ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" жовтня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/848/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеліфтсервіс"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Рівне дім сервіс"

про: стягнення в сумі 264 184,59 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнеліфтсервіс" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Рівне дім сервіс" про стягнення в сумі 264 184,59 грн. заборгованості.

Відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з правилами частини 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Юридична особа відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов`язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази, розпорядження (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Відповідно до частини 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з правилами частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 60 Господарського процесуального кодексу України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами частин 3, 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Водночас, самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 26.03.2020 у справі №520/9703/19.

З поданої позовної заяви видно, що її підписано представником позивача за довіреністю Мосійчуком А.П.

На підтвердження повноважень вказаної особи суду надано довіреність від 10 вересня 2021 року, в якій зазначено, що ТОВ "Рівнеліфтсервіс" довіряє Мосійчуку Андрію Петровичу повноваження зокрема щодо представництва довірителя.

А проте позивачем не надано суду доказів, що підтверджують повноваження вказаної особи діяти в порядку самопредставництва від імені позивача, як це передбачено правилами частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Суду не надано доказів того, що Мосійчук Андрій Петрович в порядку самопредставництва може підписувати від імені ТОВ "Рівнеліфтсервіс" позовні заяви.

Тобто до матеріалів позовної заяви не долучено документів на підтвердження того, що Мосійчук А.П. наділений повноваженнями на самопредставництво в судах України у розумінні правил частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

З метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (частина перша статті 7 Закону №755-IV).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником ТОВ "Рівнеліфтсервіс" та відповідно особою, яка має право вчиняти дії від імені товариства, є Варжель Володимир Микитович. Натомість відсутні відомості з приводу того, що Мосійчук А.П. є особою, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи.

Водночас, згідно з вимогами пункту 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Докази того, що Мосійчук А.П. є адвокатом до позовних матеріалів не долучені, відомості щодо нього у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні.

Аналогічних правових висновків щодо порядку самопредставництва юридичних осіб дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 23 листопада 2020 року у справі №908/592/19.

Відповідно до частини 2 статті 58 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Отже, лише у спорах цієї категорії (малозначні спори), при їх розгляді в господарському суді, представником сторони може бути повнолітня та дієздатна особа, що діє на підставі довіреності. Щодо інших спорів, то, за правилами господарського судочинства, необхідним є подання доказів повноважень особи, що підписала позовну заяву, діяти від імені позивача відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або доказів повноважень адвоката як представника, що підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Проте, суд зазначає, що у розумінні статті 12 Господарського процесуального кодексу України дана справа не є малозначною, оскільки ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з правилами частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами статей 249-250 Господарського процесуального кодексу України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною другою статті 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Як встановив суд, даний спір в розумінні статі 12 Господарського процесуального кодексу України є спором незначної складності, який може бути визнано судом як малозначний. Однак матеріали позовної заяви не містять поданого за правилами статті 249 цього кодексу клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання даної справи малозначною.

За таких обставин, суд робить висновок, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеліфтсервіс" подано без підтвердження повноважень представника позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За наведених умов, суд робить висновок про повернення заявникові позовної заяви та доданих до неї документів.

Проте, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Таким недоліком, за висновком суду, є подання матеріалів позовної заяви без належного підтвердження повноважень представника позивача всупереч наведеним вище процесуальним правилам.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 174, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнеліфтсервіс" та додані до неї документи повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду України в порядку передбаченому статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Качур А.М.