УХВАЛА

08 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 908/1525/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Студенець В.І., Губенко Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер"

на ухвалу Господарського суду Запорізької області

у складі судді Черкаський В.І.

від 15.03.2021

та постанову Центрального апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Широбокова Л.П., Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

від 26.05.2021

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер"

на дії начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер"

до Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер"

про стягнення боргу,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст вимог скарги

1. 17 лютого 2021 Товариство з обмеженою відповідальністю Кремнійполімер (далі - Стягувач, Скаржник) звернулось до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якій просило суд визнати протиправною бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та зобов`язати його вжити заходів для виконання судового рішення за виконавчим провадженням №59504221, передбачених ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

2. Скарга обґрунтована тим, що більш ніж 4 роки з моменту ухвалення рішення воно не виконується з різних підстав. Вказана бездіяльність виконавчої служби суперечить положенням і принципам Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Підстави, з яких державний виконавець не виконує судове рішення - це включення Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" (далі -Боржник) до переліку підприємств, що підлягають приватизації. Процедура приватизації Боржника триває вже три роки. При цьому реальних дій з приватизації підприємства держава не вчиняє. Чинним Законом України «Про виконавче провадження» передбачено право виконавця зупинити провадження з цих підстав, але не визначено до якого моменту. Тобто, держава створює умови для зупинення виконавчого провадження на невизначений термін. Тривале невиконання судового рішення порушує права Стягувача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 15.03.2021, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №908/1525/16, у задоволенні скарги відмовлено.

4. Судові рішення першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що Скаржником не доведено бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Скаржник належним чином не обґрунтував скаргу, не подав належні докази в обґрунтування своїх доводів, які б свідчили про законні вимоги поданої скарги. Підстави щодо вчинення дій державним виконавцем у відповідності до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" відсутні. За висновками судів, бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не може розцінюватись судом як неправомірна, а дії органу виконання відповідають положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

5. Скаржник звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.03.2021 і постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №908/1525/16 та задовольнити вимоги скарги на дії начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

6. Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій незастосували висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань виконання рішень судів, які є частиною національного законодавства України та згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права. Скаржник посилається на рішення ЄСПЛ у справах "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26.07.2012, "Глоба проти України", no. 15729/07 від 05.07.2012 та "Чіжов проти України", заява №6962/02, в яких наголошено про недопустимість невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони. Також, Скаржником зазначено, що суди не взяли до уваги статтю 331 ГПК України та не врахували пункт 7 статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", в якому вказано про розумність строків виконання рішень судів. Фактичний строк виконання рішення у даній справі перевищує 5,5 років, що ніяк не можна вважати розумним строком та таким, що відповідає вимогам національного законодавства України.

7. Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відзив на касаційну скаргу, в якому він просить в задоволенні скарги відмовити та залишити судові рішення попередніх інстанцій без змін.

8. Ухвалою Верховного Суду від 06.09.2021 року відкрито касаційне провадження та призначено до розгляду у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.03.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №908/1525/16.

Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

9. Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» до Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з Запорізького державного підприємства «Кремнійполімер» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кремнійполімер» () 8 520 016 грн. 36 коп. попередньої оплати, 127 800 грн. 00 коп. судового збору.

10. 18 липня 2016 року Господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ на виконання вищевказаного рішення суду.

11. На виконанні у Заводському відділі ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження АСВП №59504221 з примусового виконання вищезазначеного наказу №908/1525/16, виданого 18.07.2016 року Господарським судом Запорізької області, про стягнення з ЗДП «Кремнійполімер» на користь ТОВ «Кремнійполімер» суми боргу - 8 647 816, 36 грн.

12. Відповідно до п. 2 наказу №933 від 11.07.2018 року Фонду державного майна України «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України» від 27 березня 2018 року №447 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» до додатка 2 Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду внесено позицію: - ЗДП «Кремнійполімер», .

13. Згідно п. 2 наказу Фонду державного майна України №1637 від 27.12.2018 року «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2019 році» продовжено приватизацію об`єктів малої приватизації, що підлягали приватизації у 2018 році відповідно до наказу Фонду державного майна України від 27.03.2018 року №447 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році», згідно з додатками.

14. Відповідно до додатку № 7 Перелік єдиних майнових комплексів державних підприємств і їх структурних підрозділів, у тому числі тих, що передані в оренду, приватизацію яких розпочато в 2018 до переліку входить ЗДП «Кремнійполімер» , Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, орган управління Апарат Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України.

15. Наказом Фонду державного майна України №5 від 06.01.2021 року затверджено перелік об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2021 році. Згідно додатку 2 до переліку входить ЗДП «Кремнійполімер».

16. У зв`язку із включенням Боржника до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації, Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову від 09.07.2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59504221 на підставі п. 12. ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

17. Суд, розглянувши касаційну скаргу у письмовому провадженні, вивчивши доводи, наведені Скаржником у касаційній скарзі та заперечення, викладені у відзиві на касаційну скаргу, перевіривши матеріали справи, надану господарськими судами попередніх інстанцій юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про необхідність передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на таке.

18. Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

19. Зокрема, стаття 4 зазначеного закону передбачає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи. Так, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

20. Згідно з п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

21. Протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2 - 4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

22. Отже, Закон передбачає, що для отримання коштів з державного підприємства, стягувач зобов`язаний звернутися до державного виконавця, який в свою чергу має винести постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, а керівник відповідного органу державної виконавчої служби подати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

23. У даній справі, у зв`язку із винесенням постанови від 09.07.2019 року про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №59504221 на підставі п. 12. ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документа Стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", що в свою чергу унеможливлює подальше звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для перерахування стягуваних коштів.

24. Суд виходить з того, що стаття 9 Конституції України передбачає, що міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

25. Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори" міжнародні договори є частиною національного законодавства та у разі суперечностей між ними мають вищу юридичну силу, ніж положення національного законодавства.

26. Стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та протоколи до неї, а також практику Суду як джерело права.

27. Згідно частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

28. В рішенні ЄСПЛ у справі "Савіцький проти України", no. 38773/05, від 26.07.2012 зазначено, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (див. рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), в. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (див. рішення у справі ««Immobiliare Saffi» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції (див. рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, ECHR 2002-III). Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції (див., серед багатьох інших джерел, рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Козачек проти України» (Kozachek v. Ukraine), заява № 29508/04).

29. В рішенні ЄСПЛ у справі "Глоба проти України", no. 15729/07 від 05.07.2012 вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі «Ясюнієне проти Литви» (<…>), заява № 41510/98, п. 27).

30. В рішенні ЄСПЛ у справі "Чіжов проти України", заява №6962/02 зазначено, що затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п. 1 ст. 6 Конвенції (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі", заява N 22774/93, п. 74, ЕСПЛ 1999-V). Суд звернув увагу, що рішення від 29 січня 1999 року, підтверджене ухвалою від 22 березня 1999 року, залишилось невиконаним протягом чотирьох років та близько п`яти місяців. Суд вважає, що неспроможність державних органів прийняти потрібні міри для виконання рішення від 29 січня 1999 року протягом зазначеного періоду порушило положення п. 1 ст. 6 Конвенції.

31. Виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду, на якій відбувається фактичне поновлення порушених прав та законних інтересів особи, на користь якої постановлено судове рішення, у зв`язку з чим суттєві затримки чи тривале невиконання цього рішення нівелюють практичне значення судового рішення для цієї особи та мають наслідком порушення прав та інтересів цієї особи, що знецінює значення судового захисту.

32. Верховний Суд зазначає, що ця справа, що переглядається, також стосується тривалого (п`ять років і п`ять місяців) невиконання підприємством, яке перебуває у державній власності, остаточного рішення суду про сплату коштів через включення Боржника до переліку об`єктів приватизації, і належне та своєчасне виконання цього рішення мало бути забезпечене державою, яка несе відповідальність як за невиконання цього рішення Боржником, який є державним підприємством, так і за дії (бездіяльність) органу державної виконавчої служби, на яку покладено обов`язок із вжиття заходів щодо фактичного виконання рішення суду.

33. Відповідно до частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

34. Враховуючи наведене, Суд доходить висновку про те, що можливість зобов`язання органу державної виконавчої служби, на який державою покладено обов`язок із вжиття заходів щодо фактичного виконання рішення суду проти державного підприємства, у разі неспроможності державної виконавчої служби здійснити необхідні заходи для виконання рішення понад п`ять років, внаслідок того, що пункт 12 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає можливість державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі - включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, становить виключну правову проблему в контексті забезпечення ефективності судового захисту прав Стягувача та можливості застосування до спірних правовідносин вищевказаної практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

35. Вирішення зазначеної проблеми є важливим для формування єдиного підходу до питання ефективного судового захисту у правовідносинах юридичної особи приватного права з державним підприємством, який тривалий час не виконує рішення суду, постановлене на користь юридичної особи приватного права, у добровільному порядку, у разі невиконання цього рішення протягом тривалого часу у встановленому порядку відповідним державним органом, на який покладено обов`язок із забезпечення своєчасного виконання рішення суду у примусовому порядку.

36. При цьому як кількісний, так і якісний показники цієї виключної правової проблеми полягають у необхідності забезпечення належного виконання обов`язкового судового рішення, тривале невиконання якого призводить до порушення конвенційних прав особи, що ілюстровано у рішеннях ЄСПЛ, у тому числі постановлених проти України, в яких присуджено компенсацію у зв`язку з неправомірними затримками виконання рішень національних судів.

37. Суд не вбачає підстав для незастосування відповідної практики Європейського суду з прав людини у справах, що стосується питань, подібних до тих, які розглядаються у цій справі. Застосування цієї практики, як джерело права, є обов`язком суду відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України.

38. З огляду на зазначене, Суд вбачає, що тривале (п`ять років і п`ять місяців) невиконання підприємством, яке перебуває у державній власності, остаточного рішення суду про сплату коштів через включення Боржника, до переліку об`єктів приватизації суперечить вищевказаним висновкам ЕСПЛ щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони, що є виключною правовою проблемою, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

39. У зв`язку з наведеним Суд дійшов висновку, що дана справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частиною 5 статті 302, статтею 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Справу №908/1525/16 Господарського суду Запорізької області разом із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 15.03.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2021 передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді В. Студенець

Н. Губенко