ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. м. Київ

Справа № 911/1432/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Калиновського Ю.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Прогрес» про стягнення 3152094грн, за участю представників від:

позивача - ОСОБА_1;

відповідача - Назарук П.М. (керівник), Стогов В.С. (виписка з ЄДР)

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Прогрес" (далі - ТОВ ВП "Прогрес") про стягнення 3 152 094грн, з яких: 2 438011грн - основний борг; 488 014грн - втрати від інфляції та 226 069грн - 3% річних, які нараховані за період з 01.01.2018 по 31.12.2020.

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач не виплатив у встановлений строк його частку у статутному капіталі ТОВ "ВП "Прогрес", у зв`язку з прийняттям рішення про виключення зі складу учасників такого товариства. Вартість частки обрахована позивачем виходячи з розміру його частки в статутному капіталі товариства на момент виключення та висновків судових експертиз, проведених у кримінальних провадженнях №0000039, №0000084 (т.1 а.с.1-6).

Разом із позовом позивачем подано клопотання про витребування доказів у Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області з матеріалів кримінальних проваджень №№0000084, 0000039 (т.1 а.с.15-17).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.06.2021 за відповідним позовом відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 02.07.2021 о 10:00; встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (т.1 а.с.162-164).

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем 11.06.2021, а відповідачем - 10.06.2021, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень №№114, 262 (т.1 а.с.168-169)

У строк встановлений судом, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (відправлений поштою 24.06.2021), у якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити (т.2 а.с.1-11).

Відповідач відхиляє заявлені вимоги з тих підстав, що:

- внаслідок прийняття загальними зборами рішення про виключення позивача зі складу учасників, зобов`язання з виплати належної позивачу частки виникло у учасників товариства, а не у ТОВ ВП "Прогрес";

- позивачем пропущено строк позовної давності, який відповідач просить застосувати, оскільки рішення щодо виключення прийнято 28.02.2008, отже, виплата мала бути здійснена у строк - 12 місяців з моменту такого виходу, тобто до 28.02.2009 і з такого моменту позивачу стало відомо про порушення його права;

- позивач пропустив строк для пред`явлення вимог до спадкоємців ОСОБА_2 , що загинув 04.11.2008;

- вартість частки у майні товариства позивачем не доведена, а висновки експертизи у кримінальних справах не підтверджують належність майна, яке оцінено, відповідачу;

- учасниками товариства досягнуто певної домовленості щодо відмови ОСОБА_1 від частки у товаристві.

Разом з відзивом від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, а саме у: Бородянського районного суду Київської області - матеріалів кримінальної справи №360/536/13-К; Відділу поліції №2 (м. Ірпінь) Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області - матеріалів кримінального провадження №0000084 (т.2 а.с.12-14).

02.07.2021 позивачем подано клопотання про розгляд справи за його відсутності, за наявними у справі документами, що мотивовано станом здоров`я; доказів у підтвердження викладених у клопотанні обставин не надано (т.2 а.с.153).

02.07.2021 судом постановлено ухвали, що занесені до протоколу підготовчого засідання, якими:

- встановлено строки для подання відповіді на відзив та заперечення;

- відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Назарчука П.М. , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 ;

- продовжено строк підготовчого провадження на 10 днів;

- оголошено перерву у підготовчому засіданні до 14:00 11.08.2021;

- визнано явку позивача у підготовче засідання обов`язковою (т.2 а.с.156-159).

Відмовляючи в клопотанні відповідача про залучення до участі у даній справі третіх осіб, суд виходив з наступного.

Відповідач просив суд залучити відповідних осіб в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору, вважаючи, що такі особи мають відповідати за заявленими позовом, оскільки з них може бути стягнута вартість частки у статутному капіталі або буде встановлена наявність чи відсутність у таких осіб обов`язку здійснити виплату частки на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін; їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Отже, підставою залучення третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору є наявність обставин, які свідчать про те, що у разі прийняття рішення у справі такі особи можуть набути певних прав та обов`язків щодо сторони у справі. Поряд з цим, якщо є підстави вважати, що позов подано не до тієї особи, яка має відповідати за заявленим позовом, суд, за клопотанням позивача відповідно до ч.2 ст.48 ГПК України здійснює заміну неналежного відповідача належним. Відповідних клопотань щодо заміни суд не отримував. При цьому, оскільки, зважаючи на предмет та підстави позову, а також обраний спосіб захисту, рішення у даній справі не може вплинути на права та обов`язків відповідних осіб щодо позивача або відповідача у справі, підстав для залучення відповідних осіб в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, не має.

Строк підготовчого провадження судом продовжено на підставі ч.3 ст.177 ГПК України, оскільки це необхідно для забезпечення учасникам справи реалізації їх процесуальних прав та вирішенні всіх питань, визначених ч.2 ст.182 ГПК України, які необхідні для повного та об`єктивного вирішення спору.

13.07.2021 від позивача, з дотриманням встановленого судом строку, надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с.167-169). У відповідній заяві по суті позивач вказує, що звертався у кримінальних провадженнях до ОСОБА_3 - директора товариства, з цивільним позовом щодо виплати належної частки у майні, одне з яких на даний час не завершено, що спростовує твердження відповідача щодо пропущення строку позовної давності. Наявність домовленостей між учасників з приводу відмови від частки позивач спростовує.

26.07.2021 від відповідача у встановлений судом строк надійшли заперечення (т.2 а.с.185-187). У запереченнях відповідач вказує, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 стосується привласнення ангарів і у такому провадженні позивач позовів не подавав щодо виплати йому належної йому частки в статутному капіталі ТОВ ВП "Прогрес". Також відповідач вказує, що у висновку експерта №7672/12-42в надано відповідь про те, яка вартість саме нерухомого майна, а не частки, до того ж такий висновок наданий без надання правовстановлюючих документів на таке майно.

30.07.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності з посиланням на знаходження на тривалому лікуванні за кордоном (т.2 а.с.194, додаткові матеріали).

У підготовче засідання, призначене на 11.08.2021, з`явились представники відповідача, однак, підготовче засідання, призначене на 11.08.2021, не відбулось, у зв`язку з неможливістю забезпечити виконання вимог ч.1 ст.222 ГПК України в частині повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з причин відсутності електропостачання, про що складено акт.

Ухвалою від 11.08.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 20 днів, призначено підготовче засідання на 15:30 31.08.2021, а також роз`яснено позивачу, що він може брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у порядку, визначеному ст.197 ГПК України (т.2 а.с.201-202).

26.08.2021 до суду від імені позивача - ОСОБА_1 , надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 31.08.2021 о 15:30 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено судом ухвалою від 26.08.2021 (т.2 а.с.204, 209-210).

Ухвалою, що занесена до протоколу підготовчого засідання від 31.08.2021, постановлено залишити без розгляду клопотання позивача про витребування доказів, у зв`язку з тим, що відповідне клопотання не підтримано позивачем, який заявив, що витребувати відповідні документи не має потреби, а також відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів (т.2 а.с.215-220).

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів, суд виходив з того, що представниками відповідача не надано доказів вчинення дій щодо отримання матеріалів з кримінальної справи №360/536/13-к, хоча така справа порушена за обвинуваченням особи, що представляє інтереси відповідача - директора товариства, що має право знайомитись з такою справою та знімати копії з матеріалів справи. Окрім того, відмовляючи у задоволенні клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження №0000084, суд врахував, що таке провадження не є завершеним та знаходиться на стадії розслідування і його витребування буде перешкоджати здійсненню у ньому процесуальних дій, а також враховуючи таємницю слідства. Також, судом враховано, що сторонами надані копії з матеріалів відповідних справ.

31.08.2021 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу судового засідання, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11:00 17.09.2021 (т.2 а.с.215-220).

07.09.2021 від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 17.09.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено судом ухвалою від 07.09.2021 (т.2 а.с.222, 229-230).

17.09.2021 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою в судовому засіданні оголошено перерву до 14:00 27.09.2021 (т.2 а.с.233-237).

20.09.2021 до суду від імені позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 27.09.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке задоволено судом ухвалою від 21.09.2021 (т.2 а.с.240, 245-246).

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги повністю та просив їх задовольнити; представники відповідача щодо заявленого позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити, у т.ч. застосувавши позовну давність.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ ВП "Прогрес", оформленого протоколом №10 від 29.02.2008 (т.1 а.с.38-45, т.2 а.с.17-22), зокрема, вирішено:

- вважати дії ОСОБА_1 такими, що систематично перешкоджають досягненню мети та цілей ТОВ ВП "Прогрес";

- виключити ОСОБА_1 з ТОВ ВП "Прогрес" та виплатити йому у встановленому чинним законодавством порядку належну йому частку у статутному капіталі ТОВ ВП "Прогрес";

- розподілити належну ОСОБА_1 частку у статутному капіталі товариства між Назаруком П.М. (55 760,90грн, що становить 21,66% статутного капіталу) та ОСОБА_2 (30 025,10грн, що становить 11,66% статутного капіталу);

- зобов`язано сплатити до статутного капіталу ТОВ ВП «Проогрес» Назарука П.М - 557603,90грн та ОСОБА_2 - 30025,10грн відповідно;

- затвердити нову редакцію статуту ТОВ ВП «Прогрес».

Як вбачається з вказаного протоколу, позивач був присутній на відповідних зборах.

Дійсність вказаного рішення загальних зборів була предметом розгляду у справі Господарського суду Київської області №К17/370-08/15-09 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ ВП "Прогрес" про визнання вказаного рішення недійсним.

Так, рішенням Господарського суду Київської області від 18.09.2009 (т.2 а.с.25-33), залишеним без змін постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 12.11.2009 (т.2 а.с.34-42), яка залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2010 (т.2 а.с.43-48), у задоволенні відповідного позову відмовлено.

На момент проведення відповідних загальних зборів діяла редакція статуту ТОВ ВП «Прогрес», затверджена протоколом загальних зборів від 27.12.2005 №4 (т.1 а.с.23-37), статтею 5 якого визначено, що учаснику товариства - ОСОБА_1 належить частка у статутному фонді товариства у розмірі 85 786грн, що становить 33,33% статутного фонду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що при його виключенні йому не виплачена вартість майна товариства пропорційна його частці у статутному капіталі ТОВ ВП «Прогрес», що не заперечувалось відповідачем, який посилався на наявність щодо цього домовленості між учасниками, на підтвердження чого доказів не подав. При цьому, вартість майна товариства, яка підлягає виплаті за твердженням позивача складає 2 438 011грн, та складається із розміру встановленої матеріальної шкоди у розмірі 85 786грн та 33,33% від ринкової вартості нерухомого майна - 7063740грн за висновком експертизи у кримінальному провадженні №000039.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов`язку виплатити позивачу вартість майна у відповідному розмірі, а також сплати втрати від інфляції та проценти, нараховані відповідно до ст.625 ЦК України за порушення строку виконання відповідного зобов`язання.

Суд вважає заявлені вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У даній справі доказів внесення частки до статутного капіталу ТОВ ВП «Прогрес» позивачем не надано, однак, такий факт відповідачем під час розгляду справи у заявах по суті не заперечувався.

Відповідно до ч.1 ст.64 Закону України «Про господарські товариства» (у редакції, чинній на момент прийняття рішення загальними зборами товариства про виключення позивача - 29.02.2008) учасника товариства з обмеженою відповідальністю, який систематично не виконує або неналежним чином виконує обов`язки, або перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства, може бути виключено з товариства на основі рішення, за яке проголосували учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства. При цьому цей учасник (його представник) у голосуванні участі не бере.

Частиною 2 відповідної статті визначено, що виключення учасника з товариства призводить до наслідків, передбачених статтями 54 і 55 цього Закону.

Так, як визначено ч.1 ст.54 Закону, при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Також, ч.2 такої норми унормовано, що учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу; майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Пунктом 8.4 статуту ТОВ ВП "Прогрес", у редакції, чинній на момент проведення загальних зборів від 29.02.2008, також визначено, що при виході учасника з товариства йому виплачується його частка в статутному капіталі, а також вартість частини майна товариства пропорційна його внеску до статутного капіталу; виплату проводять після затвердження звіту за квартал, в якому він вийшов з товариства, протягом 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства, як передбачено відповідним пунктом статуту, вклад може бути повернутий повністю або частково в натуральній формі.

Згідно п. 8.5 вказаного статуту ТОВ «ВП «Прогрес» учаснику, який вибув, сплачується належна йому частина прибутку, одержаного товариством у даному році до моменту його виходу; майно передане товариству лише у користування, повертається учаснику в натуральній формі без винагороди.

Отже, саме товариством здійснюється відповідна виплата, тому посилання відповідача на те, що учасники товариства, а також спадкоємці учасника - ОСОБА_2 мають відповідати за заявленим позовом безпідставні; позов позивачем заявленого до належного відповідача - особи, яка має відповідати за заявленим позовом.

При цьому, статут відповідача в частині встановлення моменту визначення вартості майна, що підлягає виплаті, відмінний від положень вищевказаного Закону, який передбачає, що визначення вартості частини майна, що підлягає виплаті, здійснюється за результатами за рік, а не квартал, що не тягне за собою недійсності статуту товариства у цілому.

Як визначено ч.3 ст.254 ГПК України, строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. При цьому, як установлено відповідною нормою, якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця.

З урахуванням відповідних норм та положень статуту, ТОВ ВП «Прогрес» мало виплатити ОСОБА_1 вартість частини майна товариства, пропорційну його частці у статутному капіталі, протягом 12 місяців з дня прийняття рішення про виключення - 29.02.2008, тобто до 28.02.2009 після затвердження звіту за 2008 рік.

Отже, суд погоджується із позивачем щодо наявність відповідного обов`язку у ТОВ ВП «Прогрес». Поряд з цим, вважає недоведеним розмір вартості частини майна, що підлягала виплати позивачу, яку позивач вказує у позовній заяві - 2 438 011грн.

Як визначено ч.ч.1,2 ст.66 ГК України, майно підприємства становлять виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі підприємства, а джерелами формування майна підприємства є: грошові та матеріальні внески засновників; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи за фінансовими інструментами; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян у встановленому законодавством порядку; інші джерела, не заборонені законодавством України.

Згідно ст.139 ГК України майном підприємства визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду України, який викладено у п.6.8 постанови від 24.04.2018 у справі №925/1165/14, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасників у статутному капіталі товариства.

В силу ч.4 ст.236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Доказів на підтвердження вартості чистих активів ТОВ СП «Прогрес» за результатами 2008 року - звіту відповідного товариства, у якому відображені як активи товариства, так і його зобов`язання не надано.

На підтвердження вартості окремого майна товариства позивач надає висновок експертизи, яка проведена у кримінальній справі №61-1249 (кримінальне провадження №0000039), яка порушена за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України (т.1 а.с.54-79), а також у кримінальному провадженні №0000084 (т.1 а.с.80-121).

Як визначено ч.1 ст.104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу; відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.86 ГПК України: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 3 такої норми унормовано, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, з матеріалів справи вбачається, що оціночна експертиза у кримінальному провадженні №0000039 призначена постановою слідчого СВ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області від 14.02.2012 (т.1 а.с.53) та на її вирішення поставлено запитання: Яка вартість майна та корпоративних прав ТОВ ВП «Прогрес» на 29.02.2008? Яка частка та її вартість в ТОВ ВП «Прогрес» належить ОСОБА_1 (33,33% в статутному фонді ТОВ ВП Прогрес» станом на 29.08.2008?

Відповідь на відповідні питання значення для вирішення спору у даній справі не має, оскільки: визначення вартості мало здійснюватись корпоративних прав товариства, а не його учасника - ОСОБА_1 ; вартість майна встановлювалась не за результатами року, у якому виключено ОСОБА_1 , а станом на 29.02.2008; вартість частки, належної ОСОБА_1 , мала встановлюватись на серпень 2008 року, коли він вже не мав відповідної частки. Питання щодо вартості частини майна ТОВ ВП «Прогрес», яка пропорційна частці ОСОБА_1 у статутному (складеному) капіталі, і яка мала бути йому виплачена за результатами 2008 року не ставилось.

З висновку відповідної експертизи вбачається, що для її проведення експерту не надано необхідних документів, що спричинило неможливість надання висновку за поставленими питаннями та фактично з дозволу слідчого надано відповідь на питання: Яка ринкова вартість нерухомого майна за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Коцюбинське, вул. Залізнична, 2, яке належить ВП «Прогрес» станом на 29.02.2008.

З відповідної вартості позивач частково виходить, розраховуючи основний борг, який заявлено у даній справі. Однак, такий висновок судом не може бути прийнятий до уваги, оскільки експертом встановлена саме ринкова, а не балансова вартість майна, а також зважаючи, що вартість такого майна визначена не за результатами 2008 року, а станом на момент прийняття рішення загальними збораи про виключенні зі складу учасників.

Окрім того, з висновку вбачається, що об`єктом оцінки є земельна ділянка площею 5123кв.м. та будівлі та споруди, розміщені на ній, а саме: цех літ. «А» площею 302,4кв.м; цех літ. А1 площею 227,7кв.м; цех. літ.А2 площею 191,2кв.м; побутове приміщення літ. «Б» 36,7кв.м; побутове приміщення літ. «Б» 36,7кв.м; цех літ. «В» 541,9кв.м (всього 535,6); котельня літ. «Ж» 32кв.м (всього 28,1кв.м); навіс закритого типу літ «Р» 736,3кв.м (всього 729 кв.м); сушка «З» 22,4кв.м; сушка «К» 24.9кв.м; вбиральні літ «Л» 2кв.м; альтанка літ. «М» 5,7кв.м; огорожа №1 (бетонні плити); огорожа №2 (металева сітка); ворота №3 (металеві). При цьому, на сторінці 12 висновку експертом зазначено, що під час проведення дослідження йому не надані правовстановлюючі документи на об`єкти дослідження - відповідне майно (т.2 а.с.65).

Отже, фактично експертом визначалась вартість майна, вказаного в інвентаризаційній справі на об`єкт за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул.Залізнична,2 , а не майна щодо якого достовірно відомо, що воно є власністю ТОВ ВП «Прогрес».

У даній справі позивачем не надано доказів того, що все майно, зазначене у такому експертному висновку, є майном ТОВ ВП «Прогрес» за результатами звітного року - 2008.

При цьому, як вбачається з свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видано 16.02.2006 ТОВ ВП «Прогрес» за відповідною адресою відповідачу на момент прийняття рішення, на підставі якого видано свідоцтво, належало майно, перелік якого та характеристики є дещо відмінними, від того майна, оцінка якого здійснювалась (т.2 а.с.147).

Як вбачається з висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, яка призначена постановою у кримінальному провадженні №0000084, експерт відповів на питання про те, чи є ангари площею 736,3кв.м та 541,9кв.м, позначені відповідно у інвентаризаційній справі №586 під літерами відповідно «Р» та «В», нерухомим майном та визначив ринкову вартість таких ангарів, а також встановив можливість їх побудови з використанням матеріалів, зазначених у накладних та товарних чеках, наданих третіми особами.

У свідоцтві про право власності на нерухоме майно відповідача (т.2 а.с.147) відповідного майна не має, а під літерою «В значиться фундамент розміром 12.15*44,6м. Доказів того, що відповідне майно, оцінка якого здійснювалась експертом, станом на дату затвердження звіту за 2008 рік належало ТОВ ВП «Прогрес» позивачем, на якого покладено обов`язок довести ті обставини, на які він посилається відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, не надано. Поряд з цим, факт належності йому такого майна відповідач заперечує.

Також, як вбачається з позовної заяви, позивачем до вартості майна, яке, як він вважає, має виплатити йому відповідач, входить 85786грн матеріальної шкоди, завданої Назаруком П.М. - директором товариства, який, як вказує позивач, не виплатив йому його частку в статутному капіталі та незаконно заволодів майном та правами на майно ОСОБА_1 . Фактично відповідна сума становить номінальну вартість частки позивача у статутному капіталі товариства, про що свідчить ст.5 статуту ТОВ ВП «Прогрес» у редакції, чинній на момент проведення загальних зборів 29.02.2008.

Однак, із змісту ч.1 ст.54 Закону України «Про господарські товариства», учаснику, який вибув виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі, а не частка, яку він вніс до статутного капіталу.

Позивач вважає, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.06.2015 у кримінальному провадженні №0000039 за обвинуваченням ОСОБА_3 встановлені фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи.

Між тим, відповідно до ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Разом з тим, вироком Бородянського районного суду Київської області від 28.07.2014 (т.2 а.с.100-115), який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 01.12.2014 (т.2 а.с.116-129), а також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.06.2015 (т.2 а.с.130-136), у відповідному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.191, ч.4 ст.191, ч.5 ст.191, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 України і виправдано його за ч.3 ст.191, ч.4 ст.191 КК України, у зв`язку з недоведеністю складу кримінального правопорушення в його діяннях, за ч.5 ст.191, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України - у зв`язку із відсутністю в його діяннях складу кримінального правопорушення.

Отже, у даному випадку відсутній обвинувальний вирок суду у кримінальному провадженні.

З відповідних судових актів у вищевказаному кримінальному провадженні вбачається, що ОСОБА_1 подавався цивільний позов, який прийнято до розгляду з вимогами до обвинуваченого ОСОБА_3 , який відповідним вироком суду залишено без розгляду.

З вироку суду вбачається, що у такій кримінальній справі ОСОБА_1 пред`явлено до обвинуваченого ОСОБА_3 цивільний позов про відшкодування майнової шкоди, який залишено без розгляду, у зв`язку із постановленням виправдовувального вироку: за привласнення двох сушильних камер СК-20 в розмірі 800 000грн, за неотриманий прибуток як приватного підприємця протягом шести років в розмірі 2432000 грн, за привласнення готової продукції (пиломатеріалів) у розмірі 105107грн, за привласнення частки у майні товариства в розмірі 3 751 840грн, за привласнення частки у статутному фонді в розмірі 136707грн і про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 100 000грн, а всього на загальну суму 9 325 654грн.

На подання відповідного позову, який складається із декількох заяв позивача, позивач посилався, вказуючи на те, що строк звернення до суду за захистом відповідного його права не пропущено.

Так, як визначено ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність відповідно до ст.257 ЦК України встановлена тривалістю у три роки, а перебіг строку позовної давності згідно ч.1 ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, ч.ч.2,3 ст.264 ЦК України унормовано, що: позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач; після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ч.1 ст.265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності, однак, виняток визначений ч.2 такої норми, в силу якої якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. При цьому, якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців.

Як установлено ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У даній справі посилання позивача на подання ним позову (фактично - позовів) до ОСОБА_3 , який прийнято у кримінальному провадженні №0000039 та у подальшому залишено без розгляду, не впливає на перебіг встановленого трьохрічного строку, який закінчився 28.02.2012 (останній день строку; три роки після закінчення 12 місяців з дня виключення позивача із складу учасників відповідно до рішення 29.02.2008), оскільки у відповідній справі подано позов до особи, яка не є відповідачем у даній справі - ТОВ ВП «Прогрес», а подання позову до особи, яка не є належним відповідачем, не перериває встановленого строку.

Подання позовів у іншому кримінальному провадженні №000084 у даному випадку не має значення для справи, яка розглядається, оскільки з матеріалів такого провадження вбачається, що відомості щодо відповідного провадження внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань вже після закінчення відповідного строку - 09.01.2013 (т.1 а.с.47,50,51), отже, подання позовів у такій справі взагалі не могло перервати відповідного строку, який вже закінчився станом на 09.01.2013.

Відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

В силу ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.5 ст.267 ЦК України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Між тим, у даній справі судом не встановлено, що причини пропущення строку позовної давності є поважними. Так, розгляд вищевказаних кримінальних справ ніяким чином не перешкоджав позивачу звернутись з позовом до ТОВ ВП «Прогрес» щодо виплати вартості частини майна товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі, під час розгляду якого за клопотанням позивача могла бути призначена експертиза для встановлення вартості такої частини у майні товариства на відповідну дату. Необґрунтованим є і твердження позивача про те, що з ухвали суду касаційної інстанції йому стало відомо про те, що відповідний позов потрібно подавати до ТОВ СП «Прогрес», оскільки особа, яка має відповідати за позовом, була відома ще в момент прийняття рішення загальними зборами - 29.02.2008, оскільки відповідний її обов`язок визначений законом і статутом товариства та не змінювалась.

Зважаючи на те, що відповідачем подана заява про застосування позовної давності та встановлено про її сплив до звернення позивача до суду з відповідним позовом, заявлені вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 2 438011грн задоволенню не підлягають. Враховуючи сплив позовної давності за основною вимогою, в силу ст.266 ЦК України вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог, тому позов в частині стягнення 488 014грн втрат від інфляції та 226 069грн - 3% річних також не підлягає задоволенню.

Ухвалою від 24.05.2021 судом звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову, тому відповідні витрати такою особою не понесені. Відповідач - ТОВ ВП «Прогрес» у першій заяві по суті - відзиві на позов (т.2 а.с.1-11) повідомив про відсутність у нього судових витрат на момент подання відзиву та не вказав орієнтованого розрахунку судових витрат, які він планує понести у зв`язку із розглядом даної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Прогрес» (ідентифікаційний код 13716697; 08298, Київська обл., смт.Коцюбинське, вул. Залізнична, 2) про стягнення 2 438 011грн основного боргу, 488014грн втрат від інфляції, 226 069грн - 3% річних.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.10.2021.

Суддя А.Р. Ейвазова