номер провадження справи 17/128/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2021 Справа № 908/2161/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Корсун Віталій Леонідович розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи № 908/2161/21

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ, 73026, м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 57, прим. 78

до відповідача: державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, 71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133

про стягнення 10 760,40 грн.

без повідомлення (без виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

27.07.21 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ за вих. від 19.07.21 № б/н про стягнення з відповідача - державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 8547,60 грн. основного боргу за поставку товару, 670,25 грн. 3 % річних та 1542,55 грн. інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасного розрахунку за товар поставлений позивачем за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 та від 12.12.18 №Б_008904 на загальну суму 8 547,60 грн. З підстав прострочення виконання відповідачем вказаного грошового зобов`язання позивачем, окрім суми основного боргу, заявлено до стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати та 3 % річних.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 908/2161/21 між суддями, 26.07.21 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 02.08.21 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2161/21 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (без виклику) учасників справи.

Згідно з наявним у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, копію ухвали про відкриття провадження у цій справі представником позивача отримано 10.08.21, а представником відповідача 09.08.21.

Таким чином, з урахуванням викладеного та положень п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України, ухвалу суду про відкриття провадження по даній справі, слід вважати врученою учасникам справи справі у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

28.08.21 на адресу суду від ДП НАЕК Енергоатом в особі ВП ЗАЕС ДП НАЕК Енергоатом надійшов відзив від 25.08.21 № 28-23/20737 на позовну заяву за змістом якого відповідач просить суд відмовити у задоволені позову посилаючись на те, що відповідачем не вірно визначено строк оплати товару за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 та від 12.12.18 №Б_008904 на загальну суму 8 547,60 грн. та не вірно здійснено нарахування 3 % річних та інфляційних втрат. Також відповідач зазначає про те, що є необґрунтованим нарахування 3 % річних та інфляційних на суму податку на додану вартість.

06.09.21 на адресу суду від позивача надійшла відповідь від 01.09.21 № б/н на відзив, в якій викладено контраргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

21.09.21 на адресу суду від відповідача надійшло заперечення від 16.09.21 № 28-23/22926 на відповідь на відзив, в якому викладено контраргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив аргументів і мотиви їх відхилення.

Враховуючи положення ст. 248 ГПК України, граничним строком розгляду цієї справи судом є 01.10.21 включно.

Частинами 1-3 ст. 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом 30 днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Згідно з ч. 5 та ч. 7 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, а також те, що позивач не скористався своїм правом на подання до суду відповіді на відзив у встановлений судом строк, суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення спору у справі № 908/2161/21 за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд

ВСТАНОВИВ:

30 листопада 2018 року ТОВ ЮГСВЕТ (постачальник/позивач) виставлено ВП Запорізька АЕС ДП НАЕК Енергоатом (покупець/відповідач) на оплату товару рахунок по замовленню № 8629 від 30.11.18 на загальну суму 8 547,60 грн. (з урахуванням суми ПДВ).

У подальшому, позивачем на склад відповідача поставлено товар обумовлений рахунком № 8629 від 30.11.18 на загальну суму 8 547,60 грн., що підтверджуєтьсь видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та від 12.12.18 № Б_008904 на суму 2 400,72 грн., які підписані представниками позивача та відповідача, а також засвідчені печатками ТОВ ЮГСВЕТ та ВП Запорізька АЕС ДП НАЕК Енергоатом.

26.05.21 позивачем на адресу відповідача надіслано вимогу за вих. від 26.05.21 № 72 про сплату заборгованості за товар поставлений за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн., а саме просив відповідача сплатити 8 547,60 грн. основного боргу та 2 027,07 грн. штрафних санкцій.

Відповідачем у відповіді від 02.07.21 № 28-23/16083 на претензію позивача від 26.05.21 № 72 повідомлено про те, що через складний стан у ВП Запорізька АЕС ДП НАЕК Енергоатом відсутня можливість погашення заборгованості у встановлені договором строки.

Оскільки відповідач заборгованість за товар поставлений позивачем за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн. не сплатив, вимогу позивача за вих. від 26.05.21 № 72 не задовольнив, ТОВ ЮГСВЕТ звернулось до суду з цим позовом.

Предметом спору по справі № 908/2161/21 є стягнення 8 547,60 грн. основного боргу за поставку товару, 670,25 грн. 3 % річних та 1542,55 грн. інфляційних нарахувань.

Розглядаючи спір по цій справі по суті спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 7 ст. 179 ГК України закріплено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 202 ЦК України закріплено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1). Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори) (ч.2). Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України).

Частиною ч. 2 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ст. 207 ЦК України, правочин у простій письмовій формі вчиняється сторонами шляхом фіксації його змісту в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими сторони обмінялись за допомогою телетайпних, електронних або інших технічних засобів зв`язку.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладання договору поставки (купівлі-продажу). До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 2 ст. 692 ЦК України).

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що позивачем було поставлено відповідачу товар за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн.

Прийняття товару відповідачем за вказаними видатковими накладними без зауважень не заперечувалось відповідачем.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку що між сторонами у справі у спрощений спосіб було укладено договір поставки (купівлі-продажу), а тому у суду наявні підстави вважати, що у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача виник обов`язок по оплаті вартості отриманого товару.

Частиною 2 ст. 530 ЦК України закріплено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, оскільки сторонами не врегульовано між собою питання щодо строку оплати товару поставленого за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн., суд дійшов висновку, що виходячи з припису ч. 2 ст. 530 та ч.1 ст. 692 ЦК України, відповідна оплата мала бути здійснена відповідачем негайно після прийняття товару від позивача, незалежно від того, чи пред`явив йому останній пов`язану з цим вимогу.

При цьому, передбачена ч. 1 ст. 692 ЦК України відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

Отже відповідач мав розрахуватись за товар по видатковій накладній від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. по 06.12.18 включно, а по видатковій накладній від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн. по 13.12.18 включно.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічні положення закріплено у ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, а саме: суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Матеріали цієї справи свідчать, що відповідач після прийняття товару за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн. з позивачем не розрахувався, внаслідок чого за відповідачем виникла та рахується заборгованість у сумі 8 547,60 грн.

За таких обставин, судом визнається доведеним факт порушення з боку відповідача грошового зобов`язання щодо оплати поставленого позивачем товару у загальній сумі 8 547,60 грн.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачем станом на час прийняття рішення у цій справі не надано суду доказів сплати спірної суми основної заборгованості, що строк виконання спірного зобов`язання настав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 8 547,60 грн. основного боргу за товар поставлений по видатковій накладній від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та по видатковій накладній від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн.

З підстав викладених вище, судом відхилено доводи відповідача (викладені у відзиві та у запереченні на відповідь на відзив) про те, що граничним строком оплати товару за видатковими накладними від 05.12.18 № Ю_008744 на суму 6 146,88 грн. та від 12.12.18 №Б_008904 на суму 2 400,72 грн. є 09.06.21.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 670,25 грн. 3 % річних за загальний період з 07.12.18 по 19.07.21 та 1542,55 грн. інфляційних нарахувань за загальний період з листопада 2018 р. по червень 2021 р., докладний розрахунок яких викладено у додатку до позовної заяви.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов`язання у вигляді відшкодування інфляційних втрат та 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, з наведених норм права вбачається, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладених вище обставин, перевіривши правильність передбачених ст. 625 ЦК України нарахувань здійснених позивачем (не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань) судом визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача:

- 669,55 грн. 3 % річних, з яких: 482,49 грн. 3 % річних за період з 07.12.18 по 19.07.21 нарахованих за порушення грошового зобов`язання в сумі 6146,88 грн.; 187,06 грн. 3 % річних за період з 14.12.18 по 19.07.21 нарахованих за порушення грошового зобов`язання в сумі 2400,72 грн.;

- 1463,15 грн. інфляційних збитків, з яких: 1052,25 інфляційних збитків за період з грудня 2018 р. по червень 2021 р. нарахованих за порушення грошового зобов`язання в сумі 6146,00 грн.; 410,906 грн. інфляційних збитків за період за період з грудня 2018 р. по червень 2021 р. нарахованих за порушення грошового зобов`язання в сумі 2400,72 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат судом відхилено, як такі, що заявлені безпідставно, зокрема, з огляду на те, що у листопаді 2018 року строк виконання відповідного грошового зобов`язання не настав.

Враховуючи, що за змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, судом визнано безпідставними доводи відповідача про те, що позивачем необґрунтовано нараховані 3 % річних та інфляційні на суму податку на додану вартість.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2253,10 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) покладається на відповідача.

Інші судові витрати учасниками справи не заявлені.

Керуючись ст. ст. 11-15, 42, 46, 73-80, 86, 91, 129, 210, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, код ЄДРПОУ відокремленого підрозділу 19355964) на користь товариства з обмеженою відповідальністю ЮГСВЕТ (73026, Херсонська обл., м. Херсон, проспект Ушакова, буд. 57, прим. 78, ) 8 547 (вісім тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 60 коп. основного боргу, 669 (шістсот шістдесят дев`ять) грн. 55 коп. 3 % річних, 1463 (одну тисячу чотириста шістдесят три) грн. 15 коп. інфляційних збитків та 2 253 (дві тисячі двісті п`ятдесят три) грн. 10 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України ГПК України.

З огляду на розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи судом підписано рішення без його проголошення.

Повне рішення складено 06.10.21.

Суддя В.Л. Корсун