ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" жовтня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/743/21

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Стафійчук К.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія"

до ОСОБА_1

про стягнення безпідставно набутих коштів

За участю представників сторін:

від позивача: Романюк В.Л. (керівник);

від позивача: Михайлов В.О. (ордер серія ВК № 1001141 від 26.08.2021 року);

від відповідача : не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути безпідставно набуті грошові кошти в сумі 261 300 грн 00 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує тим, що 21.10.2020 року з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" № НОМЕР_1 , який відкрито у ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк», було перераховано суму в розмірі 261 300,00 грн на поточний рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - № НОМЕР_3 , призначення платежу: «за деревне вугілля, згідно договору». При цьому, вказуючи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" будь-яких договорів з ФОП ОСОБА_1 не укладало та не здійснювало будь-яких господарських операцій, у тому числі, що стосується деревного вугілля, його купівлі, поставки, тощо.

Позивач зазначає, що сума в розмірі 261 300,00 грн була перерахована на поточний рахунок ФОП ОСОБА_1 помилково та вказаний платіж не здійснювався через систему «клієнт-банк».

Разом з тим, позивач вказує на те, що 28.01.2021 року ФОП ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, запис № 005004003 на підставі власного рішення.

Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 261 300,00 грн.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 01.09.2021 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 01.09.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено розгляд справи на "22" вересня 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 22.09.2021 року в судовому засіданні оголошено перерву до 06.10.2021 р.

Представники Позивача в судовому засіданні 06.10.2021 року підтримали позовні вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 06.10.2021 року не з`явився. До господарського суду повернулися ухвали суду від 01.09.20.21 року та 22.09.2021 р., з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", які направлялися на адресу відповідача, вказану в позовній заяві - 34631, Рівненська обл., Березнівський р-н, с. Велике Поле, вул. Гагаріна, 38.

Відповідно до довідки Управління державної міграційної служби у Рівненській області (а.с. 25) наданої на запит суду, місце проживання ОСОБА_1 - АДРЕСА_1

Крім того, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійсненого на запит від 20.09.2021 року за кодом 30, місцезнаходження ФОП ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Інша адреса відповідача, ніж та, яка зазначена позивачем у позовній заяві та відображена у довідці Управління державної міграційної служби у Рівненській області та у ЄДР, суду не відома.

Приписами ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

На підставі зазначеного, відповідно до ст. 242 ГПК України, ухвали суду від 01.09.2021 року та від 22.09.2021 р. вважаються врученими, а відповідач таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, суд зазначає, що статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Крім того, згідно ст. 248 ГПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За таких обставин, враховуючи, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

01.10.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" у ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» відкрито поточний рахунок у національній та іноземній валюті - гривні та євро за № НОМЕР_1 .

21.10.2020 року засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" Романюком Віталієм Леонідовичем через касу відділення № 73 у м. Костопіль ПуАТ «Комерційний банк «Акордбанк» було внесено на поточний рахунок Товариства - 260 000 грн поворотно-фінансову допомогу від засновника згідно договору, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 21.10.2020 року.

21.10.2020 року з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" № UA9009001 було перераховано суму в розмірі 261 300 грн 00 коп на поточний рахунок фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП) - № НОМЕР_3 , призначення платежу - за деревне вугілля, згідно договору, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 21.10.2020 року.

Жодних доказів про укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 договорів чи будь-яких інших правочинів, які могли б бути підставою для перерахування коштів, суду не подано.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 28.01.2021 року ОСОБА_1 за своїм рішенням припинила підприємницьку діяльність фізичної особи - підприємця.

У зв`язку з відсутністю доказів про існування договірних відносин між сторонами, грошові кошти у сумі 261 300,00 грн, які перераховані з рахунку позивача згідно платіжного дорученням № 1 від 21.10.2020р. на рахунок відповідача (№ НОМЕР_3 ), судом визнаються безпідставно набутими останнім.

Жодних доказів на спростування тверджень позивача щодо безпідставності отримання коштів у сумі 261 300,00 грн відповідачем суду не подано, мотивів на спростування достовірності та вірогідності залучених до матеріалів справи доказів - не наведено.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно з ст. 12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України Фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності Фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Тому позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін, зобов`язання відповідача із втратою його статусу як Фізичної особи - підприємця не припинились.

Главою 83 ЦК України визначено загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

За змістом статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на цій підставі тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки у разі, якщо така правова підстава в подальшому відпала, зокрема, визнана недійсною в установленому порядку, або була відсутня взагалі.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого без правової підстави, передбаченої законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18, від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них положень глави 83 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 ст. 1212 ЦК України встановлюється правило, відповідно до якого виникнення зобов`язань з безпідставного набуття майна не обмежується поведінкою тільки потерпілого або набувача майна. Дане зобов`язання може виникнути у результаті дій третіх осіб або бути наслідком події.

Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (пункт 73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17).

Судом встановлено, що грошові кошти у загальній сумі 261 300,00 грн, перераховані згідно платіжного доручення № 1 від 21.10.2020 року надійшли на рахунок № НОМЕР_3 , який належав відповідачу, як фізичній особі - підприємцю та з призначенням платежу: "За деревне вугілля, згідно договору".

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження виникнення між ТОВ "Поліська паливна компанія" та ОСОБА_1 будь-яких договірних відносин.

Отже, встановивши відсутність між позивачем і відповідачем договірних правовідносин та факт отримання відповідачем коштів на її поточний рахунок від позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" безпідставно набутих коштів.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, суд дослідивши залучені до матеріалів справи докази дійшов висновку, що отримані відповідачем згідно платіжного доручення № 1 від 21.10.2020 року грошові кошти в сумі 261 300,00 грн. є безпідставно набутим майном, в розумінні ст. 1212 ЦК України, що свідчить про обгрунтованість заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати у справі по сплаті судового збору у розмірі 3 919,50 грн покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" (34631, Рівненська обл., Березнівський р-н, с. Велике Поле, вул. Гагаріна, 38, код ) безпідставно набуті кошти в розмірі 261 300,00 грн та 3 919,50 грн (три тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 50 коп) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліська паливна компанія" (34631, Рівненська обл., Березнівський р-н, с. Велике Поле, вул. Гагаріна, 38, код )

Відповідач (боржник): ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 )

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 06 жовтня 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Р.В. Романюк