УХВАЛА

м. Київ

27.09.2021Справа № 910/6961/15-г

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум-Нафта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" ()

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від заявника не з`явились

Від боржника не з`явились

Ліквідатор не з`явився

Від АТ «КБ «Надра» Андриїшина Н.П. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до Господарського суду м. Києва з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія", оскільки останнє має кредиторську заборгованість у сумі 1 831 595 грн. 00 коп. і неспроможне її погасити.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.03.2015 заяву прийнято до розгляду, призначено підготовче засідання на 15.04.2015, зобов`язано арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1276 від 11.07.2013), визначеного автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справах про банкрутство, у строк до 10.04.2015 надати до суду заяву про участь у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.04.2015 порушено провадження у справі № 910/6961/15-г про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум-Нафта" на суму 1 723 320 грн. 00 коп., введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Левченка В.М. Попереднє засідання призначено на 06.07.2015.

Ухвалою попереднього засідання від 06.07.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" на загальну суму 5 565 374 грн. 33 коп. Підсумкове засідання призначено на 26.08.2015.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.09.2015 задоволено клопотання розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Левченка В.М. про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого.

Постановою Господарського суду м. Києва від 21.09.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Левченка Василя Миколайовича.

Повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 25.09.2015 за № 23182.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.12.2015 визнано поточні кредиторські вимоги Овруцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" на суму 5 087 грн. 41 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 задоволено заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. та зобов`язано ініціюючого кредитора здійснити виплату грошової винагороди арбітражному керуючому.

Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 визнано кредиторські вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" на суму 48 942 грн. 25 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.06.2016 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про визнання організатора аукціону учасником провадження у справі про банкрутство.

Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 13.06.2016 задоволено заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про видачу наказу на виконання ухвали від 21.03.2016 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Преміум-Нафта" грошової винагороди за виконання обов`язків розпорядника майна в розмірі 11 743 грн. 40 коп., а також витрати, понесені арбітражним керуючим при виконанні обов`язків розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" в розмірі 1 068 грн. 32 коп.

23.08.2016 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ліквідатора банкрута Левченка В.М. про затвердження грошової винагороди ліквідатора банкрута та затвердження витрат арбітражного керуючого, пов`язаних із виконанням покладених обов`язків.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.08.2016 розгляд справи призначено на 26.09.2016.

16.09.2016 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ліквідатора банкрута Левченка В.М. про продовження строку ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.09.2016 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про затвердження грошової винагороди ліквідатора банкрута та витрат арбітражного керуючого, пов`язаних із виконанням покладених обов`язків.

Крім того, ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.09.2016 відмовлено в задоволенні клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про продовження строку ліквідаційної процедури Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" та зобов`язано ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" арбітражному керуючому Левченку В.М. виконувати повноваження ліквідатора банкрута до прийняття судом рішення про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та припинення провадження у справі.

26.06.2017 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.07.2017 розгляд справи призначено на 21.08.2017.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.08.2017 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченко Василя Миколайовича про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.02.2018 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченко В.М. про витребування доказів.

06.07.2018 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченко В.М. про затвердження основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.07.2018 розгляд справи призначено на 15.08.2018.

Судове засідання, призначене на 15.08.2018 не відбулось.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.08.2018 розгляд справи призначено на 17.09.2018.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.09.2018 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченко В.М. про затвердження основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого.

13.12.2018 до Господарського суду м. Києва надійшли на затвердження звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.01.2019 розгляд справи призначено на 11.02.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.02.2019 задоволено заяву ГУ ДФС у м. Києві про заміну кредитора.

Крім того, у судовому засіданні 11.02.2019 оголошено перерву до 27.02.2019.

13.02.2019 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.02.2019 задоволено клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про призначення судового засідання в режимі відеоконференції на 11.03.2019.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.03.2019 в задоволенні клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та припинення провадження у справі, а також затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат арбітражного керуючого відмовлено.

12.07.2019 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про заміну сторони правонаступником.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 23.07.2019 задоволено заяву Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області та замінено кредитора Овруцьку ОДПІ Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області його правонаступником Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області.

28.05.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 21.07.2021 призначено розгляд справи на 18.08.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.08.2021 відкладено розгляд справи на 27.09.2021.

У судовому засіданні 27.09.2021 розглядалась заява ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства.

Представник присутнього кредитора подану заяву підтримав.

Ліквідатор у судове засідання не з`явився.

Розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного Левченка В.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" зареєстровано Овруцькою районною державною адміністрацією Житомирської області 09.06.2010, номер запису про включення відомостей про юридичну особу до ЄДР 0000536.

В період з дати державної реєстрації - 09.06.2010 р. засновником (учасником) та директором Боржника був громадянин ОСОБА_1 (що зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з розміром статутного капіталу 888,00 грн.

В подальшому, а саме 15.11.2010 року громадянин ОСОБА_1 відповідно до заяви (копія додається), передав (відступив) свою частку в Статутному капіталі Боржника в розмірі 100 % на користь громадян:

33,4 % що становить 296,60 гри., у власність громадянину ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 );

33,3 % що становить 295,70 грн., у власність громадянину ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 );

33,3 % що становить 295,70 грн., у власність громадянину ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ).

Державна реєстрація вказаних дій, щодо зміни власників (учасників) Боржника відповідно до вказаної заяви проведена 17.11.2010 р.

Директором Боржника з 17.11.2010 р. призначено громадянина та учасника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" становить 30 000,00 грн.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців і громадських формувань з 06.08.2014 єдиним учасником та директором боржника став громадянин ОСОБА_5 , (РНОКПП НОМЕР_5 ).

У поданій заяві ліквідатор зазначає, що 02.10.2015 ліквідатором на адресу ТОВ «Біо паливно - енергетична компанія» директору Краєвському Руслану Вікторовичу направлений лист з вимогою передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. 15.10.2015р. в зв`язку з не отриманням відповіді повторно направлений лист з вимогою передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута. Посадовими особами банкрута проігноровано звернення ліквідатора, документи та матеріальні цінності Ліквідатору не передали, на заявлену вимогу не відповіли.

В зв`язку з зазначеним ліквідатором 22.10.2015 на адресу прокурора м. Києва направлено повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в порядку ст.214 КПК України. 25.11.2015р. ГУ в м. Києві Дарницьке районне управління повідомило ліквідатора, що заява внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010363 за фактом не виконання рішення суду.

В ході проведення ліквідаційної процедури на підставі інформації про рух коштів по рахунку банкрута, ліквідатором встановлено, що протягом 2014-2015 років з рахунків банкрута було знято готівкових коштів підприємства на загальну суму 147238,82 грн. Також, протягом 2014 року закуплено невизначених товарів, по яким розрахунок відбувався по банківській карті підприємства на суму 37572,31 грн.

Крім того, у 2014 році з розрахункового рахунку підприємства переведено по розрахункам по картам грошових коштів на загальну суму 106458,05 грн.

Банківські виписки не містять відомостей, на які цілі було знято грошові кошти з рахунку юридичної особи. Будь-яка бухгалтерська документація щодо витрачання посадовими особами знятих - переведених готівкових коштів, а також повернення зазначених коштів підприємству - відсутня.

Вищевикладені обставини за переконанням ліквідатора вказують на здійснення директором та учасником банкрута - ОСОБА_5 по відношенню до боржника дій, які полягають у привласненні, розтраті та нецільовому використанні коштів підприємства з метою ухилення від виконання податкових зобов`язань, що в свою чергу створило умови для стійкої неплатоспроможності та банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія".

Крім того, ліквідатор також вказує, що одним із кредиторів боржника є Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо Прайм Альянс» засновником та учасником якого також був ОСОБА_5 , що в свою чергу свідчить про доведення Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" до банкрутства.

Зважаючи на викладені обставини, ліквідатор звернувся до суду з заявою про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства в якій просив суд покласти субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями банкрута, у зв`язку з доведенням його до банкрутства на учасника та директора ОСОБА_5 , а також стягнути з останнього на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" грошові кошти в сумі 5 613 324,99 грн.

Частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

За змістом частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства передбачена юридична відповідальність, яка покладається на суб`єкта підприємництва-боржника, його засновників (учасників), власника майна, а також інших осіб.

Частиною 3 цієї статті кодексу визначено, що умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.

Закон передбачає три види юридичної відповідальності за вказані види порушення вимог законодавства про банкрутство: кримінальну (стаття 219 Кримінального кодексу України), адміністративну (статті 164-15, 166-16, 166-17 Кодексу України про адміністративні правопорушення) та цивільну - субсидіарну як різновид цивільної (частина 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства).

Положення частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, як спеціального закону, визначаючи такий різновид цивільної відповідальності як субсидіарна, конкретизують суб`єктний склад осіб, до яких може бути застосований цей різновид відповідальності, підставі та умови для її застосування для кожного із суб`єктів цієї відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Визначене нормами частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства правопорушення, за вчинення якого покладається такий вид цивільної відповідальності як субсидіарна, має співвідноситися із наявністю, відповідно до закону, необхідних умов (елементів), які є підставою для застосування цього виду відповідальності.

Об`єктом вказаного правопорушення та захисту при покладенні субсидіарної відповідальності є права кредиторів на задоволення вимог до боржника, що лишились незадоволеними у справі про банкрутство.

Суб`єктами правопорушення (субсидіарної відповідальності), що може бути покладена у справі про банкрутство за заявою ліквідатора, є засновники (учасники, акціонери) або інші особи, у тому числі керівник боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають можливість іншим чином визначати його дії, за умови існування вини цих осіб у банкрутстві боржника, тобто вчиненні суб`єктом (суб`єктами) субсидіарної відповідальності винних дій, що призвели до банкрутства боржника.

При цьому Кодекс України з процедур банкрутство не встановлює заборони для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі на керівника боржника, повноваження яких до та на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство припинились, оскільки одним із визначальним для цієї відповідальності є причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю цих осіб та наслідками у вигляді доведення боржника до банкрутства та банкрутства, за умови винних дій цих осіб (суб`єктивна сторона).

При цьому час, що минув з дати припинення повноважень щодо боржника суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на вирішення питання про покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності.

Суд також враховує, що чинне законодавство не пов`язує можливість покладення субсидіарної відповідальності в порядку частини 6 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства на третіх осіб з наявністю вироку у кримінальній справі щодо цих осіб про встановлення в їх діях (бездіяльності) кримінального правопорушення, оскільки в цьому випадку особи в силу спеціального припису Закону про банкрутство притягуються до цивільної відповідальності у формі стягнення.

Дослідження обставин поведінки (дій чи бездіяльності), яка повинна знаходитися в причинно-наслідковому зв`язку відносно порушення, передбаченого частиною 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства, а також встановлення вини суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство здійснюється судом, що вирішує спір про субсидіарну відповідальність у справі про банкрутство.

Водночас суду, при вирішенні питання щодо вини (виду вини) суб`єкта субсидіарної відповідальності, слід виходити з обов`язків та повноважень суб`єктів відповідальності стосовно боржника, покладених на них законом та/або статутом, враховуючи при цьому положення частин першої і третьої статті 4 Кодексу.

Наведені правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 28.08.2018 у справі № 1099/13, від 18.10.2018 у справі № 923/1297/14, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15, від 03.09.2019 у справі № 923/1494/15, від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16.

Щодо об`єктивної сторони порушення для покладення на суб`єктів субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, то на відміну від норм Кримінального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення, в нормах яких законодавець конкретно навів диспозицію кримінального та адміністративного порушення за порушення норм законодавства про банкрутство (зокрема, з доведення до банкрутства, за які особа притягається до кримінальної відповідальності), норми частини другої статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства хоча і містять диспозицію (зміст) правопорушення - "доведення до банкрутства", за яке передбачена "санкція" у вигляді субсидіарної відповідальності, однак не конкретизують дії/бездіяльність суб`єктів цієї відповідальності, які вказують/доводять на його існування.

У зв`язку із цим у спорах про покладення субсидіарної відповідальності виникає/існує проблема у доведенні суб`єктом звернення (ліквідатором) та в об`єктивному встановленні (судом) обставин існування цього правопорушення.

Верховний Суд у постановах від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16, від 30.01.2018 у справі № 923/862/15, від 05.02.2019 у справі № 923/1432/15 та від 10.03.2020 у справі № 902/318/16 дійшов правових висновків, що для вирішення питання щодо кола необхідних і достатніх обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, виходячи з диспозиції частини 1 статті 215 Господарського кодексу України та частини 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства та з урахуванням підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (статті 1, 39 Кодексу України з процедур банкрутства) є необхідність конкретизації об`єктивної сторони правопорушення з доведення до банкрутства/банкрутства з вини відповідальних суб`єктів, за які покладається субсидіарна відповідальність, виходячи, зокрема із сукупності таких обставин щодо Боржника та дій (бездіяльності) відповідальних суб`єктів:

1) вчинення суб`єктами відповідальності, за відсутності у боржника будь-яких активів, будь-яких дій/бездіяльності, направлених на набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення (вказівка на вчинення/вчинення правочину без наміру його реального виконання боржником через відсутність матеріальних, фінансових, інформаційних, технічних, кадрових ресурсів; невиконання податкових зобов`язань, бездіяльність щодо стягнення дебіторської заборгованості тощо); при цьому не забезпечені реальними активами внески до статутного фонду боржника, активами не вважаються;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення/вчинення майнових дій з виведення активів боржника за наявності у боржника заборгованості та за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржника (що вказує на мету - ухилення від погашення боржником заборгованості та її збільшення);

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівка на вчинення дій/бездіяльності з набуття/збільшення кредиторської заборгованості боржника в один і той же період часу (податковий період тощо) або з незначним проміжком часу з прийняттям рішення, вказівкою на вчинення/вчиненням майнових дій з виведення активів боржника за відсутності будь-яких інших ресурсів (та перспектив їх отримання боржником) для погашення заборгованості боржником.

Верховний Суд у наведених постановах також вказав, що оцінюючи будь-які дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності (відповідно до наведених моделей) на предмет покладення на них субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, суду слід відмежовувати дії та обставини, які належать до ризиків підприємницької/господарської діяльності (стаття 42 Господарського кодексу України).

Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за наведені дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності окрім вини є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності.

При цьому, виходячи з положень статті 73 та частини першої статті 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відтак, звертаючись до суду з заявою сторона, в силу приписів ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог.

В своїй заяві ліквідатору тому числі посилається на правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 05.02.2019 у справі № 923/862/15.

В основу судових рішень покладено висновки про те, що особа протиправно вивела з обігу підприємства грошові кошти, що призвело до неспроможності підприємства виконати свої господарські зобов`язання перед кредиторами. Тобто, в ході судових засідань встановлено факти заволодіння готівковими коштами підприємства, їх протиправного виведення з обігу юридичної особи, що призвело до неспроможності підприємства виконати свої господарські зобов`язання.

В свою чергу в матеріалах даної справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про заволодіння ОСОБА_5 будь-якими коштами. Окрім того відсутні будь-які докази, які б свідчити про те, що учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія" приймав будь-які рішення, що спрямовані на зменшення активів товариства.

Крім того, в матеріалах справи № 910/6961/15-г відсутні належні, допустимі та достовірні докази доведення ОСОБА_5 до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо паливно-енергетична компанія".

За відсутності зазначених доказів відсутня об`єктивна сторона порушення з доведення до банкрутства/банкрутства, відсутні підстави для встановлення суб`єктів цього порушення та їх вину, а тому відсутні підстави для покладення на будь-кого із зазначених ліквідатором боржника осіб субсидіарної відповідальності відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства.

Враховуючи викладене вище, розглянувши заяву ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення поданої заяви.

Керуючись ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва ,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Левченка В.М. про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням підприємства до банкрутства відмовити.

2. Копію ухвали направити сторонам, ліквідатору, кредиторам та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Кодексом України з процедур банкрутства та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя П.П. Чеберяк