ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" вересня 2021 р. Cправа № 902/538/21

за позовом: Виконавчого комітету Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

до: Житлово-будівельного кооперативу "Житлобуд-13" (вул. Володимирівська, 109, м. Хмельницький)

про стягнення 495 168,00 грн

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

за участю представників:

позивача: не з`явився

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

25.05.2021 р. до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Виконавчого комітету Вінницької міської ради до Житлово-будівельного кооперативу "Житлобуд-13" про стягнення 495 168,00 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 26.05.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

09.06.2021 року до суду від представника позивача надійшла заява б/н від 08.06.2021 року про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано докази надіслання відповідачу позовної заяви разом з додатками.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Розглянувши матеріали позовної заяви, господарський суд вважає їх достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду.

Ухвалою суду від 10.06.2021 р. відкрито провадження у справі №902/538/21. Підготовче судове засідання призначено на 07.07.2021 р.

У визначену судом дату 07.07.2021 р. розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Яремчука Ю.О. у відпустці.

Станом на 08.07.2021 суддя Яремчук Ю.О. приступив до роботи.

Ухвалою суду від 08.07.2021 р. повідомлено учасників справи про призначення підготовчого судового засідання на 09.08.2021 р.

На визначену дату судом представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 08.07.2021 р.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання у справі на 08.09.2021 р.

Ухвалою суду від 09.08.2021 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/538/21 на 30 днів. Слухання у справі призначено на 08.09.2021 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 09.08.2021 р.

Ухвалою суду від 08.09.2021 р. закрити підготовче провадження та призначено справу № 902/538/21 для судового розгляду по суті на 27.09.2021 р.

На визначену дату судом представник позивача не з`явився, про дату час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 08.09.2021 р.

Водночас суд зауважує, що направлена кореспонденція суду відповідачу, повернуто з поштовою відміткою Адресат відсутній за вказаною адресою.

Суд вважає за необхідне зазначити, що при неявці в судове засідання представника відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Також суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. (Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97 - ВР), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993 р.), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999 р.). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

Суд нагадує, що роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (&51 рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 р. у справі "Красношапка проти України").

Суд нагадує, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див.рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010).

До того ж організація провадження таким чином, щоб воно було швидким та ефективним, є завданням саме національних судів (див. рішення Суду у справі Білий проти України, no. 14475/03, від 21.10.2010).

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

25.06.2015 р. між Виконавчим комітетом Вінницької міської ради, в особі заступника міського голови Якубович Галини Анатоліївни, яка діє на підставі Розпорядження міського голови, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з одного боку, кооперативом «Житлобуд-13», в особі голови кооперативу Єрьоменка Олександра Олександровича, який діє на підставі Статуту, з іншого боку, укладено договір про сплату пайової участі у розвитку інфраструктури.

25.06.2015 р. рішенням Вінницької міської ради №1419 затверджено вищевказаний договір про сплату пайової участі у розвитку інфраструктури.

За договором, Замовник зобов`язується взяти участь у розвитку інфраструктури міста при здійсненні будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщенням на земельній ділянці, що розташована по вул. В`ячеслава Чорновола, 29 в м. Вінниці і перебуває в користуванні Житлово-будівельного кооперативу «Житлобуд-13» на підставі договору суперфіцію від 06.12.2013 (пункт 1.1).

Величина пайової участі при здійсненні будівництва Об`єкту складає 495 168 (чотириста дев`яносто п`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень відповідно до розрахунку, що міститься в Додатку до цього договору і є невід`ємною його частиною.

Відповідно до договорів від 15.05.2014 про участь у розбудові інженерної інфраструктури міста (зі змінами та доповненнями), від 17.04.2014 № 17/07/14 (зі змінами та доповненнями), від 24.04.2014 (зі змінами та доповненнями) Житлово-будівельний кооператив «Житлобуд-13» приймає участь у розбудові інженерної інфраструктури міста шляхом фінансування будівництва інженерних мереж та об`єктів інженерної інфраструктури поза межами земельної ділянки, відведеної під будівництво Об`єкту.

При цьому, пайова участь сплачується Житлово-будівельним кооперативом «Житлобуд-13» в повному обсязі, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавчого комітету Вінницької міської ради, до введення Об`єкту в експлуатацію, але не пізніше 08.05.2015.

Оскільки відповідачем не були виконанні взяті на себе за договором зобов`язання, 05.04.2021 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради на адресу ЖБК «Житлобуд-13» було надіслано лист за вих. № 01-00-013-21936 про необхідність сплати коштів пайового внеску у розмірі 495,168 тис. грн згідно Договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Вінниця від 25.06.2015.

Позивач стверджує, що станом на травень 2021 р. до Виконавчого комітету Вінницької міської ради відповідь від ЖБК «Житлобуд - 13» не надходила.

Відтак, з урахуванням вищевикладених обставин, вважає, що між сторонами виник майновий спір з приводу неналежного виконання відповідачем обов`язку по сплаті пайового внеску на розвиток інфраструктури м. Вінниця.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даній справі підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 9 ст. 40 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності", договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Частинами 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення майнової шкоди (збитків) потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку відповідача як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Дана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.05.2018 року у справі № 912/1189/17 та від 16.10.2018 року у справі № 916/3162/17, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України мають враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Таким чином, наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. При цьому, докази наявності таких умов повинні бути наведені позивачем у позовній заяві, оскільки, у відповідності до ст.ст. 13, 74 ГПК України, саме на нього покладений процесуальний обов`язок доказування в цій частині.

З огляду на викладені норми законів суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

25.06.2015 р. Виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішенням № 1419 Затвердити договір про сплату пайової участі у розвитку інфраструктури між виконавчим комітетом міської ради та житлово будівельним кооперативом «Житлобуд 13» згідно з додатком.

25.06.2015 р. між Виконавчим комітетом Вінницької міської ради та Житлово будівельним кооперативом «Житлобуд-13» було укладено договір про сплату пайової участі у розвитку інфрастуктури у відповідно до умов якого предметом договору є зобов`язання Житлово будівельного кооперативу «Житлобуд-13» прийняти участь у розвитку інженерної інфраструктури міста (надалі пайова участь) при здійсненні будівництва Об`єкту багатоквартирного житлового будинку з вбудовано прибудованими приміщеннями на земельній ділянці, що розташована по вул. В`ячеслава Чорновола, 29, в м. Вінниці і перебуває в користуванні останнього на підставі суперфіцію від 06.12.2013 р.

Пунктом 2.1. договору, між сторонами було погоджено, що величина пайової участі при здійсненні будівництва Об`єкту складає 495 168,00 грн відповідно до розрахунку, що міститься в Додатку до цього договору і є невід`ємною його частиною.

Пайова участь сплачується Житлово будівельним кооперативом «Житлобуд-13» в повному обсязі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавчого комітету Вінницької міської ради до введення Об`єкту в експлуатацію, але не пізніше 08.05.2015 р. (п. 2.4 договору)

Відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

З огляду на викладене на день розгляду справи за відповідачем рахується заборгованість зі сплати пайового внеску в розмірі 495 168,00 грн.

Вищевикладене підтверджує неправомірну бездіяльність відповідача щодо виконання вимог чинного законодавства стосовно його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, який кореспондується із зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення такого договору. Така бездіяльність відповідача є протиправною формою поведінки, в наслідок якої позивач позбавлений був права отримати відповідну суму коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту, яка підлягає під визначення упущеної вигоди, яку особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

При цьому наслідки у вигляді збитків в сумі несплаченого розміру пайової участі., як вбачається із встановлених судом обставин справи, знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Така ж правова позиція викладена в правовому висновку Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.03.2019р. №904/1049/18.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10-15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу "Житлобуд-13" (вул. Володимирівська, 109, м. Хмельницький, ) на користь Виконавчого комітету Вінницької міської ради (21050, м. Вінниця вул. Соборна,59, ІКЮО 03084813) 495 168,00 грн пайової участі та 7 427,52 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного тексту судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 07 жовтня 2021 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050)

3 - відповідачу (вул. Володимирівська, 109, м. Хмельницький)