ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

12.10.2021 м.Дніпро Справа № 908/233/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.,

розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Кір`якулова Владислава Олександровича про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/233/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кір`якулова Владислава Олександровича

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

про стягнення 156 166,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" подало апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021 у справі № 908/233/21, в якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021 у справі № 908/233/21; постановлено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.09.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021 у справі № 908/233/21 задоволено частково; додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021 у справі № 908/233/21 змінено в частині розміру витрат на правничу допомогу; викладено абзац третій резолютивної частини додаткового рішення у наступній редакції:

"Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ) на користь Фізичної особи-підприємця Кір`якулова Владислава Олександровича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ; дата народження - не відома) витрати на правову (правничу) допомогу у розмірі 7 670 (сім тисяч шістсот сімдесят) грн 11 коп. В решті додаткове рішення Господарського суду Запорізької області від 24.05.2021 у справі № 908/233/21 залишено без змін.

17.09.2021 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, який направлено позивачем до суду засобами поштового зв`язку 26.08.2021. Додатком до відзиву є заява про надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після прийняття судом рішення по справі. Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат не подано.

20.09.2021 від позивача надійшло клопотання про долучення документів та прийняття додаткового рішення. Клопотання подано до суду засобами поштового зв`язку 15.09.2021. Додатками до клопотання є докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також заява про визнання поважними причин пропуску строку для звернення до суду із клопотання про долучення документів та прийняття додаткового рішення на підставі понесених позивачем витрат за отримання правничої допомоги.

У заяві про поновлення строку зазначено, що позивачем та представником позивача не отримано повний текст постанови Центрального апеляційного господарського суду від 03.09.2021 у справі № 908/233/21, окрім того, справа розглядалась у порядку письмового провадження.

На запит апеляційного господарського суду 04.10.2010 надійшли матеріали справи № 908/233/21 з суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Частиною першою статті 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга статті 124 ГПК України).

Як вказано вище, позивачем у заяві поданій з відзивом на апеляційну скаргу, зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, проте, попереднього розрахунку суми судових витрат не наведено. Жодних доводів щодо неможливості їх прогнозування до ухвалення апеляційним судом постанови у цій заяві позивачем не наведено.

Поряд з цим, згідно з вимогами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, відшкодування судових витрат здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Водночас, на відміну від розгляду справи (в порядку загального провадження) в суді першої та апеляційної інстанцій (стаття 218, частина сьома статті 270 ГПК України), судове засідання в яких має стадію судових дебатів, розгляд справи в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи не передбачає проведення судових дебатів.

Отже, докази в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції під час розгляду справи у порядку письмового провадження, мають бути подані цією стороною або до закінчення розгляд у справи (винесення постанови), або протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційним судом.

У заяві, поданій разом з відзивом, позивач зазначав про подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу після винесення постанови судом апеляційної інстанції.

Як убачається із змісту клопотання про надання доказів понесених витрат на правничу допомогу та долучених до неї доказів останні подані до суду з порушенням строку визначеного частиною восьмою статті 129 ГПК України - 15.09.2021, в той час як судове рішення за результатами розгляду апеляційної скарги постановлено 03.09.2021.

Водночас, заявником заявлено клопотання про поновлення строку на подання доказів понесених скаржником витрат на професійну правничу допомогу.

Розглянувши вищезазначене клопотання, проаналізувавши наведені ним обґрунтування, апеляційний суд зазначає таке.

Питання поновлення та продовження процесуальних строків врегульовано нормами статті 119 ГПК України, згідно з частиною першою якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України. Отже, вирішуючи це питання, суд, з урахуванням конкретних обставин справи, має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку, і в залежності від встановленого - вирішити питання про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

З правового контексту наведеної норми слідує, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він відновленню. Відтак, суд може відновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, Господарським процесуальним кодексом України не встановлено неможливості поновлення пропущеного процесуального строку для подання стороною доказів на підтвердження розміру судових витрат у зв`язку з розглядом справи. Близький за змістом правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 21.12.2019 у справі № 910/6298/19, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19.

Статтею 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Розглянувши наведені заявником підстави для поновлення строку на подання доказів понесення судових витрат апеляційний суд дійшов висновку про те, що викладені заявником підстави для поновлення пропущеного строку не підтверджують поважність причин такого пропуску, оскільки несвоєчасне подання доказів зумовлене, з огляду на доводи, наведені заявником, не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

Так, апеляційна скарга у справі розглядалась в порядку письмового провадження та сторони не були присутні під час проголошення постанови судом, проте, у дату винесення постанови - 03.09.2021 її текст отримано представником позивача адвокатом Рибченко Н.М. в електронному кабінеті підсистеми "Електронний суд".

Текст постанови оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 06.09.2021.

З матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник були обізнані про розгляд справи у суді апеляційної інстанції (позивача було повідомлено у телефонному режимі за належним номером телефону, ухвалу про відкриття апеляційного провадження направлено на електронну поштову скриньку його повноваженого представника, позивачем подано відзив у справі). Окрім того, сторони самостійно повинні вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У даному випадку, неотримання у письмовій формі тексту постанови не свідчить про об`єктивну неможливість своєчасного подання позивачем доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу під час слухання справи або протягом п`яти днів після винесення постанови, оскільки, як вказано вище, представник позивача був обізнаний про винесення постанови судом апеляційної інстанції.

Вищевикладене у сукупності свідчить про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу понесену в суді апеляційної інстанції у справі № 908/233/21.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті додаткового рішення за заявою Фізичної особи-підприємця Кір`якулова Владислава Олександровича щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 908/233/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, встановлені ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко