РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.09.2021Справа № 910/10432/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Нова Інтернешнл"

до Комунального підприємства "Київпастранс"

про стягнення 468564,23 грн.

за участі представників:

від позивача: Безвершенко О.О., адвокат,

від відповідача: Розум О.В., адвокат,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бетон Нова Інтернешнл" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства "Київпастранс" про стягнення за договором поставки від 13.11.2019 № 52.19-548 основного боргу в розмірі 2250,55 грн., штрафних санкцій у розмірі 17261,14 грн., інфляційних втрат у розмірі 4684,66 грн., трьох процентів річних у розмірі 2961,43 грн.; за договором поставки від 13.11.2019 № 52.19-549 основного боргу в розмірі 339198,11 грн., штрафних санкцій у розмірі 55572,89 грн., 33986,07 грн. інфляційних втрат та 12649,38 грн. трьох процентів річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.07.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

07.07.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

У відзиві на позовну заяву відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог про стягнення пені. Також відповідач заявив про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

13.11.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем, укладено договори поставки № 52.19-548 та № 52.19-549, умови яких є ідентичними, окрім визначення товару, що підлягає поставці.

Відповідно до пункту 1.1. договору № 52.19-548 постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю: «Конструкційні матеріали» код 44110000-4 зв ДК 021:2015 (ЛОТ №1 - плити залізобетонні для покриття трамвайних колій типу 1П), а покупець зобов`язався сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до договору і є його невід`ємною частиною.

У додатковій угоді від 14.11.2019 № 1 до договору № 52.19-548 пункт 3.1. викладено в новій редакції: « 3.1. Сума цього договору (ціна Договору) визначається згідно з Специфікацією і становить 4 324 830,00 грн., крім того ПДВ 864 966,00 грн., а разом ціна Договору становить 5 189 796,00 грн.».

Також 13.11.2019 до договору № 52.19-548 сторонами підписано специфікацію товару, якою погоджено поставку 2000 шт. залізобетонних плит для покриття трамвайних колій 1П7.14.12 з ціною за одиницю 825,54 грн., крім того ПДВ 165,11 грн., та 1500 шт. залізобетонних плит для покриття трамвайних колій 1П14.15.12 з ціною за одиницю 1782,50 грн., крім того ПДВ 356,50 грн.

Згідно з пунктом 1.1 договору № 52.19-549 постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю: «Конструкційні матеріали» код 44110000-4 зв ДК 021:2015 (ЛОТ № 2 - плити залізобетонні для покриття трамвайних колій типу 2П), а покупець зобов`язався сплатити за товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток №1), що додається до цього договору і є його невід`ємною частиною.

Додатковою угодою від 14.11.2019 № 1 до договору № 52.19-549 пункт 3.1. договору викладено в новій редакції: « 3.1. Сума цього договору (ціна договору) визначається згідно з специфікацією і становить 2 705 666,00 грн., крім того ПДВ 541 133,20 грн., а разом ціна Договору становить 3 246 799,20 грн.».

До вказаного договору № 52.19-549 сторонами 13.11.2019 підписано специфікація товару, якою погоджено поставку 1200 шт. залізобетонних плит для покриття трамвайних колій 2П7.14.12 з ціною за одиницю 775,03 грн., крім того ПДВ 155,01 грн., та 1000 шт. залізобетонних плит для покриття трамвайних колій 2П14.15.12 з ціною за одиницю 1775,63 грн., крім того ПДВ 355,13 грн.

Умовами пунктів 1.2. договорів поставки передбачено, що обсяги закупівлі товару можуть бути зменшені залежно від наявності коштів або виробничих потреб покупця та у випадках, передбачених законодавством України.

Розрахунок за поставлений товар здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з дати підписання покупцем видаткової накладної на фактично поставлену окрему партії товару (пункт 4.1 договорів поставки).

Згідно з розділом 5 договорів поставки поставка товару здійснюється окремими партіями на умовах DDP за окремою письмовою заявкою покупця, відокремленого підрозділу покупця із зазначенням необхідних найменувань та кількості товару в межах специфікації (додаток № 1), виходячи з їх виробничої необхідності.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє по 31 грудня 2020 року, але в будь якому випадку - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному правочину (пункти 11.1 договорів поставки).

Згідно з пунктом 1.1 додатку № 3 до договорів поставки датою поставки товару вважається відповідна дата підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар.

Відповідно до пунктів 1.4. додатку № 3 до договорів поставки передача-приймання товару відбувається на складі покупця за адресою: 02015, м. Київ, вул. Павла Усенка, 7/9, Служба колії КП «Київпастранс». Право власності на товар від постачальника до покупця переходить після передачі товару та підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар (пункти 1.5. додатку № 3).

На виконання договору № 52.19-548 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 375 173,51 грн., а саме: 18.12.2019 за видатковою накладною №1533 на суму 74 480,74 грн.; 23.12.2019 за видатковою накладною №1551 на суму 74 480,74 грн.; 24.12.2019 за видатковою накладною № 1557 на суму 74 480,74 грн.; 25.12.2019 за видатковою накладною № 1566 на суму 74 480,74 грн.; 26.12.2019 за видатковою накладною № 1567 на суму 77 250,50 грн. Дані видаткові накладні підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками суб`єктів господарювання.

У той же час, відповідач оплату поставленого товару здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, загалом сплативши 372 922,96 грн., у зв`язку з чим залишок боргу відповідача за договором № 52.19-548 становив 2 250,55 грн.

На виконання умов договору № 52.19-549 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 379 198,11 грн., що підтверджується наступними підписаними обома сторонами видатковими накладними: від 03.02.2020 № 57 на суму 76 096,42 грн.; від 05.02.2020 № 59 на суму 76 096,42 грн.; від 21.02.2020 № 133 на суму 76 096,42 грн.; від 26.02.2020 № 147 на суму 76 096,42 грн.; від 02.03.2020 № 160 на суму 74 812,43 грн.

Разом із цим, оплата відповідачем за поставлений товар здійснена лише на суму 40 000,00 грн., внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість за договором № 52.19-549 на суму 339 198,11 грн.

З огляду на утворення заборгованості позивач листами від 24.02.2020 № 25, від 19.03.2020 № 19/03-1, від 13.05.2020 № 13/05-6, від 04.06.2020 № 04/06-2 просив відповідача погасити заборгованість за договорами поставки.

Також, 07.07.2020 та 14.01.2021 позивач звертався до відповідача з претензіями №07/07-1 та №07/07-2, №14/01-4 та №14/01-5, в яких вимагав невідкладно сплатити заборгованість за договорами поставки № 52.19-548 та № 52.19-549.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що в межах договору поставки № 52.19-548 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 375 173,51 грн., з якої відповідачем сплачено 372 922,96 грн., у зв`язку з чим залишок боргу відповідача за вказаним договором становить 2 250,55 грн.

Крім того, за договором поставки № 52.19-549 позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 379 198,11 грн., однак відповідач сплатив за товар лише 40000 грн., заборгувавши таким чином 339 198,11 грн.

Ураховуючи викладене, оскільки сума боргу відповідача за договорами поставки № 52.19-548 та № 52.19-549, яка загалом складає 341448,66 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми боргу, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також позивачем нараховані за несвоєчасну оплату товару за договором № 52.19-548 пеня в розмірі 17261,14 грн., інфляційні втрати в розмірі 4684,66 грн., три проценти річних у розмірі 2961,43 грн., та за договором № 52.19-549 пеня в розмірі 55572,89 грн., інфляційні втрати в розмірі 33986,07 грн. та 12649,38 грн. трьох процентів річних.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пунктів 7.3 договорів поставки за порушення термінів оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від вартості поставленого в строк товару за кожен день прострочення оплати.

Водночас суд зауважує, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого строку, ніж передбачений частиною 6 статті 232 ГК України, за який нараховуються штрафні санкції - шість місяців.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 910/4164/17.

У свою чергу, відповідач просив застосувати спеціальний строк позовної давності до вимог про стягнення пені в сумі 72 834,03 грн. за видатковими накладними від 18.12.2019 №1533, від 23.12.2019 №1551, від 24.12.2019 №1557, від 25.12.2019 №1566, від 26.12.2019 №1567, від 03.02.2020 №57, від 05.02.2020 №59, від 21.02.2020 №133, від 26.02.2020 №147, від 02.03.2020 №160.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Частина 2 статті 258 ЦК Україна передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Однак, з огляду на те, що нарахування саме господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію.

Відтак, здійснивши арифметичний перерахунок пені в межах заявленого позивачем періоду, але з урахуванням частини 6 статті 232 ГК України та строку позовної давності, суд дійшов висновку про те, що пеня підлягає стягненню з відповідача в сумі 15513,92 грн., а саме: за видатковою накладною від 25.12.2019 № 1566 за період з 26.06.2020 по 02.08.2020 у розмірі 440,62 грн.; за видатковою накладною від 26.12.2019 № 1567 за період з 29.06.2020 по 25.08.2020 у розмірі 1173,95 грн.; за видатковою накладною від 03.02.2020 № 57 за період з 29.06.2020 по 04.10.2020 у розмірі 2402,44 грн.; від 05.02.2020 № 59 за період з 29.06.2020 по 06.10.2020 у розмірі 2468,73 грн.; за видатковою накладною від 21.02.2020 № 133 за період з 29.06.2020 по 22.10.2020 у розмірі 2894,16 грн.; за видатковою накладною від 26.02.2020 № 147 за період з 29.06.2020 по 27.10.2020 у розмірі 3018,91 грн.; за видатковою накладною від 02.03.2020 № 160 за період з 29.06.2020 по 02.11.2020 у розмірі 3115,14 грн.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Здійснивши арифметичний перерахунок компенсаційних виплат, суд дійшов висновку, що останні підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Нова Інтернешнл" задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Київпастранс" (04070, м. Київ, вул. Набережне шосе, 2; ідентифікаційний код 31725604) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бетон Нова Інтернешнл" (84100, Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5; ідентифікаційний код 37320399) 341448 (триста сорок одну тисячу чотириста сорок вісім) грн. 66 коп. основного боргу, 15513 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот тринадцять) грн. 92 коп. пені, 15610 (п`ятнадцять тисяч шістсот десять) грн. 81 коп. трьох процентів річних, 38670 (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят) грн. 73 коп. інфляційних втрат, а також 6168 (шість тисяч сто шістдесят вісім) грн. 66 коп. витрат зі сплати судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 07.10.2021 року.

Суддя К.В. Полякова