ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. Справа № 922/3066/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Політучій В.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків
до Комунальної організації "Харківський зоологічний парк", м. Харків
про стягнення 1029648,00 грн
за участю представників сторін:

позивача Парахіна В.В. (довіреність № 01-15/291 від 18.12.2020);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Комунальної організації "Харківський зоологічний парк", м. Харків (далі за текстом - відповідач) 1029648,00 грн, з яких:

1026264,62 грн. заборгованості;

2819,52 грн. пені;

563,86 грн. 3% річних.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу № 0340 від 17.02.2021 щодо своєчасного та повного проведення розрахунків за спожиту електричну енергію.

Ухвалою господарського суду Харківської від 03.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06.09.2021.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської від 06.09.2021 розгляд справи відкладено на 20.09.2021.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 03.08.2021.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 04.10.2021.

На судове засідання 04.10.2021 прибув представник позивача, який підтримує позицію, викладену у позовній заяві, просить суд її задовольнити.

Відповідач у судове засідання 04.10.2021 свого уповноваженого представника не направив, про причини неприбуття суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про що свідчить долучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення (а. с. 67).

Оскільки неявка у судове засідання представника відповідачів не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами, як це передбачено ст. 202 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 17.02.2021 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 0340 (далі за текстом договір; а. с. 9-17), за умовами якого постачальник продає електричну енергію код ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09310000-5 електрична енергія (Електрична енергія) споживачу для потреб електроустановок споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії (п. п. 2.1-2.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору постачання електричної енергії споживачу здійснюється у строк з 01.02.2021 до 31.12.2021 включно.

Пунктами 5.1, 5.3-5.4 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору. Загальна вартість цього договору на момент його укладення становить 2200000,00 грн, в т. ч. ПДВ 366666,66 грн, з яких:

1100000,00 грн (один мільйон сто тисяч гривень 00 копійок) місцевий бюджет;

1100000,00 грн (один мільйон сто тисяч гривень 00 копійок) власні кошти (кошти від господарської діяльності підприємства).

Ціна електричної енергії має визначатись постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.6 договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк не більше, ніж 20 календарних днів з моменту отримання рахунку та акту приймання-передачі електричної енергії споживачем, що надсилаються споживачу після завершення розрахункового періоду.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

За змістом п. 8 додатку № 2 до договору (а. с. 18-20) у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 та п. 4 даної комерційної пропозиції постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу;

3% річних з простроченої суми.

При цьому сума грошового зобов`язання за договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Суми пені, З% річних, інфляційних зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком, та повинні бути сплачені протягом 5 робочих днів від дня його отримання споживачем.

Суми пені, З% річних, інфляційних сплачуються споживачем на поточний рахунок постачальника.

Згідно з п. 13.1 договору останній набирає чинності з дати його підписання і діє в частині постачання електричної енергії з дати, вказаної у цьому договорі, та в цілому до 31 грудня 2021 року, а в частині взятих на себе зобов`язань сторонами до їх повного виконання.

Як свідчать матеріали справи, позивач протягом квітня травня 2021 року на виконання умов договору поставив відповідачу електричну енергії в обсягах, передбачених його умовами, про що сторонами складено відповідні акти приймання-передачі електричної енергії на загальну суму 1026264,62 грн.

З метою оплати спожитої протягом квітня-травня 2021 року електроенергії позивачем виставлялись відповідачу відповідні рахунки (а. с. 29-30), про отримання яких відповідачем свідчить книга реєстрації видачі рахунків за електроенергію за квітень та травень 2021, актів прийому-передачі е/е, рахунків на попередню оплату (а. с. 25-28).

Однак, відповідач в порушення умов договору не здійснив оплату спожитої у квітні-травні 2021 року електричної енергії, зв`язку з чим у нього перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 1026264,62 грн.

Обставини щодо стягнення зазначеного боргу в судовому порядку стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання зобов`язань, що мали місце в процесі виконання умов договору, позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України, нараховано до стягнення з відповідача 563,86 грн 3% річних та 2819,52 грн пені.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За змістом ч. 6-7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/ визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за договором № 0340 від 17.02.2021 щодо сплати вартості спожитої електроенергії в квітні-травні 2021 року підтверджується матеріалами справи та відповідачем не заперечуються. Строк виконання цих зобов`язань є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 1026264,62 грн заборгованості за електричну енергію.

Стаття 610 ЦК України вказує на те, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за спожиту протягом квітня-травня 2021 року електроенергію підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування 3% річних за таке прострочення в порядку, визначеному ст. 625 ЦК України.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок інфляційних та річних суд констатує, що його здійснено арифметично вірно. За таких обставин, позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 563,86 грн 3% річних також підлягає задоволенню.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначалось, п. 8 додатку № 2 до договору передбачено: у разі порушення споживачем строків оплати електричної енергії, передбачених п. 5 та п. 4 даної комерційної пропозиції постачальник має право провести нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:

пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу, за кожен день прострочення платежу.

Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо сплати заборгованості за спожиту протягом квітня-травня 2021 року електроенергію підтверджується матеріалами справи, та відповідачем жодним чином не спростовується. Зазначене надає позивачу право на нарахування пені в порядку визначеними вказаними умовами договору.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок пені суд визнає його правомірність та арифметичну вірність.

За таких обставин, суд приходить до висновку також про задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача пені в сумі 2819,52 грн.

Крім того, за наслідками розгляду справи, та з урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 15444,72 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунальної організації "Харківський зоологічний парк" (адреса: 61058, м. Харків, вул. Сумська, буд. 35; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (адреса: 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126; ):

1026264,62 грн. заборгованості за електричну енергію, 2819,52 грн. пені та 563,86 грн. 3% річних з зарахуванням на п/р НОМЕР_1 в АТ Мегабанк, МФО 351629, ;

15444,72 грн. судового збору з зарахуванням на п/р НОМЕР_2 в АТ Мегабанк, МФО 351629, .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак