РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.10.2021Справа № 910/7495/21

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження справу

За позовом Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь"

проспект Науки 9, м. Харків, 61166

до Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація-Центральна служба Української державної будівельної експертизи" бул. Л. України, 26, м. Київ, 01133

про стягнення авансу 360 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (далі - позивач) подало до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву до Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" (далі - відповідач) про стягнення авансу у розмірі 360 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва № 910/7495/21 від 17.05.2021 позовну заяву залишено без руху.

03.06.2021 від позивача надійшли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 17.05.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.06.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/7495/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

29.06.2021 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в котрому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі.

31.08.2021 позивачем разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання подано відповідь на відзив. Суд зазначає, що строк поновлено та відповідь на відзив долучено до матеріалів справи.

13.08.2021 до суду надійшли пояснення ТОВ «Метінвест Інжиніринг» щодо відзиву.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між Державним підприємством «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» (надалі - Позивач, Змовник, ДП «УкрНТЦ «ЕНЕРГОСТАЛЬ») та Державним підприємством «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (надалі - Відповідач, Виконавець) було укладено договір № 08-0562-19/219-89 на виконання експертизи проекту будівництва від 10 вересня 2019 року (надалі - Договір), відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець зобов`язався виконати експертизу проекту будівництва щодо дотримання вимог міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, пожежної та техногенної безпеки, енергозбереження (надалі - Експертиза, робота). Назва проекту будівництва: «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», за адресою: вул. Печорського, 1, м. Маріуполь, Донецька обл.».

Відповідно до п. 1.2 Договору результати робіт надаються Замовнику у вигляді письмового звіту за результатами виконаної Експертизи щодо розгляду проектної документації стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», за адресою: вул. Лепорського, 1, м. Маріуполь, Донецька обл.» (надалі - Звіт). Оригінал Звіту про проведення експертизи проектної документації з позитивним висновком та копії в 3-х примірниках надаються на паперовому носії.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість проведення Експертизи визначається згідно з ДСТУ Б Д. 1.1-7:2013 «Правила визначення вартості проектно-вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво», який прийнято згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 08.08.2013 року № 374.

Відповідно до п. 2.2 Договору вартість проведення Експертизи Виконавцем за цим Договором складає 1200000,00 (один мільйон двісті тисяч) гривень, у тому числі ПДВ 20 % - 200000,00 (двісті тисяч) гривень. Вартість Експертизи викладено у Протоколі погодження договірної ціни (Додаток № 1), який є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата Замовником здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця у наступному порядку:

П. 2.3.1. Договору:

передплата (аванс) здійснюється після підписання Сторонами цього Договору у розмірі 30% договірної ціни, що складає 360000,00 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 60000,00 грн. за таким видом (кодом СДР): B2.P05.F3.07.03 - 360000,00 грн., ПДВ - 60000,00 грн.

П. 2.3.2 Договору:

Подальша оплата здійснюється Замовником за проведену Експертизу у розмірі 70% договірної ціни на підставі підписаного Сторонами акту здачі-приймання робіт протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня отримання повної оплати від ТОВ «Метінвест Інжиніринг» за відповідним актом Замовника, який містить виконаний Виконавцем обсяг робіт.

Відповідно до п. 2.4 Договору Виконавець зобов`язаний пред`явити Замовнику оформлені до оплати документи (оригінал рахунку-фактури, акт здачі-приймання робіт, податкову накладну).

Замовником у відповідності до п. 2.3.1 Договору, було перераховано аванс у розмірі 30% від суми договору - 360 000,00 грн. з ПДВ., що підтверджується платіжним дорученням № 877 від 11.09.2019 року.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору Замовник зобов`язався до початку виконання робіт подати Виконавцю лист-замовлення та всі необхідні для виконання Експертизи матеріали, що передбачені діючими ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», оформлені відповідно до вимог ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації» у кількості 3 (трьох) екземплярів проекту будівництва у паперовому вигляді і на вимогу Виконавця-1 (один) екземпляр проекту будівництва в електронному вигляді.

Відповідно до п. 4.1 Договору виконання Експертизи (робіт) повинно бути здійснено виконавцем у строк 30 календарних днів, відлік якого згідно з п. 4.3 Договору починався з дати зарахування коштів на поточний рахунок Виконавця у відповідності із п. 2.3.1 Договору та при умові надання Виконавцю у необхідній кількості матеріалів, вказаних у п. 3.1.1 Договору. Комплектність документації підтверджується переліком, який підписується від обох Сторін відповідальними особами.

Відповідно до п. 4.4 Договору документація надається Виконавцю з супровідним листом із зазначенням дати її надання. За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, проект на експертизу Виконавцю не надавався, у зв`язку з тим, що зазначений проект не було передано генеральним замовником ТОВ «Метінвест Інжиніринг», про що також зазначає останній у своїх поясненнях.

Відповідно до п. 6.14 Договору Замовник має право відмовитися від Договору в будь-який час до моменту здачі йому робіт за цим Договором, відшкодувавши Виконавцю вартість виконаних робіт пропорційно частині робіт, які були виконані до моменту отримання повідомлення про відмову Замовника від виконання цього Договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що вказані експертні роботи повинні бути виконані на виконання основного договору, укладеного між ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» та ТОВ «Метінвест Інжиніринг», відповідно до якого Замовник, як підрядник, повинен був, серед іншого, забезпечити проведення та отримання позитивного висновку комплексної експертизи проектної документації стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь». Таким чином, Договір було укладено між Замовником та Виконавцем саме на виконання одного із етапів основного договору.

ТОВ «Метінвест Інжиніринг» не передав позивачу проектну документацію стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», а основний договір, укладений між ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» та ТОВ «Метінвест Інжиніринг», було розірвано. Тому позивач листом № 1- 22-106к від 22.12.2020 року повідомив Виконавця про відмову від Договору на виконання експертизи та його розірвання, а також просив повернути суму авансу у розмірі 360000,00 грн.

За твердженням позивача, момент початку строку робіт за Договором не настав, оскільки Замовник не передавав проектну документацію стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», через те, що генеральний замовник ТОВ «Метінвест Інжиніринг» не передавав Замовнику вказану проектну документацію, отже предмет експертизи відсутній.

Враховуючи вищезазначене, у зв`язку з відмовою від Договору, Замовник 28.04.2021 року направив на адресу Виконавця та його філії вимогу про повернення авансового платежу у розмірі 360 000.00 грн., що станом на день розірвання Договору є безпідставно отриманими грошовими коштами зі сторони Виконавця та підлягають поверненню Замовником до ТОВ «Метінвест Інжиніринг»

З огляду на розірвання договору, як стверджує Позивач, Відповідач утримує у себе кошти Позивача без належної на те правової підстави, що відповідно до ст.1212 ЦК України є підставою для повернення таких грошових коштів Позивачеві.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини підряду на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

За приписами статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).

Як встановлено ч.4 ст. 882 Цивільного кодексу України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до ст. 857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Таким чином, при укладенні договору № 08-0562-19/219-89 на виконання експертизи проекту будівництва від 10 вересня 2019 року сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд приймали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір.

Відповідач у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на виконання експертизи наданого обсягу проектної документації на виконання умов Договору М 08-0562-19/219-89 на виконання експертизи проекту будівництва від 10 вересня 2019 року (надалі - Договір) та надання експертного звіту.

Позивачем у якості спростування тверджень пвідповідача зазначено, що проектна документація стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь» у паперовому вигляді навіть не була передана Позивачу від Генерального замовника ТОВ «Метінвест Інжиніринг», оскільки останній не узгодив предмет експертизи, тому основний договір № 2179/19/219-60, укладений між ДП «УкрНТЦ «Енергосталь» та ТОВ «Метінвест Інжиніринг», було розірвано 08.04.2020 року.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач передавав проектну документацію стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь» відповідачу відповідно до вимог п. 3.1.1. Договору, що не спростовано останнім у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору Замовник зобов`язався до початку виконання робіт подати Виконавцю лист-замовлення та всі необхідні для виконання Експертизи матеріали, що передбачені діючими ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», оформлені відповідно до вимог ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації» у кількості 3 (трьох) екземплярів проекту будівництва у паперовому вигляді і на вимогу Виконавця 1 (один) екземпляр проекту будівництва в електронному вигляді.

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні документи, на підставі яких останній повинен був виконати експертизу.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом Договору на виконання експертизи було виконання експертизи проекту будівництва щодо дотримання вимог міцності, надійності та довговічності будинків і споруд, їх експлуатаційної безпеки та інженерного забезпечення, санітарного та епідеміологічного благополуччя населення, екології, охорони праці, пожежної та техногенної безпеки, енергозбереження. Назва проекту будівництва: «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», за адресою: вул. Лепорського, 1, м. Маріуполь, Донецька обл.».

На виконання експертизи результати робіт повинні були надаватися Позивачу Відповідачем у вигляді письмового звіту за результатами виконаної Експертизи щодо розгляду проектної документації стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», за адресою: вул. Лепорського, 1, м. Маріуполь, Донецька обл.» (надалі - Звіт). Оригінал Звіту про проведення експертизи проектної документації з позитивним висновком та копії в 3-х примірниках повинні були надаватися на паперовому носії.

Виконання Експертизи (робіт) повинно було здійснено Відповідачем у строк 30 календарних днів, відлік якого згідно з п. 4.3 Договору починався з дати зарахування коштів на поточний рахунок Відповідача у відповідності із п. 2.3.1 Договору та при умові надання Виконавцю у необхідній кількості матеріалів, вказаних у п. 3.1.1 Договору. Комплектність документації підтверджується переліком, який підписується від обох Сторін відповідальними особами, тобто від Позивача і Відповідача.

Разом з тим, суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання Позивачем до Відповідача об`єкту експертизи та відповідної документації, що передбачена Договором, в порядку п. 3.1.1 Договору.

Згідно з. 6.14 Договору Замовник має право відмовитися від Договору в будь- який час до моменту здачі йому робіт за цим Договором, відшкодувавши Виконавцю вартість виконаних робіт пропорційно частині робіт, які були виконані до моменту отримання повідомлення про відмову Замовника від виконання цього Договору.

Отже, відповідач не надав протягом десяти календарних днів з моменту отримання останнім повідомлення про розірвання Договору акт здачі-приймання робіт, про що було наголошено у листі Позивача від 22.12.2020 року, отримання якого підтверджується зі сторони Відповідача.

У свою чергу, відповідачем не спростовані зазначені обставини, крім того, посилаючись у відзиві на акт здачі-приймання фактично виконаних робіт від 23.04.2020 року відповідачем не надано до суду такого доказу як акт здачі - прийняття фактично виконаних робіт № 08-0562 від 23.04.2020 року. Таким чином, суд позбавлений права дослідити вказаний акт, а тому твердження відповідача про складання та підписання ним акту виконаних робіт визнаються судом юридично неспроможними.

Окрім того, порядок передачі-приймання робіт за Договором врегульовано розділом 4 Договору.

Так, згідно з п. 5.2 Договору Замовник підписує акт здачі-приймання робіт за цим Договором протягом 10-ти календарних днів після підписання Генеральним підрядником (ТОВ «Метінвест Інжиніринг») акту Замовника, що включає об`єми Виконавця, і повертає Виконавцю його екземпляр підписаного Сторонами акту здачі-приймання робіт.

Однак, за твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, ТОВ «Метінвест Інжиніринг» не отримувало зазначений акт здачі-приймання робіт, так само як і Замовник.

Також суд погоджується із твердженням позивача стосовно того, що надана копія експертного звіту від 12.12.2019 року щодо виявлення помилок та необхідності доопрацювання проектної документації по проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», за адресою: вул. Лепорського, 1, м. Маріуполь, Донецька обл.» не є предметом Договору відповідно до п. 1.2 Договору, згідно з яким результати робіт надаються у вигляді письмового звіту за результатами виконаної Експертизи щодо розгляду проектної документації стадії «Проект» в рамках реалізації проекту «Реконструкція комплексу будівель та споруд доменної печі № 6 ПрАТ «Азовсталь», за адресою: вул. Лепорського, 1, м. Маріуполь, Донецька обл.».

Підсумовуючи викладені вище та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про повернення сплаченого авансу за невиконану експертизу підлягають задоволенню, враховуючи наявність у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних вимог Позивача.

Всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Аргументи відповідача проти задоволення позовних вимог, що наведені у відзиві, суд розглянув і відхилив, як такі що не спростовують заявлених позовних вимог.

Позивач довів належними та допустимими доказами свою правову позицію.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" в повному обсязі.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація-Центральна служба Української державної будівельної експертизи" (бул. Л. України, 26, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 35691621) на користь Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (проспект Науки 9, м. Харків, 61166, ідентифікаційний код 31632138) заборгованість у розмірі 360 000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 5 400 грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов