фінанс".

Крім того, скаржниця також вказувала, що відповідно до пункту 8 частини першої статті 310 ГПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

При цьому у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати, у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Скаржниця посилається на відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, але на порушення вимог статті 290 ГПК України чітко не вказує, щодо застосування якої саме норми права відсутній висновок Верховного Суду.

У заяві про усунення недоліків лише викладено обставини справи № 910/112698/16 в обґрунтування того, в чому, на думку скаржниці, полягає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру встановлено у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" у 2016 році з 1 січня встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 1 378 грн.

Отже, з урахуванням викладеного та беручи до уваги немайновий характер спору, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 13 780 грн. [1 378 грн. х 5 (п`ять) немайнових вимог) х 200%].

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатків 3, 9 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Пунктом 3.7 Інструкції визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Необхідними реквізитами ідентифікації позовної заяви (заяви, скарги), а у даному випадку касаційної скарги, є, зокрема, номер справи, у межах якої подається відповідна касаційна скарга, та дата судового рішення апеляційного господарського суду, яке оскаржується.

До заяви про усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 додано квитанцію від 18.08.2021 № 0.0..1 на суму 13 780 грн., з призначенням платежу: *:101::22030102: Судовий збір (Верховний Суд, 055); ОСОБА_1 .

Проте зазначена квитанція не може бути прийнята як належний доказ сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі, оскільки в призначенні платежу за квитанцією відсутній номер справи та дата судового рішення апеляційного господарського суду, яке оскаржується.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.03.2018 у справі № 914/1542/17, від 16.01.2019 у справі № 905/1057/18, від 13.02.2020 у справі № 910/4557/18 та ухвалах Верховного Суду від 27.04.2020 у справі № 910/5640/18. від 12.05.2020 у справі № 910/7841/19, від 03.09.2020 у справі № 923/713/19, від 15.03.2021 у справі № 916/2379/20.

Водночас слід зауважити, що в ухвалі Верховного Суду від 10.08.2021 про залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без руху та на офіційному веб-сайті Верховного Суду (https://supreme.court.gov.ua/supreme/) в розділі "судовий збір" зазначено приклад заповнення графи "Призначення платежу" в платіжному документі.

З огляду на викладене квитанція, надана скаржницею, не може вважатися належним доказом, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку за подання касаційної скарги на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі № 910/11298/16.

Відповідно до частини другої статті 292 ГПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною четвертої статті 174 ГПК України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Частиною п`ятою статті 292 ГПК України визначено, що питання про повернення касаційної скарги суд касаційної інстанції вирішує протягом двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Таким чином, ОСОБА_1 не усунула усіх недоліків раніше поданої касаційної скарги, які стали підставою для залишення її без руху.

Наведене є підставою для її повернення без розгляду як такої, що не відповідає вимогам процесуального закону щодо її змісту.

З огляду на повернення касаційної скарги ОСОБА_1 клопотання про залучення її до участі у справі як третьої особи, поновлення строку на касаційне оскарження та зупинення виконання оскаржуваного судового рішення не розглядаються.

З огляду на викладене та керуючись статтями 234, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 зі справи № 910/11298/16 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Б. Львов