ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Справа № 918/222/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Коломис В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 01.06.21р. суддею Романюк Ю.Г. о 15:16 у м.Рівному, повний текст складено 03.06.21р. у справі № 918/222/21

за позовом Приватного підприємства "Салюс Вест"

до відповідача фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича

про стягнення заборгованості в сумі 72 398,13 грн.

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Приватне підприємство "Салюс Вест" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича про стягнення заборгованості в сумі 72 398,13 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 01.06.21 у справі №918/222/21 позов Приватного підприємства "Салюс Вест" задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича на користь Приватного підприємства "Салюс Вест" 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. - основного боргу, 5 108 (п`ять тисяч сто вісім) грн 31 коп. - інфляційних збитків, 3 132 (три тисячі сто тридцять дві) грн 10 коп. - 3% річних, 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. - понесених збитків, 15 555 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 00 коп. - витрат на правничу допомогу адвоката та 2 045 (дві тисячі сорок п`ять) грн 57 коп. - витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 6 157 (шість тисяч сто п`ятдесят сім) грн 72 коп. пені - відмовлено.

В обґрунтування рішення суд з посиланням на ст.ст. 11, 525, 526, 530, 610, 612, 655, 692 ЦК України, ст. 265 ГК України, умови договору поставки, докази наявні в матеріалах справи, вказав, що провадження у справі в частині стягнення 1000,00 грн підлягає закриттю. А вимога про стягнення 50 000,00 грн основного боргу підлягає задоволенню.

З посиланням на ст.ст. 549, 611 ЦК України, ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" вказав, що умовами договору не визначено підстави для нарахування пені, а також порядок нарахування та розмір пені, а також позивачем не обґрунтовано, яким саме законодавчим актом визначено обов`язок відповідача сплачувати пеню за прострочення виконання умов договору. В зв`язку з цим, вимога позивача про стягнення пені у розмірі 6 157,72 грн є необґрунтованою, а отже задоволенню не підлягає.

Крім того, з посиланням на ст. 625 ЦК України, умови договору поставки, докази наявні в матеріалах справи прийшов до висновку про задоволення вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних.

Разом з тим, з посиланням на ст.ст. 16, 22 ЦК України ст.ст. 218, 224, 225 ГК України, ст. 328 ГПК України, матеріали справи №918/1115/20, прийшов до висновку про задоволення вимоги позивача про стягнення збитків в розмірі 7000,00 грн.

Також, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог суд частково задоволив вимогу позивача про стягнення із відповідача 15 555,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись із винесеним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 01.06.2021 у справі №918/222/21 в частині стягнення з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича 7 000, 00 грн - понесених збитків та 15 555,00 грн - витрат на правничу допомогу адвоката і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у відповідній частині. Стягнути з приватного підприємства "Салюс Вест" на користь фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича суму сплаченого судового збору.

В обґрунтування скарги вказує, що вимога про стягнення понесених збитків є неправомірною, оскільки позивачем подано заяву про видачу судового наказу з порушенням процесуального порядку з огляду на те, що розмір заявленої до стягнення суми на дату видачі судового наказу 01.12.2020 не відповідав фактичному розміру заборгованості. Також, 30.12.2020 відповідно до платіжного доручення № 2 від 30.12.2020 фізичною особою-підприємцем Кучеренко Олександром Володимировичем сплачено на користь стягувача 10 000 грн 00 коп., а відтак розмір заборгованості, що підлягає стягненню з боржника на підставі судового наказу не відповідає існуючій заборгованості. А тому з посиланням на ст. 224 ГПК України, на думку скаржника, стягнення заявлених збитків є незаконними, оскільки витрати які позивач вважає збитками понесені внаслідок власних неправомірних дій при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу.

Крім того, з посиланням на постанову Великої палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» від 19.10.2000, вказує, що враховуючи часткове задоволення позову, суд зобов`язаний був стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу ПП "Салюс Вест" наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. Просить рішення Господарського суду Рівненської області від 01.06.2021 року у справі №918/222/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Кучеренка Олександра Володимировича без задоволення. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича на користь Приватного підприємства «САЛЮС ВЕСТ» витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в апеляційній інстанції у сумі 7000 (сім тисяч) грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Від учасників справи клопотань про розгляд апеляційної скарги у даній справі в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не надходило.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича на рішення господарського суду Рівненської області від 01.06.21 у справі № 918/222/21 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла до наступного висновку.

30 жовтня 2018 року між Приватним підприємством "Салюс Вест" (далі - позивач, постачальник) та фізичною особою - підприємцем Кучеренко Олександром Володимировичем (далі - покупець, відповідач) уклали договір постачання № 32 (далі - договір) (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, виготовити і поставити м`ясну продукцію, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити таку продукцію.

На виконання умов договору позивач в період з 11.11.2019 року по 27.02.2020 року поставив відповідачу товар на загальну суму 285 584,14 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 344 від 11.11.2019 року; №354 від 18.11.2019 року; №363 від 25.11.2019 року; №372 від 02.12.2019 року; №381 від 09.12.2019 року; №390 від 16.12.2019 року; №9 від 16.01.2020 року; №19 від 23.01.2020 року; №54 від 21.02.2020 року; №63 від 27.02.2020 року (а.с. 14-23) та відповідними товарно-транспортними накладними (а.с. 24-33).

Згідно із п. 5.4. договору покупцем здійснюється передоплата за отриманий товар, або оплата не пізніше як через 3 дні після отримання товару.

Як зазначає позивач, ПП "Салюс Вест" виконало свої зобов`язання перед ФОП Кучеренко О.В. з поставки товару в повному обсязі.

Однак, ФОП Кучеренко О.В. як покупцем були порушені взяті на себе договірні зобов`язання щодо здійснення оплати за поставлений товар в повному обсязі, у зв`язку з чим у відповідача перед ПП "Салюс Вест" наявна заборгованість за поставлений товар в сумі 51 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач здійснив лише часткову оплату поставленого товару в сумі 234 584,14 грн, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 361 контрагента ФОП Кучеренко О.В. (а.с. 35-36).

Вищезазначена заборгованість за договором також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період з листопада 2019 по вересень 2020 року, підписаного між ПП "Салюс Вест" та ФОП Кучеренко та скріпленого печатками сторін (а.с.34).

Крім того, з матеріалів справи убачається, що відповідачем на користь позивача сплачено суму заборгованості в розмірі 1 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5 від 26.03.2021.

За наведеного, господарським судом Рівненської області, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закрито провадження у даній справі в частині стягнення основного боргу у сумі 1 000,00 грн.

В той же час, доказів оплати поставленого товару на суму 50 000,00 грн станом на дату розгляду справи в матеріалах справи немає, отже за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 50 000,00 грн.

З огляду на вищезазначене, позивач просить суд стягнути з відповідача 50 000,00 грн заборгованості за поставлений та неоплачений товар.

Крім того, за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 6 157,72 грн, 5 108,31 грн - інфляційних збитків та 3 132,10 грн - 3% річних.

Також, позивачем заявлено до стягнення 7 000,00 грн - понесених збитків з огляду на те, що у зв`язку із порушенням відповідачем свого зобов`язання із своєчасної оплати поставленого за договором товару, позивач поніс матеріальні збитки, пов`язані із примусовим стягненням несплачених коштів (а.с.67-68).

Як зазначалося вище, рішенням Господарського суду Рівненської області від 01.06.21 у справі №918/222/21 позов Приватного підприємства "Салюс Вест" задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича на користь Приватного підприємства "Салюс Вест" 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. - основного боргу, 5 108 (п`ять тисяч сто вісім) грн 31 коп. - інфляційних збитків, 3 132 (три тисячі сто тридцять дві) грн 10 коп. - 3% річних, 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. - понесених збитків, 15 555 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 00 коп. - витрат на правничу допомогу адвоката та 2 045 (дві тисячі сорок п`ять) грн 57 коп. - витрат по сплаті судового збору. В частині стягнення 6 157 (шість тисяч сто п`ятдесят сім) грн 72 коп. пені - відмовлено.

При цьому, ФОП Кучеренко О. В. не погоджується із вказаним рішенням лише в частині стягнення збитків в розмірі 7000,00 грн та 15 555,00 витрат на правову допомогу адвоката.

Таким чином, в силу вимог ст. 269 ГПК України судова колегія переглядає рішення суду першої інстанції лише в оскарженій частині.

Щодо стягнення збитків суд апеляційної інстанції зауважує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

Статтею 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Таким чином, підставою для відшкодування збитків, завданих порушенням господарських зобов`язань, є господарське правопорушення, яке містить усі необхідні елементи складу цивільного правопорушення, а саме: протиправну поведінку, яка полягає в порушенні зобов`язаною стороною господарського зобов`язання, понесення управленою стороною збитків (витрат), наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач поніс матеріальні збитки, пов`язані із примусовим стягненням несплачених коштів, а саме 27.11.2020 позивачем до Господарського суду Рівненської області було подано заяву про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича заборгованості в сумі 72 000 грн 00 коп. за договором постачання від 30.10.2018 № 32. 01 грудня 2020 року Господарський суд Рівненської області, розглянувши таку заяву у справі №918/1115/20, задовольнив її та видав судовий наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича заборгованості в сумі 72 000 грн 00 коп. 26 січня 2021 року, після набрання судовим наказом законної сили, позивач уклав з Приватним виконавцем виконавчого округу Рівненської області Сідоренком Сергієм Петровичем договір №2021/01/26 про сплату додаткової винагороди приватного виконавця. Відповідно до умов такого договору, для відновлення свого порушеного права, у зв`язку із пред`явленням судового наказу до виконання, позивач поніс витрати у розмірі 7000,00 грн, що підтверджується договором №2021/01/26 від 26.01.2021 та платіжним дорученням про оплату.

Однак, 24.02.2021 до Господарського суду Рівненської області від фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича надійшла заява від 19 лютого 2021 року про скасування судового наказу від 1 грудня 2020 року у справі № 918/1115/20. 25 лютого 2021 року Господарським судом Рівненської області задоволено заяву фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича від 19 лютого 2021 року та скасовано судовий наказ від 1 грудня 2020 року у справі № 918/1115/20. 01 березня 2021 року на підставі ухвали Господарського суду Рівненської області від 25.02.2021 року у справі № 918/1115/20 про скасування судового наказу Приватний нотаріус Сідоренко С.П. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

В даному випадку протиправна поведінка полягає в порушенні відповідачем умов договору поставки №32 від 30.10.2018 в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Збитки полягають в тому, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №32 від 30.10.2018 в частині своєчасної оплати поставленого товару 27.11.2020 позивачем до Господарського суду Рівненської області було подано заяву про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича заборгованості в сумі 72 000 грн 00 коп. 01 грудня 2020 року Господарський суд Рівненської області, розглянувши таку заяву у справі №918/1115/20, задовольнив її та видав судовий наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича заборгованості в сумі 72 000 грн 00 коп. Пред`явленням судового наказу до виконання, позивач поніс витрати у розмірі 7 000,00 грн, що підтверджується договором №2021/01/26 від 26.01.2021 та платіжним дорученням про оплату. Однак, 25.02.2021 Господарським судом Рівненської області скасовано судовий наказ від 01.12.2020 у справі № 918/1115/20 у зв`язку з поданням ФОП Кучеренко О.В. заяви від 19.02.2021 про скасування даного судового наказу, а 01.03.2021 на підставі ухвали Господарського суду Рівненської області від 25.02.2021 у справі № 918/1115/20 про скасування судового наказу Приватний нотаріус Сідоренко С.П. виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками полягає в тому, що у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору поставки №32 від 30.10.2018 в частині своєчасної оплати поставленого товару, позивач був змушений звернутися до Господарського суду Рівненської області з вимогами про стягнення заборгованості по договору поставки №32 від 30.10.2018 в результаті чого 01.12.2020 Господарський суд Рівненської області видав судовий наказ про стягнення з фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича заборгованості в сумі 72 000 грн 00 коп., а пред`явленням судового наказу до виконання який в подальшому скасований за заявою відповідача, позивач поніс витрати у розмірі 7 000,00 грн, що підтверджується договором №2021/01/26 від 26.01.2021 та платіжним дорученням про оплату.

Заперечення відповідача про те, що неправомірними є вимоги позивача про стягнення понесених збитків, оскільки позивачем подано заяву про видачу судового наказу з порушенням процесуального порядку з огляду на те, що розмір заявленої до стягнення суми на дату видачі судового наказу 01.12.2020 не відповідав фактичному розміру заборгованості, а 30.12.2020 відповідно до платіжного доручення № 2 від 30.12.2020 фізичною особою-підприємцем Кучеренко Олександром Володимировичем сплачено на користь стягувача 10 000 грн 00 коп., а відтак розмір заборгованості, що підлягає стягненню з боржника на підставі судового наказу не відповідає існуючій заборгованості - суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Таким чином, відповідач не був позбавлений права звернутися до Господарського суду Рівненської області з заявою про визнання судового наказу у справі № 918/1115/20 таким, що не підлягає виконанню, в частині сплачених сум.

За наведеного, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги позивача про стягнення збитків в розмірі 7 000,00 грн підлягають до задоволення в повному обсязі, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та спростовуються наведеним вище.

Щодо витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 15 555,00 грн, колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до позиції ВС від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. А відтак адвокат не повинен надавати детальний опис робіт та підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Також, слід зазначити, що особливістю відшкодування витрат на професійну правову допомогу є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Так згідно позиції ВС/КАС у справі № 280/2635/20 від 21.01.2021 відшкодуванню підлягають також і витрати на професійну правову допомогу, строк сплати яких відповідно до встановлених між сторонами договірних відносин, ще не настав, але настане у майбутньому.

Як убачається із матеріалів справи, позивачем понесено витрати на правничу допомогу у розмірі, що складає 17 000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується Актом прийому-передачі наданих послуг від 19 березня 2021 року за Договором «Про надання юридичних послуг (адвокатської допомоги)» № б/н від 02.11.2020.

Разом з тим, рішенням суду першої інстанції було стягнуто із відповідача на користь позивача 15 555 грн 00 коп. витрат на правничу допомогу адвоката. Тобто витрати на правничу допомогу адвоката стягнені судом першої інстанції частково, пропорційно до задоволених вимог. Отже і доводи апеляційної скарги в цій частині, також, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 01.06.2021 у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Крім того, у зв`язку із відмовою в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати визначені ст. 129 ГПК України, залишаються за скаржником.

Разом з тим, у відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить стягнути витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у сумі 7000,00 грн.

З приводу вказаного, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи статтю 28 Правил адвокатської етики (затверджені звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

На підтвердження понесених витрат на послуги адвоката в суді апеляційної інстанції позивач подав копії наступних документів: акту прийому - передачі наданих послуг за договором «Про надання юридичних послуг (адвокатської допомоги)» від 02.11.2020 №б/н від 31.08.2021; звіту по виконаних роботах за період з 20.03.2021 по 31.08.2021, відповідно до якого 24.08.2021 підготовка клопотання про ознайомлення із матеріалами справи - 500грн, 26.08.2021 ознайомлення із наданими матеріалами справи та надання усної консультації щодо правових питань та правової позиції клієнта - 2000,00 грн, 30.08.2021 підготовка заяви про продовження строку - 500 грн, 30.08.2021 підготовка відзиву на апеляційну скаргу - 4000,00 грн, на загальну суму 7000,00 грн.

Так, як убачається із матеріалів справи між позивачем та адвокатом Горюновим І.М. укладено договір від 02.11.2020 про надання юридичних послуг (адвокатської допомоги).

Відповідно до п. 1.1. договору від 02.11.2020 про надання юридичних послуг (адвокатської допомоги) клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання з надання юридичних послуг (адвокатської допомоги) щодо стягнення із фізичної особи - підприємця Кучеренко Олександра Володимировича заборгованості за договором постачання №32 від 30.10.2018.

За надані послуги клієнт сплачує адвокату винагороду у такому розмірі: надання усної консультації щодо правових питань та правової позиції клієнта - 1 500,00 грн; підготовка заяви про видачу судового наказу - 3 000,00 грн; підготовка заяви про відкриття виконавчого провадження - 1 000,00 грн; підготовка позовної заяви до суду першої інстанції - 10 000,00 грн; підготовка відповіді на відзив та інших документів під час розгляду справи у суді першої інстанції - 5 000,00 грн; підготовка апеляційної скарги/відзиву на апеляційну скаргу - 7 000,00 грн; підготовка касаційної скарги/відзиву на касаційну скаргу - 7 000,00 грн (пункт 5.1. договору).

Згідно з п. 5.3. договору від 02.11.2020 про надання юридичних послуг (адвокатської допомоги) оплата здійснюється клієнтом у безготівковій формі шляхом перерахування суми винагороди на поточний рахунок адвоката протягом 10-ти робочих днів з моменту передання клієнту рішення суду, яке вступило в законну силу.

Крім того, за результатами наданих послуг, сторонами було підписано звіт по виконаних роботах за період з 20.03.2021 по 31.08.2021 на загальну суму 7000,00 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом, суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Суд не має право втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у ст. 126 ГПК України та у ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно із ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04, п.269).

При цьому, слід зазначити, що правова позиція учасників справи, не змінювалась, як у суді першої, так і у суді апеляційної інстанції, адвокат брав участь у розгляді справи і у суді першої інстанції, тобто, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, оскільки останній не міг бути необізнаним із позицією відповідача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи та доводи, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та інші обставини, тобто, підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи. Крім того, на переконання колегії суддів підготовка та подання клопотання про ознайомлення із матеріалами справи, ознайомлення із наданими матеріалами справи та надання усної консультації щодо правових питань та правової позиції клієнта, підготовка заяви про продовження строку, підготовка відзиву на апеляційну скаргу у даній справі не вимагала значної підготовки, а тому зазначення позивачем суми 7000,00 грн витрат на правову допомогу є значно завищеним.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи наведене вище та клопотання скаржника щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції та визначити їх розмір, який підлягає відшкодуванню скаржником у сумі 3500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича на рішення Господарського суду Рівненської області від 01.06.21 у справі №918/222/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 01.06.21 у справі №918/222/21 залишити без змін.

3. Клопотання Приватного підприємства "Салюс Вест" про стягнення витрат на професійну правову (правничу) допомогу задоволити частково.

4. Стягнути із фізичної особи-підприємця Кучеренка Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства "Салюс Вест" (01024, м. Київ, вул. Басейна, буд. 9, ) 3500,00 грн витрат на професійну правову (правничу) допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

5. Доручити господарському суду Рівненської області видати наказ на виконання цієї постанови.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

7. Справу №918/222/21 повернути до Господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "11" жовтня 2021 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.