ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" жовтня 2021 р.Справа № 922/3747/20

Господарський суд Харківської області у складі: судді Усатий В.О.

при секретарі судового засідання П`ятак А.С.

та за участю:

від БПФ "Валентина і К" - адвокат Геріх - Сльота Н.А. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 0008884 від 01.03.2018, довіреність від 30.11.2020);

від розпорядника майна - адвокат Ганга Д.Г. (ордер ПТ № 164930 від 06.10.2021, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ПТ № 3897 від 06.07.2021),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Харківської області заяву Багатогалузевої приватної фірми "Валентина і К" (вх. 19738 від 26.08.2021) з грошовими вимогами до боржника, у справі

за заявою Багатогалузева приватна фірма "Валентина і К"
про визнання банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Роял Моторз"

ВСТАНОВИВ:

26.08.2021 до суду від Багатогалузевої приватної фірми "Валентина і К" надійшла заява (вх. 19738), в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги до ТОВ "Роял Моторз" в розмірі 45 000,00 грн (авансування винагороди арбітражного керуючого при зверненні до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство) та витрати зі сплати судового збору 4 540,00 грн за звернення з цією заявою.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.08.2021 заяву БПФ "Валентина і К" вх. 19738 призначено до розгляду в судовому засіданні 06.10.2021.

В судовому засіданні 06.10.2021 представник БПФ "Валентина і К" підтримала викладені у заяві вх. 19738 вимоги та просить задовольнити заяву, визнати заявлені вимоги та включити їх до реєстру вимог кредиторів.

Представник розпорядника майна не заперечував проти задоволення цієї заяви.

Заслухавши пояснення представників заявника та розпорядника майна, суд встановив наступне.

До Господарського суду Харківської області від Багатогалузевої приватної фірми "Валентина і К" надійшла заява (вх. 354/21) про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Моторз, .

Ухвалою суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "Роял Моторз", визнано вимоги Багатогалузевої приватної фірми "Валентина і К" до ТОВ "Роял Моторз" у розмірі 37 916 712,85 грн та 21020,00 грн судового збору, введено мораторій на задоволенні вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном ТОВ "Роял Моторз". Призначено розпорядником майна ТОВ "Роял Моторз" арбітражного керуючого Іваненко Євгена Володимировича.

Офіційне повідомлення про відкриття провадження у справі оприлюднене на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 18.01.2021, номер публікації 65764.

Ухвалою Господарського суду Харківської області за результатами попереднього засідання до реєстру вимог кредиторів включено визнані судом вимоги Багатогалузевої приватної фірми "Валентина і К" у розмірі:

- 33 373 589,56 грн основного боргу до четвертої черги;

- 4 543 123,29 грн неустойки (штраф, пеня) до шостої черги;

- 21 020,00 грн судового збору до першої черги.

Постановою Господарського суду Харківської області від 10.06.2021 визнано юридичну особу Товариства з обмеженою відповідальністю "Роял Моторз" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Іваненко Євгена Володимировича.

Офіційно оприлюднене повідомлення про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

26.08.2021 до суду надійшла заява Багатогалузевої приватної фірми "Валентина і К" (ініціюючого кредитора) (вх. 19738), в якій зазначає про те, що при зверненні до суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ініціюючим кредитором було здійснено авансування на депозитний рахунок Господарського суду Харківської області грошової винагороди арбітражному керуючому у розмірі 45 000,00 грн (квитанція № 2175-6402-3777-9309 від 15.12.2020).

Заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника у розмірі 45 000 грн (авансування винагороди арбітражному керуючому).

Судом встановлено, що за звернення із заявою вх. 19738 про визнання вимог у розмірі 45 000 грн (які складаються з авансування грошової винагороди арбітражному керуючому) БПФ "Валентина і К" сплачено судовий збір у розмірі 4 540 грн, які він також просить визнати.

Заявлені вимоги 45 000 грн (авансування грошової винагороди арбітражному керуючому) та 4540 грн (судовий збір за звернення із заявою про визнання таких вимог) заявник вважає вимогами першої черги.

В обґрунтування своєї позиції посилається на положення статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства. На думку заявника ці витрати (авансування грошової винагороди та судовий збір, сплачений за звернення із заявою про грошові вимоги, які складаються з авансування винагороди) належать до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про банкрутство.

Дослідивши заявлені БПФ "Валентина і К" вимоги та доводи, наведені на їх обґрунтування суд зазначає про наступне.

Статтею 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено джерела оплати послуг арбітражного керуючого, зокрема за виконання ним повноважень розпорядника майна боржника.

Так, згідно статті 30 КУзПБ сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється ЗА РАХУНОК КОШТІВ, АВАНСОВАНИХ ЗАЯВНИКОМ (КРЕДИТОРОМ або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.

Статтею 34 КУзПБ закріплено обов`язок ініціюючого кредитора до заяви про відкриття провадження у справі додати, крім іншого, докази авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень.

Оскільки як встановлено та зазначено вище, саме БПФ "Валентина і К" ініціював провадження у справі про банкрутство, то саме на нього, відповідно до встановлених вище положень закону (КУзПБ), покладено обов`язок сплати винагороди арбітражному керуючому винагороди за виконання обов`язків розпорядника майна боржника за три місяці.

Відповідно абзацу 7 ч. 2 статті 30 КУзПБ у разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Отже, законодавець чітко передбачив джерела оплати послуг арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна.

Так, з наведених положень статті 30 КУзПБ чітко вбачається, що послуги арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна за ТРИ МІСЯЦІ ПРОЦЕДУРИ оплачуються за рахунок коштів, авансованих ІНІЦІЮЮЧИМ КРЕДИТОРОМ, а за рахунок господарської діяльності БОРЖНИКА чи МАЙНА БОРЖНИКА, що не перебуває у заставі, ЛИШЕ у разі, ЯКЩО ПРОЦЕДУРА ТРИВАЄ ПОНАД ТРИ МІСЯЦІ.

Звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство кредитор прагне досягнення певної мети - задоволення своїх вимог. Обрання способу захисту порушеного права (не виконання боржником зобов`язань перед кредитором) належить до компетенції особи, право якої порушено (чи звертатись з позовом до суду чи намагатись задовольнити свої вимоги в процедурі банкрутства).

Відкриття провадження у справі про банкрутство пов`язано з тим, що боржник не виконує в добровільному порядку зобов`язання перед кредитором. При ініціюванні такого провадження у кредитора існує обов`язок, крім іншого, здійснити авансування винагороди арбітражному керуючому. Отже, кредитор має цілком правомірні очікування на задоволення своїх вимог та відшкодування витрат, пов`язаних з провадженням у справі, оскільки її відкриття зумовлено невиконанням боржником обов`язків перед кредитором.

У статті 1 КУзПБ наведено визначення кредитора, яким є юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсних кредиторів, якими є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточних кредиторів - кредиторів за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Статтею 64 КУзПБ встановлено черговість задоволення вимог кредиторів боржника. Так у пункті 1 частини першої цієї статті передбачено, що кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. При цьому у першу чергу задовольняються, зокрема, витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно із частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Отже, з аналізу наведених положень КУзПБ та ГПК України вбачається, що саме на ініціюючого кредитора покладається обов`язок авансування грошової винагороди за виконання повноважень розпорядника майна за три місяці виконання повноважень. Такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Матеріалами справи підтверджено факт авансування ініціюючим кредитором БПФ "Валентина і К" на депозитний рахунок Господарського суду Харківської області винагороди арбітражному керуючому за виконання повноважень розпорядника майна у розмірі 45 000 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією № 2175-6402-3777-9309 від 15.12.2020.

Системний аналіз норм статті 123 ГПК України, статті 64 КУзПБ свідчить, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді НЕ Є у розумінні статті 1 КУзПБ ЗОБОВ`ЯЗАННЯМИ БОРЖНИКА ПЕРЕД КРЕДИТОРОМ, а Є ВИТРАТАМИ, ПОНЕСЕНИМИ В ПРОЦЕСІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ, які мають спеціальний порядок відшкодування. Тому такі витрати не відносяться до поточних вимог у справі та відносяться згідно із пунктом 1 частини першої статті 64 КУзПБ до першої черги задоволення вимог кредиторів.

Ведення реєстру відноситься до повноважень та обов`язків арбітражного керуючого, які закріплені у статті 12 КУзПБ. Отже, саме арбітражний керуючий зобов`язаний включати витрати, що складаються з авансового платежу ініціюючого кредитора за три місяці виконання повноважень розпорядника майна, до реєстру та здійснювати їх задоволення в порядку, визначеному, статтею 64 КУзПБ.

Враховуючи викладене, ПБФ "Валентина і К" невірно обрано спосіб захисту порушеного права (звернення до суду із заявою з грошовими вимогами до боржника), оскільки як встановлено та зазначено вище авансована грошова винагорода арбітражному керуючому не є зобов`язанням боржника, а є витратами, пов`язаними з розглядом справи. Включення таких витрат до реєстру та їх задоволення належить до компетенції та обов`язків арбітражного керуючого. У разі невиконання ним такого обов`язку кредитор не позбавлений звернутись до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) арбітражного керуючого.

В судовому засіданні ліквідатор боржника не заперечував проти наявності у ПБФ "Валентина і К" права на відшкодування таких витрат та не заперечував факту здійснення кредитором авансового платежу у розмірі 45 000 грн. Здійснення такого платежу підтверджено матеріалами справи, отже розмір таких витрат не є спірним та здійснений заявником (ініціюючим кредитором) відповідно до вимог КУзПБ.

З огляду на викладене, відсутні правові підстави для задоволення заяви ПБФ "Валентина і К" вх. 19738 від 26.08.2021 з грошовими вимогами до боржника, в той же час не змінює обов`язку арбітражного керуючого включити такі витрати до реєстру.

Щодо судового збору, сплаченого ПБФ "Валентина і К" у розмірі 4540 грн (квитанція № 42 від 20.08.2021) за звернення із заявою з грошовими вимогами до боржника вх. 19738 від 26.08.2021, то у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви вх. 19738, то судовий збір, сплачений за звернення з такою заявою відповідно до статті 129 ГПК України, покладається на заявника.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 12, 30, 60, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 129, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Багатогалузевої приватної фірми "Валентина і К" (вх. 19738 від 26.08.2021) з грошовими вимогами до боржника.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та у строки, передбачені статтями 254-258 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 08.10.2021

Суддя Усатий В.О.