СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2021 р. м. Харків Справа № 922/1541/21

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Стойка О.В.

при секретарі Казаковій О.В.

за участю представників сторін:

позивача -Глазков А.С.,

відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.2310) на рішення господарського суду Харківської області від 29.06.2021 (суддя Бринцев О.В., повний текст складено 29.06.2021) у справі №922/1541/21

за позовом Фізичної особи -підприємця Дремлюги Олександра Івановича

до Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-Агро"

про стягнення 435664,73 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ФОП Дремлюга О.І., звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з СПП «РВД-Агро» заборгованість за надані послуги на підставі укладених договорів від 01.07.2020 №3/2020, від 01.07.2020 №4/2020, від 01.09.2020 №12/2020, а також пеню, 3% та інфляційні втрати за порушення строків оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач, в порушення умов договорів від 01.07.2020 №3/2020, від 01.07.2020 №4/2020, від 01.09.2020 №12/2020, не оплатив послуги позивача з надання в оренду сільськогосподарської техніки на загальну суму 418850 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/1541/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-АГРО" на користь Фізичної особи-підприємця Дремлюги Олександра Івановича 418850 грн. - основного боргу; 9088,70 грн. - пені; 2160,29 грн. - 3% річних; 4188,50 грн. - втрат від інфляції, а також 6514,31 грн. витрат зі сплати судового збору та 17943,10 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного боргу, суд першої інстанції встановив, що відповідач, в порушення умов договорів від 01.07.2020 №3/2020, від 01.07.2020 №4/2020, від 01.09.2020 №12/2020, не виконав свого обов`язку з оплати послуг, наданих згідно підписаних обома сторонами актів здачі-приймання робіт.

Перевіривши виконані позивачем розрахунки пені та 3% річних суд першої інстанції встановив, що позивачем невірно визначена дата початку розрахунку, оскільки не враховано, що строк оплати за договорами становить 20 банківських днів, що є тотожним 20 робочим дням, а не календарним, як помилково визначив позивач. Як зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, період прострочення оплати наданих послуг за актами 11.01.2021 №№10, 11 становить з 09.02.2021 по 12.04.2021, за актом від 12.01.2021 №12 - з 10.02.2021 по 12.04.2021. Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що правомірним є нарахування пені та 3% річних за надані позивачем послуги у розмірі 9088,70 грн. та 2160,29 грн. відповідно.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат задоволені судом першої інстанції в повному обсязі, з посиланням на їх обґрунтованість та арифметичну правильність здійсненого позивачем розрахунку.

Відповідач із вказаним рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати, ухвалити нове, яким зменшити розмір пені на 50%, розстрочити виконання рішення суду в частині погашення заборгованості перед позивачем щомісячно в шести рівних частинах, відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що при прийняті рішення Господарський суд Харківської області не врахував наявність підстав для зменшення розміру штрафних санкцій та розстрочення виконання рішення суду. Відповідач посилається на те, що позивачем не доведено завдання йому збитків внаслідок прострочення виконання відповідачем зобов`язання з оплати; підприємство відповідача перебуває в скрутному фінансовому становищі, яке виникло внаслідок неврожайного 2020 року, у зв`язку з чим, існує заборгованість з виплати заробітної плати працівникам; відповідач запропонував позивачу погашення боргу частинами; укладені з позивачем договори не принесли прибутку підприємству відповідача через відсутність врожаю; сума боргу відповідачем визнається та частково погашається.

Також в апеляційній скарзі відповідач посилається на наступне:

-розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції (18000 грн.) не є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою;

-грошові кошти за надану правову допомогу фактично адвокату не сплачувалися;

-оскільки справа розглядалася в спрощеному позовному провадженні послуги адвоката з представництва інтересів позивача в суді першої інстанції не надавалися;

- акт наданих послуг №1 від 12.04.2021 не містить посилань на справу, за якою надавалися послуги з правової допомоги, найменування боржника чи договір, на підставі якого стягується заборгованість.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів відповідача заперечує та зазначає, зокрема, про те, що відповідачем не доведено наявність підстав для застосування ст.551 ЦК України, оскільки на підтвердження своїх доводів про скрутне фінансове становище відповідач не надав жодних доказів. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

У відзиві на позов позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн. До відзиву на апеляційну скаргу додано акт наданих послуг №2 від 23.08.2021 до договору про надання професійної правничої допомоги від 01.03.2021 та рахунок-фактуру №2 від 23.08.2021 на оплату наданих послуг в розмірі 10000 грн.

В судове засідання 30.09.2021 відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.127).

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце її розгляду, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції належним чином повідомлено відповідача про дату, час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, ФОП Дремлюга О.І., звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом, в якому просив стягнути з СПП «РВД-Агро» заборгованість за надані послуги на підставі укладених договорів від 01.07.2020 №3/2020, від 01.07.2020 №4/2020, від 01.09.2020 №12/2020, а також пеню, 3% та інфляційні втрати за порушення строків оплати.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/1541/21 позов задоволено частково. Стягнуто з Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-АГРО" на користь Фізичної особи-підприємця Дремлюги Олександра Івановича 418850 грн. - основного боргу; 9088,70 грн. - пені; 2160,29 грн. - 3% річних; 4188,50 грн. - втрат від інфляції, а також 6514,31 грн. витрат зі сплати судового збору та 17943,10 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення місцевого господарського суду оскаржується позивачем в частині стягнення пені в розмірі 9088,70 грн., у зв`язку із відмовою суду першої інстанції у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру неустойки.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що прийнятті рішення суд першої інстанції не врахував наявність підстав для зменшення розміру пені на 50% та розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та переглядаючи справу в межах, встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи судом першої інстанції відповідач не заявляв суду клопотання про зменшення розміру пені, не подавав відзив на позов, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.52).

Разом із тим, судова колегія враховує, що виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (пені) до її розумного розміру (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі 902/538/18).

Розглянувши доводи апеляційної скарги відповідача в обґрунтування підстав для зменшення розміру пені, судова колегія зазначає наступне.

Згідно частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З аналізу наведених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі № 912/1215/20).

Як свідчать матеріали справи, спір виник з вини відповідача, внаслідок порушення ним умов договорів від 01.07.2020 №3/2020, від 01.07.2020 №4/2020, від 01.09.2020 №12/2020 в частині своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг.

Досліджуючи ступінь виконання зобов`язання боржником, судова колегія враховує, що на час звернення до суду з цим позовом основний борг відповідачем не погашено.

Розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача за результатами розгляду справи - 9088,70 грн. складає 2,17% від суми невиконаного відповідачем грошового зобов`язання, а отже, він не є надмірно великим.

Аналізуючи причини неналежного виконання зобов`язання боржником, судова колегія враховує, що відповідачем не надано доказів наявності виняткових обставин, що призвели до неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати поставленого товару.

Відповідач посилається на те, що внаслідок неврожайного 2020 року підприємство має збитковий фінансовий результат та заборгованість із заробітної плати, що підтверджується відповідною довідкою.

Однак, частина 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачає, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

За положеннями статті 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, збитковість підприємницької діяльності відповідача не є винятковою обставиною у розумінні приписів ч.3 ст.551 ЦК України, ст.331 ГК України, адже, укладаючи господарський договір, кожна зі сторін приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства, підприємств своїх контрагентів та країни в цілому та, при цьому, учасник договору не має відповідати за негативні наслідки підприємницької діяльності контрагента.

Таким чином, тяжке фінансове становище відповідача не може вважатися безумовною підставою для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України, ст.331 ГК України, з огляду на вказані вище обставини.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження скрутного фінансового становища підприємства.

В матеріалах справи відсутня довідка про заборгованість з виплати заробітної плати (на яку відповідач посилається в апеляційній скарзі).

Судова колегія також враховує, що невиконання відповідачем зобов`язань з оплати товару негативно відбивається на підприємстві позивача, суттєво зачіпає його інтереси і завдає йому матеріальної шкоди.

При цьому, як позивач так і відповідач є комерційними підприємствами, та несуть економічну відповідальність за свої дії та однаковий тягар і економічні ризики.

Відповідачем не надано суду доказів настання для нього негативних наслідків у зв`язку зі сплатою неустойки у встановленому договором розмірі.

Водночас, посилання відповідача на те, що позивачем не доведено факту понесення ним збитків внаслідок прострочення відповідача є безпідставними, оскільки при заявленні вимог про стягнення пені чинним законодавством такого обов`язку на позивача на покладено.

Загальний розмір неустойки складає 9088,70 грн., що складає 2,17% від суми невиконаного відповідачем зобов`язання, у зв`язку з чим, судом не вбачається порушення балансу інтересів кредитора і боржника.

З огляду на наведене, колегія суддів, за наслідками дослідження обставин справи та оцінки доводів відповідача, приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції не було підстав для зменшення розміру неустойки, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано наявність підстав для розстрочення виконання рішення суду.

Проте, відповідно до положень ст.331 ГПК України, питання про розстрочення виконання рішення суду вирішується судом за заявою сторони.

Відповідач під час розгляду справи судом першої інстанції не звертався до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду, у зв`язку з чим, посилання апелянта на допущені судом порушення норм процесуального права в цій частині - є безпідставними.

Оскаржуваним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17943,10 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на наступне:

-розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції (18000 грн.) не є співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою;

-грошові кошти за надану правову допомогу фактично адвокату не сплачувалися;

-оскільки справа розглядалася в спрощеному позовному провадженні послуги адвоката з представництва інтересів позивача в суді першої інстанції не надавалися;

- акт наданих послуг №1 від 12.04.2021 не містить посилань на справу, за якою надавалися послуги з правової допомоги, найменування боржника чи договір, на підставі якого стягується заборгованість.

Судова колегія враховує наступне.

Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1-4 статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 129 ГПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача

Згідно частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування, судова колегія виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

01.03.2021 між адвокатським бюро «Глазков та партнери» та ФОП Дремлюгою О.І. укладено договір №95 про надання професійної правової допомоги (а.с.35).

Відповідно до п.3.1 вказаного договору, розмір гонорару та порядок його внесення погоджується між сторонами окремо та викладається в додатковій угоді до цього договору або безпосередньо в акті наданих послуг та/або рахунку-фактурі.

Оплата винагороди (гонорару) виконавця здійснюється клієнтом шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок виконавця протягом 3 робочих днів з моменту підписання акта наданих послуг, а в разі, якщо клієнт здійснює передоплату - протягом 3 робочих днів на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури (п.3.3 договору).

12.04.2021 між адвокатським бюро та позивачем підписано акт наданих послуг №1, відповідно до якого, виконавцем надано послуги на суму 18000 грн., а саме: проведення правового аналізу справи, робота з первинним документами, усна консультація, підготовка трьох претензій (№№1, 2, 3 від 10.03.2021); складання позовної заяви, арифметичних розрахунків; направлення матеріалів позовної заяви в суд; представництво інтересів клієнта в Господарському суді Харківської області (а.с.39).

У вказаному акті зазначено, що гонорар в розмірі 18000 грн. є фіксованим та не залежить від кількості витраченого адвокатом часу.

Адвокатське бюро виставило позивачу рахунок-фактуру №1 від 12.04.2021 на оплату наданих послуг на суму 18000 грн. (а.с.40).

Судова колегія враховує, що в договорі про надання професійної правничої допомоги №95 від 01.03.2021 не встановлено погодинної оплати роботи адвоката та кількість витраченого адвокатом часу для виконання обумовлених з клієнтом робіт.

За наведеного, судова колегія керується рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018, якими затверджено рекомендовані ставки адвокатського гонорару.

Відповідно до вказаних рекомендацій, консультація усна з вивченням документів - від 500 грн.; участь в судовому розгляді справи (господарське судочинство) - від 16000 грн. + 2 000 грн. (за другий та наступний судодень), складання позовної заяви- від 4000 грн.

Отже, сума гонорару за виконані адвокатом роботи (зокрема, з надання консультації та вивчення документів, складання позовної заяви) не перевищує рекомендованого його розміру за рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018.

Також слід врахувати, що хоча ця справа визнана Господарським судом Харківської області справою незначної складності, ціна позову у ній перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто справа не є малозначною в розумінні ч.5 ст.12 ГПК України.

Крім того, предметом позову є стягнення заборгованості за трьома договорами про надання послуг, укладеними між позивачем та відповідачем.

Таким чином, складання позовної заяви потребувало дослідження та надання оцінки правовідносинам сторін за трьома договорами, та здійснення відповідно розрахунків 3% річних, пені та інфляційних втрат по кожному з них окремо.

Окрім цього, до акту наданих послуг №1 від 12.04.2021 включено послуги адвоката з досудового врегулювання спору, а саме підготовки претензій №№1, 2,3 від 10.03.2021.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу доведений, документально обґрунтований, є співмірним зі складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Доводи відповідача про те, що адвокатом не надавалися послуги, вказані в п.4 акту наданих послуг №1 від 12.04.2021 (представництво інтересів позивача в суді першої інстанції) - не можуть бути прийняті судом як підстава для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат, оскільки сторонами у вказаному акті було погоджено гонорар у фіксованому розмірі, без зазначення вартості кожної наданої послуги, а із наданих позивачем доказів та обставин справи вбачається відповідність розміру таких витрат критеріям, визначеним в ч.4 ст.126 ГПК України.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що грошові кошти за надану правову допомогу фактично позивачем адвокату не сплачувалися.

Проте, відповідно до правової позиції Об`єднаної Палати Верховного суду, викладеної в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Враховуючи наведене, доводи відповідача є безпідставними.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що акт наданих послуг №1 від 12.04.2021 не містить посилань на справу, за якою надавалися послуги з правової допомоги, найменування боржника чи договір, на підставі якого стягується заборгованість.

З цього приводу судова колегія зазначає, що акт наданих послуг №1 від 12.04.2021 містить посилання на те, що він складений на виконання договору про надання професійної правничої допомоги №95 від 01.03.2021.

Слід також прийняти до уваги, що у вказаному акті містяться посилання на складені адвокатом претензії №№1,2,3 від 10.03.2021, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, відсутність у акті посилань на договір, на підставі якого стягується заборгованість чи найменування боржника не свідчить про те, що адвокатом вказані в акті послуги не надавалися.

Доводи відповідача про відсутність в акті наданих послуг номеру справи є безпідставними, оскільки акт наданих послуг №1 був складений 12.04.2021, тобто, до подання позовної заяви в Господарський суд Харківської області, а тому номер справи не був відомий позивачу та його представнику.

Згідно ч.4 і ч.5 ст.126 ГПК України, апелянт повинен був подати суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката із обґрунтуванням неспівмірності цих витрат, чого не було зроблено.

З урахуванням вимог ч.4 ст.129 ГПК України, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17943,10 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у справі №922/1541/21 - без змін.

В апеляційній скарзі відповідач просить суд розстрочити виконання рішення суду щомісячно в трьох рівних частинах.

Враховуючи, що питання щодо наявності підстав для розстрочення виконання рішення суду не було предметом дослідження та оцінки суду першої інстанції, оскільки відповідної заяви відповідач суду першої інстанції не заявляв, судова колегія розцінює прохання відповідача, як заяву, адресовану суду апеляційної інстанції.

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.331 ГПК України, вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду здійснюється за заявою сторони судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Оскільки за результатами апеляційного перегляду справи, судова колегія дійшла висновку про залишення рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 без змін, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для розгляду заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, оскільки вирішення цього питання може здійснюватися лише судом, який прийняв рішення як суд першої інстанції (у даному випадку Господарським судом Харківської області у разі подання стороною відповідної заяви цьому суду).

З огляду на наведене, відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду у цій справі.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Позивач надав суду акт наданих послуг №2 від 23.08.2021 до договору про надання професійної правничої допомоги від 01.03.2021, відповідно до якого, адвокатом надано послуги на суму 10000 грн., а саме, правовий аналіз рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 у цій справі та апеляційної скарги; підготовка відзиву на апеляційну скаргу; представництво інтересів клієнта у Східному апеляційному господарському суді.

Відповідно до рекомендацій, затверджених рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018, участь в апеляційному розгляді справи (господарське судочинство) - від 6 000 грн. + 2 000 грн. (за другий та наступний судодень); складання апеляційної скарги - від 5 000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу складено на 8 арк. та містить ґрунтовний аналіз доводів апеляційної скарги та заперечення на них.

Представник позивача Глазков А.С. приймав участь в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 30.09.2021.

Сума гонорару за участь в судовому засіданні узгоджується з рекомендованим їх розміром за рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21.03.2018.

Відповідач клопотання в порядку ч.5 ст.126 ГПК України не заявляв.

З огляду на вищевикладене, судова колегія приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

З урахуванням приписів статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.129, ст.270, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 29.06.2021 року у справі №922/1541/21 залишити без змін.

Стягнути з Сільськогосподарського приватного підприємства "РВД-АГРО" (61058, м. Харків, пров. Іванівський, буд. 5, ідентифікаційний код юридичної особи 32546820) на користь Фізичної особи-підприємця Дремлюги Олександра Івановича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

Господарському суду Харківської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 05.10.2021

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.В. Стойка