ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року м. Дніпро Справа № 908/889/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Чус О.В., Антоніка С.Г.

екретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Кабельно-провідникова продукція Азовкабель"

на рішення Господарського суду Запорізької області від 29.06.2021 р.

(суддя Дроздова С.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 07.07.2021 р. )

у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Азовкабель"

м. Бердянськ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю

"Кабельно-провідникова продукція Азовкабель",

м. Бердянськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

на стороні відповідача - ОСОБА_1 ,

м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору

на стороні позивача- приватний нотаріус Сенаторова Наталія Валеріївна,

м. Бердянськ

про визнання правочину недійсним та припинення права власності

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" про: визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна від 02.03.2021, укладеного між Приватним акціонерним товариством "АЗОВКАБЕЛЬ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" щодо нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; припинення право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" на нежитлову будівлю за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників Зе, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в РПВН: 6080729, яке було зареєстроване приватним нотаріусом Сенаторовой Н.В. 02.03.2021 р. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 50, номер запису про право власності: 40800246, та скасування державної реєстрації цього права.

Позовні вимоги ґрунтуються на твердженнях Позивача, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.03.2021 р. укладено не уповноваженою на те особою, оскільки повноваження директора Забіяки М.О. є припиненими за рішенням наглядової ради від 01.03.2021 р., отже є недійсним.

Позивач зазначив, що оскаржуваним правочином він був у злочинний спосіб позбавлений важливого виробничого активу, за даними фактами порушено кримінальне провадження за ст. 364-1 ч. 1 КК України. Позивач впевнений, що оскаржуваний правочин є одним із складових етапів реалізації зловмисної домовленості гр. ОСОБА_2 з Відповідачем.

Позивач вказує на перевищення генеральних директором Забіякою М.О. своїх повноважень стосовно підписання договору купівлі-продажу основних засобів без згоди (в супереч рішення) загальних зборів акціонерів, що, в свою чергу, є порушенням прав та інтересів ПрАТ "Азовкабель" та є додатковою підставою визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.02.2021 р. недійсним на підставі ст. 241 ЦК України.

Відповідач проти позову заперечив, пославшись на те, що станом на час укладення спірного договору та подальшої реєстрації права власності генеральний директор ПрАТ "Азовкабель" був уповноважений на вчинення дій від імені цього товариства. Щодо вчинення будь-яких дій станом на 02.03.2021 р. у час укладення спірного правочину та його нотаріального посвідчення, повноваження керівника ПрАТ не були обмежені ані Статутом, ані Контрактом, ані Законом й доказів щодо цього факту матеріали справи не містять, а доданий Протокол № 13 не є підтвердженням фактичних обставин з огляду на його невідповідність Контракту та нормам КЗпПУ. Рішення Наглядової ради було прийнято лише о 16:30 год 01.03.2021 р., отже, генеральний директор, мав право вчиняти усі дії від імені юридичної особи, а рішення щодо зміни генерального директора ПрАт "Азовкабель" не існувало взагалі.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.06.2021 р. позовні вимоги задоволено: визнано недійсним договір купівлі продажу нерухомого майна від 02.03.2021 р., укладений між Приватним акціонерним товариством "Азовкабель" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" щодо нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, 3е.; припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" на нежитлову будівлю за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників 3е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в РПВН: 6080729, яке було зареєстроване приватним нотаріусом Сенаторовой Н.В. 02.03.2021 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 50, номер запису про право власності: 40800246 та скасувано державну реєстрацію цього права.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову, зважаючи на те, що спірний договір підписаний зі сторони Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" особою, яка не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності та волевиявлення підприємства Позивача.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 29.06.2021 р. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що суд не з`ясував обставин, що мають значення для справи на підставі належних та достатніх доказів, що потягло за собою постановлення рішення суду при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та спричинило невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи. Крім того, судом не повідомлялося учасників справи про час та дату призначення розгляду справи загального провадження по суті після перерви на 29.06.2021 р..

Водночас, на думку Скаржника, саме посилання як на підставу обгрунтування позовних вимог та рішення суду на ч. 3 ст. 203 ЦК України не знайшло свого підтвердження у матеріалах, шо надані Позивачем. Згідно матеріалів справи також не вбачається й доведеності підставі ст. 232 ЦК України - умислу в діях представника, адже відсутні докази усвідомлення представника, вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, та не вказано яких саме інтересів.

При цьому Скаржник зазначає, що під час розгляду судом справи були відсутні докази будь-яких порушень вчинення нотаріальної дії та будь-які докази щодо зміни керівника на час вчинення нотаріальної дії. Відсутні докази щодо обізнаності гендиректора ПрАТ «Азовкабель» саме о 8:50 - 02.03.2021 р. - щодо припинення його повноважень з 01.03.2021 р.. Судом не досліджено безпосередньо Контракт, на який послався Позивач, та який покладено в обгрунтування мотивувальної частини рішення судом, адже зазначений п. 1.7. стосується саме підстав закінчення дії терміну контракту, а не припинення повноважень.

Скаржник наголошує на тому, що матеріалами справи підтверджено, що між Позивачем та Відповідачем ( в особі повноважного керівника ) укладено оплатний, двосторонній, нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, вчинений 02.03.2021 р. відносно нежитлової будівлі Головної понижувальної підстанції, за яким: відсутній дефект, визначений ч. 3 ст. 203 ЦК України, відсутні порушення при нотаріальному посвідчені договору, Позивачем отримано кошти у розмірі визначеному сторонами, що визнається самим Позивачем, кошти не повернуто, Позивач ними розпорядився на власний розсуд. Всі інші обставини не підтверджено належними та достатніми доказами, і є лише припущеннями Позивача та зловживанням ним процесуальними правами.

Скаржник вважає, що неузгодженість рішення, статуту та закону при намаганні припинити повноваження керівника Позивача, не спростовує умови Контракту та порядок його розірвання або припинення дії, або припинення повноважень або звільнення, які погоджено сторонами, адже саме задля погодження додаткових умов й гарантій працівнику і введено законодавчо в дію такий вид особливої форми трудового договору.

Скаржник зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту спричинення будь-якої шкоди Позивачу, та розмір такої шкоди.

Проте, у товариства були відсутні кошти на виплату дивідендів з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку. Окрім цього, заздалегідь прийняте загальними зборами рішення про попереднє схвалення продажу основних засобів, саме свідчить про цілком свідоме планування загальними зборами таких дій та реальну можливість укладання таких договорів задля задоволення потреб товариства.

Крім того, відносини Позивача з іншими контрагентами, ведення господарської діяльності, що не стосується предмету цього позову, не належать до предмету розгляду та доказуванню. При цьому, головний бухгалтер Позивача знала про надходження коштів на його рахунок та підстави такого надходження, як й здійсненний перерахування коштів з рахунків було вчинено з обізнаності бухгалтера, на підставі відповідних документів та на підстав створених саме бухгалтером фінансових документів.

Відтак, на думку Скаржника, висновок суду про нібито наявність підстав для задоволення позовних вимог в наслідок вчинення неуповноваженою особою не грунтується на фактичних обставинах справи та не підтверджений достатніми й належними доказами, а враховуючи приписи ст. 277 ЦПК України - не повідомлення учасників справи про час та дату призначення судового розгляду після перерви - є самостійною підставою для скасування рішення суду.

Від ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи № 908/889/21 копію належним чином завіреного Протоколу засідання Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель» № 8 від 10.11.2020 р..

В обгрунтування свого клопотання, Скаржник посилається на те, що Відповідач, та інші учасники справи були обмежені судом у своєму використанні права на участь у дослідженні доказів внаслідок неповідомлення їм дати судового засідання після оголошеної судом перерви. Протокол про надання згоди на вчинення спірного правочину було складено HP ПрАТ «Азовкабель» (Позивача), однак, не було витребувано вказані відомості у Позивача судом, або докази на спростування такого факту й прийнято лише припущення Позивача. Так, на цей час, для встановлення фактичних обставин справи за необхідне долучити до матеріалів справи копію Протоколу № 8 засідання Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель» від 10.11.2020 р., згідно якого було надано згоду на вчинення значного правочину із заінтересованістю з продажу нерухомого спірного майна, за адресою: вул. Кабельників, 3е, м. Бердянськ, Запорізької області. В подальшому, було здійснено запит до слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві, яким здійснюється досудове слідство у КП№ 0001144, з метою отримання інформації щодо наявності або відсутності документів, на підставі яких було проведено правочин щодо спірного майна. На надісланий запит було отримано інформацію, що, окрім Протоколу НР№ 8 від 10.11.2020 року (вилученого в ході досудового слідства), інші документи, що запитувалося - не вилучалися, та надано належним чином засвідчену копію вилученого протоколу.

Від ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" надійшло чергове клопотання про долучення до матеріалів заяви свідка від членів Наглядової ради, адже саме вони є джерелом обізнаності щодо обставин надання згоди на вчинення спірного правочину. Так, з Клопотанням про долучення доказів, Відповідачем до апеляційної інстанції було подано копію належним чином завіреного Протоколу № 8 від 10.11.2020 р. про надання згоди на вчинення спірного правочину було складено НР ПрАТ «Азовкабель» (Позивача). Окрім цього, на цей час наявні й додаткові докази, отримані від членів наглядової ради ПрАТ «Азовкабель», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , викладені у Заявах свідка, що посвідчені нотаріально.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Посилання Апелянта на неврахування судом приписів Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Товариство вважає такими, що не мають відношення до справи, оскільки Заявник не ставив в позові питання щодо правомірності дій нотаріуса або порушень вчинення ним нотаріальної дії. Посилання Апелянта на відсутність доказів щодо обізнаності ОСОБА_2 станом на 08 год. 50 хв. 02.03.2021 р. з рішенням Наглядової ради Заявника про припинення його повноважень Генерального директора, Товариство вважає як таке, що суперечить наявним в справі документам.

Позивач вважає неспроможним посилання Апелянта на те, що ОСОБА_2 о 14:58 02.03.21 р. здійснював обов`язки Генерального директора, що доводиться квитанціями Центру обробки інформації звітів Держстату України за кваліфікованим електронним підписом ОСОБА_2 , - оскільки використання такого електронного підпису визвано виключно технічними причинами і ніяк не пов`язане з наявністю у ОСОБА_2 повноважень на цей час.

Товариство наголошує, що за апеляційною скаргою Апелянт фактично намагається звузити коло питань, які мають значення для вірного вирішення цієї справи, до мінімально обмеженого; фактично наполягає на формальній відсутності пороку окремих дій підписантів оскаржуваного правочину, одночасно ухиляючись від оцінки цих дій в сукупності. Так, Апелянт наполягає на відсутності значення для цієї справи особливостей здійснення оплати за оскаржуваним договором; обставин укладання іпотечного договору щодо предмету оскаржуваного правочину; укладання договору купівлі-продажу обладнання та способу, в який Заявник дізнався про існування цього договору. Проте саме із дослідження сукупності таких дій (певних поведінкових актів) об`єктивно встановлюється дійсне волевиявлення сторін оскаржуваного правочину та його підписантів, яке має виключне значення для правильного вирішення цієї справи.

Від Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" надійшли додаткові пояснення по справі в яких зазначається, що після порушення апеляційного провадження за скаргою Відповідача відбулися події, які беззаперечно свідчать про злочинну направленість діяльності Відповідача та третьої особи, направлену на унеможливлення захисту прав та законних інтересів Позивача та потребують уваги суду. Так, доступ до будівлі ГПП наразі заблоковано невідомими озброєними особами, які посилаються на розпорядження «власника» нікого не пускати. У теперішній час особами, які називають себе власниками спірного майна, не надано жодної обгрунтованої причини відключення електропостачання, оскільки законних підстав не існує взагалі. Збитки від простою заводу вже сягнули трьох мільйонів гривень і продовжують зростати щодня, оскільки підприємство не може виконати прийняті на себе зобов`язання.

Крім того, Позивач просить також врахувати правову позицію Верховного Суду, яка викладена у справі № 911/2129/17. Так, Велика палата Верховного суду переглядала справу з практично аналогічними фактичними обставинами та зробила наступні правові висновки, що наслідком визнання правочину недійсним за приписами ст. 232 ЦК України, крім загальних наслідків, визначених ст. 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони солідарного відшкодування збитків, не звужує межі застосування частини першої ст. 232 ЦК України лише до правовідносин на підставі договору, а є приведенням права довірителя відшкодовувати збитки у відповідність до встановленого законодавчого регулювання представництва на підставі акта органу юридичної особи та представництва за законом.

Щодо клопотання ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" про долучення до матеріалів справи № 908/889/21 копії протоколу засідання Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель» № 8 від 10.11.2020 р., то Позивач зазначає, що до своїх додаткових пояснень на апеляційну скаргу від 17.09.2021 р. Заявник додав копію Інформації з ДРРП № 275358819 від 17.09.2021 р.. згідно з якою власником спірно нежитлової будівлі стало ТОВ «АДНОС». Серед засновників ТОВ «АДІЮС», згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підгіриємців та громадських формувань від 27.09.2021 р. є ЗАТ «БЕРТІ РАББЕР» ( Литва ) та ТОВ «Маркет Груп Бердянськ». Власницею (100 % Статутного капіталу) та Кінцевими бенефіціарним власником ТОВ «Маркет Груп Бердянськ» є ОСОБА_3 - особа, яка згідно з Протоколом № 8 від 10.11.2021 p., визначається одним із двох підписантів вказаного протоколу засідання членів Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель». Власником ЗАТ «БЕРТІ РАБЕР» (Литва) та Кінцевими бенефіціарним власником ТОВ «АДНОС», згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань від 27.09.2021 р. зазначено ОСОБА_5 , який є чоловіком доньки ОСОБА_3 ( власниці ТОВ «Маркет Груп Бердянськ» ). Директором ТОВ «АДНОС» згідно з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27.09.2021 р. є ОСОБА_4 - особа, яка згідно з Протоколом № 8 від 10.11.2021 p., визначається як друга підписантка вказаного протоколу засідання членів Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель». Таким чином, обидві особи, які зазначаються підписантами протоколу засідання наглядової ради ПрАТ «АЗОВКАБЕЛЬ» № 8 від 10.11.2021 р.: ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 ( які, начебто погодили укладання правочину щодо відчуження нежитлової будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ) - є особами, які придбали опосередковано зазначену нерухомість у свою власність.

У додаткових поясненнях, ПрАТ "Азовкабель" просить не приймати до уваги наданий апеляційній інстанції Апелянтом новий доказ у вигляді копії протоколу наглядової ради Заявника № 8 від 10.11.2021 р., оскільки в останьому помилково зазначено на присутність всіх членів наглядової ради на відповідному засіданні, хоча їх мало бути три, а не два, що підтверджується копією роздруківки з сайту SMIDA відносно кількісного та поіменного складу Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель». Крім того, такий номер протоколу засідання наглядової ради вже був використаний за іншою датою. Заявник немає сумнівів, що обидва протоколу було створено не пізніше серпня цього року, а потім яким-то чином передано до Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві, після чого 28.08.2021 р. адвокат Железняк-Кранг І.В. зробила запити для отримання «належним чином» завірених посадовою особою поліції копій цих протоколів для наступного введення в оману суду та інших учасників справи. Також Заявник зазначає, що надана в цю справу копія протоколу № 8 не завірена належним (передбаченим законом) чином, а посадові особи Деснянського управління поліції ГУНП в м. Києві не є передбаченими законом суб`єктами, які мають право завіряти достовірність наданого до суду доказу.

Треті особи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 р. для розгляду справи № 908/889/21 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач ), суддів Кузнецової І.Л., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.07.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 21.09.2021 р..

31.08.2021 р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява від позивача - Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 04 ).

Відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30, зі змінами, внесеними згідно з Рішеннями Ради суддів України, відповідно до пункту 2.6.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді-доповідача Кощеєва І.М. для розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 908/889/21.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 р. визначено склад колегії суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. - ( доповідач ), судді: Кузнецова І.Л., Чус О.В.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Чус О.В. та звільненням з посади судді ОСОБА_6 відбулась автоматична зміна складу колегії суддів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2021 р. визначено склад колегії суддів у складі: головуючий суддя Березкіна О.В. - (доповідач), судді: Антонік С.Г., Іванов О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2021 р. заяву Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" про вжиття заходів забезпечення позову - задоволено - накладено арешт на нерухоме майно - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: Запорізька область, місто Бердянськ, вулиця Кабельників, будинок 3е (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 04 ) до набрання законної сили рішенням суду за результатами розгляду справи № 908/889/21.

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 20.09.2021 р., у зв`язку з виходом на роботу судді Кощеєва І.М. - головуючого колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 р. здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/889/21, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Антонік С.Г., Іванов О.Г..

На підставі розпорядження керівника апарату суду від 20.09.2021 р., у зв`язку з виходом на роботу судді Чус О.В. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.08.2021 р., для дотримання принципу незмінності колегії суддів при розгляді справи здійснено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі № 908/889/21, відповідно до якої визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: Кощеєв І.М., судді: Чус О.В., Антонік С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.09.2021 р. колегією суддів у складі: головуючого судді Кощеєва І. М. ( доповідач ), суддів: Чус О.В., Антоніка С.Г., справу № 908/889/21 прийнято до свого провадження.

У судове засідання 21.09.2021 р., з`явилися представники Позивача та Відповідача, після надання ними пояснень по суті апеляційної скарги та заперечень на неї, по розгляду апеляційної скарги було оголошено перерву до 28.09.2021 р., про що було винесено ухвалу апеляційного суду.

Відповідач та треті особи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку уповноважених представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Від представника ТОВ «КПП Азовкабель» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В якості підстав для відкладення, адвокат Железняк-Кранг І. В. послається на те, що 27.09.2019 р. була контактною особою з особою, що хвора на короновірус.

Враховуючи, що з 27.09.2019 р. ( моменту контакту адвоката з особою, що була хвора на короновірус ), пройшов значний час необхідний для виявлення захворювання у представника, а також те, що за положеннями ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та з метою необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги у визначену дату.

Суд констатує, що представники сторін скористалися своїм правом та висловили свої позиції у судовому засіданні, яке відбувалось 21.09.2021 р..

Беручи до уваги наведене, а також те, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників Відповідача та третіх осіб.

У судовому засіданні 28.09.2021 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

23.03.2015 р. між Приватним акціонерним товариством "Азовкабель" ( Товариство ) та Забіякою М.О. ( Керівник ) підписано Контракт, відповідно до якого Керівник зобов`язується безпосередньо здійснювати поточне управління Товариством як одноосібний орган Товариства, а Товариство створювати належні умови для матеріального забезпечення і організації праці Керівника.

Пунктом 1.7 Контракту визначено, що цей Контракт діє з 23.03.2015 р.. Строк дії Контракту закінчується у разі припинення повноважень Керівника в порядку, передбаченому чинним законодавством, Статутом Товариства, рішенням Наглядової ради та цим Контрактом.

01.03.2021 р. на підставі рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Азовкабель", оформленого протокол № 13 вирішено у відповідності до положень п. 8.45, п. 8.61, п. 8.70 Статуту Товариства припинити повноваження генерального директора Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" Забіяки Максима Олександровича з 01.03.2021 р..

Відповідно до положень п. 8.45, п. 8.61, п. 8.70 Статуту Товариства обрано генеральним директором Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" призначено Новосаденко С.І., який приступив до виконання своїх обов`язків з 02.03.2021 р..

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до рахунку № 302 від 01.03.2021 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" на користь Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" перераховано 333 922 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученнями № 1097 від 01.03.2021 та 66 784 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1099 від 01.03.2021 р..

02.03.2021 р. о 8 год. 50 хв. після ознайомлення із змістом рішення наглядової ради № 13 від 01.03.2021 р. про припинення повноважень генерального директора ОСОБА_2 з 01.03.2021 р. відмовився проставити відмітку про його ознайомлення за власним підписом, про що складений акт від 02.03.2021 р. № 1 о 9 год. 00 хв.

Листом від 02.03.2021 р. вих. № 271 Позивачем на адресу ОСОБА_2 направлено копію протоколу № 13 засідання наглядової ради від 01.03.2021 р. та повідомлено про те, що у зв`язку з відсутністю ОСОБА_2 на робочому місці 02.03.2021 р. про негайну явку до відділу кадрів Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" для розірвання трудових відносин та отримання трудової книжки.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 02.03.2021 р. після ознайомлення із змістом рішення наглядової ради Позивача від 01.03.2021 р. про припинення повноважень генерального директора ОСОБА_2 з 01.03.2021 р., не маючи відповідних повноважень гр. ОСОБА_2 від імені Позивача уклав нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.03.2021 р..

Так, 02.03.2021 р. між Приватним акціонерним товариством "Азовкабель" в особі генерального директора Забіяки Максима Олександровича ( Продавець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" ( Покупець ) укладено Договір купівлі-продажу, який зареєстровано в реєстрі за № 50 та посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області.

Відповідно до п. 1.1 договору Продавець продає та передає у власність Покупця, а Покупець купує та приймає у власність об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , іменований далі "Майно". Майно розташоване на земельній ділянці площею 0,3476 Га, кадастровий номер :10:002:0040, цільове призначення (J.11.01), категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання - для розміщення та обслуговування нежитлової будівлі.

Згідно з п. 2.1 договору купівлі-продажу за взаємною домовленістю сторін продаж будівлі ГПП вчинено за ціною 400 706 грн. 40 коп., які сплаченоПокупцем на рахунок Продавця згідно платіжного доручення № № 1097 від 01.03.2021 р. та № 1099 від 01.03.2021 р..

У п. 2.2 договору купівлі-продажу зазначено, що за даними Звіту про оцінку майна від 24.02.2021 р., виданого ФОП Гоняк М.В.оціночна (ринкова) вартість нерухомого майна, яке відчужується за цим договором становить 333 922 грн. 00 коп.

Відповідно до акту приймання передачі від 02.03.2021 р. Приватне акціонерне товариства "Азовкабель" передало, а Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" прийняло нерухоме майно - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, буд. 3е.

Позивач зазначив, що продана нежитлова будівля за призначенням є будівлею головної понижувальної підстанції, в якій розміщується спеціалізоване електричне обладнання загальною залишковою вартістю 598 100,89 грн., яке перебуває на балансі Позивача, який забезпечує його поточне обслуговування, підтримку належного робочого стану: головну понижувальну підстанцію цілодобово обслуговує перелік штатних працівників позивача відповідної кваліфікації.

При цьому головна понижувальна підстанція є діючою частиною Бердянської міської інфраструктури (системі електромережі) стратегічного значення, через яку здійснюється електропостачання самого позивача, переліку житлових та промислових споруд міста, а також забезпечується функціонування міської системи централізованого водопостачання та водовідведення, що підтверджується укладеним між позивачем та ВАТ "Запоріжжяобленерго" договором про спільне використання технологічних електричних мереж № 4-6 від 01.05.2013 від 01.05.2013.

Позивач зазначив, що фактично будівля головної понижувальної підстанції разом із обладнанням створюють єдиний комплекс трансформаторної станції, що виключає окреме використання цього об`єкту нерухомості за іншим цільовим призначенням.

Так, відповідно до довідки про електротехнічну службу позивача, згідно вимог ПТЕЕС (п. 1.3, п. 1.4, п. 1.5) для забезпечення безпечної та надійної експлуатації електроустановок на ПрАТ "Азовкабель" створена електротехнічна служба з необхідною кількістю електротехнічних працівників, залежно від класу напруги живлення, складності робіт з обслуговування електроустановок. Для безпосереднього виконання функцій щодо організації експлуатації електроустановок керівником ПрАТ "Азовкабель" наказом призначена особа, відповідальна за електрогосподарство, яка має V групу з електробезпеки на напругу до та понад 1000 В.

Для обслуговування ГПП-110/6 кВ ( вул. Кабельників, 3-є ) на підприємстві затверджено список працівників, які мають право вести оперативні, переговори та виконувати оперативні перемикання ( ПТЕЕС п. 2.18, розділ V ). Обслуговування електроустановок ГПП-110/6 кВ та оперативні перемикання здійснюються спеціально підготовленими електротехнічними працівниками підприємства, які знають оперативні схеми, посадові і експлуатаційні інструкції, інструкції з охорони праці, особливості обладнання і пройшли навчання, та перевірку знань і мають IV групу з електробезпеки в електроустановках напругою понад 1000 В ( ПБЕЕС п. 2.2.2, 2.2.3 ). Вид оперативного обслуговування, кількість оперативних працівників визначаються особою, відповідальною за електрогосподарство, за узгодженням з керівництвом підприємства і зазначено в інструкціях.

Огляд ГПП - 110/6 кВ не електротехнічними працівниками за наявності дозволу керівництва підприємства; можуть проводитись під наглядом працівника підприємства з IV групою, який має право одноосібного огляду. ( ПБЕЕС 2.2.13 ). Працівники, які не обслуговують дане обладнання, допускаються до огляду з дозволу особи, відповідальної за електрогосподарство підприємства ( ПБЕЕС 2.2.17 ).

В матеріалах справи міститься службова записка від 09.03.2021 р. головного енергетика Приватного акціонерного товариства "Азовкабель", який повідомив, що продаж ГПП 110/6 кВ не узгоджувалась зі службою головного енергетика.

Позивач вважає, що оскаржуваний правочин було укладено з порушенням ч. 3 ст. 203 ЦК України.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Позивача та Відповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Предметом цього спору є правомірність відчуження і дійсність договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.03.2021 р., відповідно до якого Приватним акціонерним товариством "Азовкабель" в особі генерального директора Забіяки Максима Олександровича ( Продавець ) продано та передано у власність Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" нерухоме майно - нежитлову будівлю, що розташована за адресою: м. Бердянськ Запорізька область, вул. Кабельників, буд. 3є, іменований далі "Майно". Майно розташоване на земельній ділянці площею 0,3476 Га, кадастровий номер :10:002:0040, цільове призначення (J.11.01), категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, вид використання - для розміщення та обслуговування нежитлової будівлі.

Позивач вважає, що, укладаючи спірний договір від імені ПрАТ "Азовкабель" генеральний директор Забіяка М. О. та ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" вчинили спірний правочин, який фактично зумовив позбавлення Позивача права власності на майно, безпосередньо задіяне у його господарській діяльності, що спричинило необхідність у подальшому нести додаткові витрати для забезпечення провадження своєї підприємницької діяльності. Наведені обставини стали підставою для звернення Позивача до суду із вимогами про визнання недійсним договору купівлі продажу нерухомого майна від 02.03.2021 р., припинення права власності ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" на спірну нежитлову будівлю та скасування державної реєстрації цього права.

За положеннями частин першої та другої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частин першої та другої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ст. 215 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Частина третя ст. 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

Відповідно до частини першої ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів. Відповідно до частин першої та третьої ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю ( статті 2, 80, 91, 92 ЦК України ). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження ( частини перша та третя ст. 92 ЦК України).

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі ( частина четверта ст. 92 ЦК України ).

Згідно з частинами першою та другою ст. 89 ГК України ( у редакції станом на момент укладення оспорюваних договорів ) управління діяльністю господарського товариства здійснюють його органи та посадові особи, склад і порядок обрання (призначення) яких визначається залежно від виду товариства, а у визначених законом випадках - учасники товариства. Посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

За пунктом 13 частини другої ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вносяться, зокрема, відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.

За частиною першою ст. 241 ЦК України у випадку вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Таким чином, у відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання.

Отже, за змістом частин першої, третьої та четвертої ст. 92 ЦК України, частин першої та другої ст. 89 ГК України, пунктом 13 частини другої ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» орган юридичної особи, який діє одноособово, має повноваження щодо представництва юридичної особи (з можливістю їх обмеження відповідно до установчих документів чи закону), створює, змінює припиняє цивільні права та обов`язки юридичної особи, тому підпадає під поняття представництва, наведене у ст. 237 ЦК України.

При цьому орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.

Ст. 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

За змістом наведених вище норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно.

Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємцем (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

Наведеними вище положеннями ст. 92 ЦК України та ст. 89 ГК України передбачено відповідальність членів органу юридичної особи, її посадових осіб, в тому числі її керівника, якщо він діяв всупереч інтересам цієї особи.

Отже, між юридичною особою та її посадовою особою виникають правовідносини, що ґрунтуються на акті юридичної особи, передбачають права та обов`язки сторін у цих правовідносинах, зокрема відповідальність представника за неналежне здійснення представництва.

Те, що наслідком визнання правочину недійсним за приписами ст. 232 ЦК України, крім загальних наслідків, визначених ст. 216 ЦК України, є виникнення у довірителя права вимагати від свого представника і другої сторони солідарного відшкодування збитків, не звужує межі застосування частини першої ст. 232 ЦК України лише до застосування до правовідносин на підставі договору, а є приведенням права довірителя відшкодовувати збитки у відповідність із відповідним законодавчим регулюванням представництва на підставі акта органу юридичної особи та представництва за законом.

Відповідно до частини 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно із частиною четвертою ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норми права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 р. у справі № 911/2129/17.

Так, у цій справі Велика Палата дійшла висновку про можливість застосування частини 1 ст. 232 ЦК України у вирішенні позовів про визнання правочину, вчиненого керівником юридичної особи, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. При цьому, для визнання правочину недійсним на підставі цієї статті необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Задовольняючи позовні вимоги у цій справі, суд першої інстанції встановив, що 01.03.2021 р. на підставі рішення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства "Азовкабель", оформленого протокол № 13 вирішено у відповідності до положень п. 8.45, п. 8.61, п. 8.70 Статуту Товариства припинити повноваження генерального директора Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" Забіяки Максима Олександровича з 01.03.2021 р.. При цьому, 02.03.2021 р. о 8 год. 50 хв. після ознайомлення із змістом рішення наглядової ради № 13 від 01.03.2021 р. про припинення повноважень генерального директора Забіяки М.О. з 01.03. 2021 р., останній відмовився проставити відмітку про його ознайомлення за власним підписом, про що складений акт від 02.03.2021 р. № 1 о 9 год. 00 хв.. Разом з тим, листом від 02.03.2021 р. вих. № 271, Позивачем на адресу Забіяки М.О. було направлено копію протоколу № 13 засідання наглядової ради від 01.03.2021 р. та повідомлено, що у зв`язку з відсутністю ОСОБА_2 на робочому місці 02.03.2021 р. про негайну явку до відділу кадрів Приватного акціонерного товариства "Азовкабель" для розірвання трудових відносин та отримання трудової книжки.

Отже, як вірно зазначив місцевий господарський суд - ОСОБА_2 станом на час укладання договору купівлі-продажу від 02.03.2021 р. був обізнаний про припинення трудових відносин з Позивачем та про прийняте рішення наглядової ради, та не маючи відповідних повноважень ОСОБА_2 від імені Позивача уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 02.03.2021 р..

При цьому, як зазначає Позивач - внутрішньою перевіркою на підприємстві було також встановлено, що оплати за Договором купівлі-продажу від 02.03.2021 р. було здійснено Відповідачем завчасно, за платіжними дорученнями № 1097, № 1099 від 01.03.2021 р., в яких визначено призначення: оплата будівлі ГПП згідно рахунку № 302 від 01.03.2021 р., тоді як Договір купівлі-продажу укладений 02.03.2021 р.. Оплата виставленого рахунку № 302 від 01.03.2021 р. незважаючи на закінчення банківського дня (рахунок був виставлений в 16:45, перша транзакція відбулась в 17:05, друга - в 19:06). У рахунку № 302 від 01.03.2021 р. зазначено вартість будівлі ГПП в розмірі 333 922 грн. 00 коп., тоді як Відповідач сплатив за дану будівлю 400 706 грн. 40 коп., що перевищує оціночну вартість будівлі ГПП, яка визначена договором купівлі-продажу.

Крім того, згідно з оприлюдненої у вільному доступі 22.04.2020 р. "Річної інформації емітента цінних паперів за 2019 рік", ідентичність та достовірність якої підтверджена та розкрита відповідно до вимог Положення про розкриття інформації емітентами цінних паперів, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 03.12.2013 р. № 2826, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.12.2013 р. за № 2180/24712 ( із змінами ) саме Генеральним директором Забіякою Максимом Олександровичем, в Розділі 18. "Опис бізнесу" викладена інформація про фінансовий стан ПрАТ "Азовкабель", а саме: 1) в підрозділі "Інформація про основні засоби емітента, включаючи об`єкти оренди та будь-які значні правочини емітента щодо них; виробничі потужності та ступінь використання обладнання; спосіб утримання активів, місцезнаходження основних засобів. Крім того, необхідно описати екологічні питання, що можуть позначитися на використанні активів підприємства, плани капітального будівництва, розширення або удосконалення основних засобів, характер та причини таких планів, суми видатків, в тому числі вже зроблених, опис методу фінансування, прогнозні дати початку та закінчення діяльності та очікуване зростання виробничих потужностей

після її завершення" Генеральним директором Забіякою Максимом Олександровичем

зазначено, що "Оренду основних засобів Товариство не здійснює... Всі основні засоби підприємства використовуються в виробничому процесі за призначенням... Ступінь використання обладнання 100%.". В підрозділі "Опис обраної політики щодо фінансування діяльності емітента, достатність робочого капіталу для поточних потреб, можливі шляхи покращення ліквідності за оцінками фахівців емітента Політика фінансування діяльності емітента" Генеральним директором Забіякою Максимом Олександровичем зазначно, що "Товариство у своїй діяльності робить акцент на використанні власних обігових коштів, але також використовує кредитне фінансування... робочого капіталу достатньо для поточних проектів.".

Таким чином, як зазначив суд першої інстанції - генеральний директор Забіяка М.О. прилюдно поінформував будь-яку зацікавлену особу, що всі основні засоби ПрАТ "Азовкабель", в тому числі нерухоме майно, використовуються в виробничому процесі за призначенням та відсутня необхідність їх продавати. При цьому, станом на 02.03.2021 Приватне акціонерне товариство "Азовкабель" мало достатньо обігових коштів та не мало наміру продавати основані засоби. В підрозділі "Проблеми, які впливають на діяльність емітента; ступінь залежності від законодавчих або економічних обмежень" не містить повідомлення генерального директора Забіяки Максима Олександровича про відсутність чи обмеженість обігових коштів. В підрозділі "Інформація про загальні збори акціонерів (учасників)", зафіксоване питання 11 порядку денного загальних зборів, які відбулись 25.04.2019 р. та стосувалось попереднього схвалення ( попереднього надання згоди на вчинення ) значних правочинів, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення, та надання повноважень на укладання таких правочинів. Зборами акціонерів було прийняте рішення "Попередньо схвалити (попередньо надати згоду на вчинення) наступні значні правочини, які можуть вчинятися товариством протягом не більш як одного року з дати прийняття такого рішення: продаж основних засобів граничною сукупною вартістю 28 000 000,00 грн. в випадку відсутності оборотних коштів". У Позивача за період з 26.04.2019 р. по 28.04.2021 р. ( дата оприлюднення інформації емітента за 2020 рік ) відсутній дефіцит обігових коштів, в тому числі на дату укладання договору купівлі-продажу транспортних засобів.

Як вірно зазначив господарський суд - Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 76-77 ГПК України наявності права у ОСОБА_2 розпоряджатись майном Приватного акціонерного товариства "Азовкабель", у тому числі майновими правами та документами, у зв`язку з припиненням повноважень 01.03.2021 р.. Разом з тим, укладення та підписання ОСОБА_2 договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.03.2021 р. не свідчить про схвалення правочину органами управління Приватного акціонерного товариства "Азовкабель".

Скаржником, після подачі апеляційної скарги були додані додаткові докази: копія Протоколу засідання Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель» № 8 від 10.11.2020 р..; копії заяви свідків - членів Наглядової ради, підписи яких стоять на Протоколі засідання Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель» № 8 від 10.11.2020 р..

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, за загальним правилом, усі докази в обгрунтування своїх вимог та заперечень мають бути подані учасниками справи до суду першої інстанції, а додаткові докази подаються виключно у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак, колегія суддів зазначає, що надані Відповідачем докази ( копія Протоколу засідання Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель» № 8 від 10.11.2020 р.. та копії заяв свідків ) не можуть бути прийнятий судом до уваги, оскільки Апелянтом не обґрунтовано неможливість своєчасного подання відповідних доказів до суду першої інстанції. При цьому судова колегія наголошує, що саме Відповідач у контексті приписів ч.4 ст.13 ГПК України несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням ним процесуальної дії - неподанням доказів до моменту винесення рішення судом першої інстанції. До того ж, з урахуванням дати складання відповідного доказу, Відповідач не був позбавлений можливості своєчасного подання такого доказу до Господарського суду Дніпропетровської області.

Таким чином, враховуючи процесуальні норми, що стосуються порядку подання доказів до суду першої та апеляційної інстанцій, межі перегляду справи апеляційним судом, колегія суддів не приймає до розгляду надані Відповідачем докази, оскільки такий доказ поданий з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

При цьому судом апеляційної інстанції критично оцінюється наданий в якості доказу в копії Протокол № 8 від 10.11.2021 р., який підписаний лише двома членами наглядової ради ПрАТ «Азовкабель» того періоду: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у відсутності третього члену ОСОБА_7 при цьому в протоколі зазначено на присутність всіх членів наглядової ради на відповідному засіданні, хоча їх мало бути три, а не два, відповідно до роздруківки з сайту SMIDA відносно кількісного та поіменного складу Наглядової ради ПрАТ «Азовкабель».

Крім того, 04.03.2021 р. Відповідач уклав іпотечний договір, за яким забезпечив предметом оскаржуваного правочину - Договором купівлі-продажу від 02.03.2021 р. свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за Договором позики від 04.03.2021 р. в загальному розмірі 400 000 грн. 00 коп..

Позивач наголошує на явну сумнівність добросовісності зазначених правочинів позики та іпотеки, за якими 04.03.2021 р. фізична особа погодилась надати Відповідачу позику в розмірі 400 000 грн. 00 коп. під іпотеку специфічного нерухомого майна, яке в той же самий день було оціненим в 383 850 грн. і оцінювач не відвідував об`єкт оцінки, оскільки доступ до нього обмежений. При цьому, 03.09.2021 р. на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, право власності на будівлю ГПП перейшло до ОСОБА_1 , а в подальшому 04.09.2021 р. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, перейшло до ТОВ "Аднос", учасниками якого через юридичні особи фактично були наступні фізичні особи: ОСОБА_3 ( акціонер ПрAT "Азовкабель" ); ОСОБА_5 ( зять ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_4 ); ОСОБА_1 .

Отже, встановивши перевищення генеральним директором своїх повноважень стосовно підписання договору купівлі-продажу основних засобів без згоди (всупереч рішення) загальних зборів акціонерів, а також те, що ОСОБА_2 не маючи відповідних повноважень неправомірно уклав нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки відповідно до рішення наглядової ради від 01.03.2021 р., оформленого протоколом № 13 - повноваження директора Забіяки М.О. припинилися, а також те, що наведені вище обставини вказують на наявність умислу, зловмисної домовленості представників сторін під час укладення договору щодо переслідування інтересів ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" ( його співвласників ), на користь якого відчужений об`єкт нерухомості всупереч інтересам Позивача ( частина 1 ст. 232 ЦК України ), суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір підлягає визнанню недійсним.

Такий висновок місцевого господарського суду також ґрунтується на правильному застосуванні норм частини 1 ст. 232 ЦК України, відповідає висновку щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 р. у справі № 911/2129/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23.06.2020 р. по справі № 922/2589/19, на відміну від ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону України у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Згідно зі статтями 13, 41 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути здійснене лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Крім того, в Україні відносини, пов`язані із набуттям, зміною, припиненням права власності та його захистом, зокрема, регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною першою ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ст. 317 ЦК України визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З огляду на викладене а також те, що ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" порушено права та обов`язки Позивача, як власника спірного об`єкту, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, щодо обґрунтованості позовних вимог про припинення права власності ТОВ "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" на нежитлову будівлю за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників 3е, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в РПВН: 6080729, яке було зареєстроване приватним нотаріусом Сенаторовой Н.В. 02.03.2021 р. на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 50, номер запису про право власності: 40800246 та скасування державної реєстрації цього права.

Доводи Скаржника на неповідомлення його представника про призначення чергового засідання по справі на 29.06.2021 р., судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки відповідна узвала суду від 22.06.2021 р. було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що забезпечило належне та своєчасне повідомлення усіх учасників справи про цю обставину, за чим представник Апелянта не був обмежений в процесуальному праві прийняти участь в судовому засіданні.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кабельно-провідникова продукція Азовкабель" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 29.06.2021 р. у справі № 908/889/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано після виходу суддів з відпустки - 11.10.2021 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус

Суддя С.Г. Антонік