РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2021Справа № 910/12665/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна"

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про стягнення 5 389,40 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - відповідач) про стягнення 5 389,40 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що ним на підставі договору добровільного страхування майна від 16.08.2017 року № 2011/250/035015, та у зв`язку із настанням страхового випадку - залиття 30.07.2018 року підвального приміщення, розташованого у місті Києві по вулиці Лютеранській, 27/29 в офісі № 1, було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику за цим правочином. Враховуючи наведені обставини, а також зважаючи на те, що залиття вищевказаного приміщення відбулося внаслідок неналежного утримання елементу водопровідно-каналізаційного господарства, балансоутримувач якого є Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал", позивач вказував на отримання ним права вимоги до відповідальної за завдану шкоду особи - відповідача щодо відшкодування останнім заподіяних збитків на суму 5 389,40 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.08.2021 року відкрито провадження у справі № 910/12665/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

02.09.2021 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшов відзив Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" від 30.08.2021 року № 2742/12/12/02-21 на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог з огляду на відсутність у матеріалах справи жодного доказу наявності його вини у затопленні підвального приміщення, розташованого у місті Києві по вулиці Лютеранській, 27/29 в офісі № 1, а також доказів на підтвердження протиправної поведінки Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" та причинно-наслідкового зв`язку між такою протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" обґрунтовані відомостями, зазначеними в акті від 02.08.2018 року № 234, який складений з порушенням вимог чинного законодавства.

Інших клопотань чи заяв, зокрема по суті спору, від сторін до суду не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2016 року між Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією (орендодавець), Всеукраїнською молодіжною організацією "Молодь проти корупції" (орендар) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" був укладений договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 103/601 (далі - Договір оренди).

Вказаний правочин підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками наведених юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1.1 Договору оренди орендодавець на підставі протокольного рішення постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 13.01.2016 року № 6, розпорядження Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 04.02.2016 року № 74, передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Лютеранська, 27/29 літ. "А", для розміщення громадської приймальні депутата Київської міської ради Васильчука В.В. - 50,0 м2 - 1 грн. в рік, та громадської організації 20,0 м2 - 1 %, 21,30 м2 - 4 %.

Об`єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 91,30 м2, у тому числі у підвалі - 91,30 м2, згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору (пункт 2.1 Договору оренди).

Судом також встановлено, що 16.08.2017 року між Всеукраїнською молодіжною організацією "Молодь проти корупції" та Публічним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" (яке у подальшому змінило тип та найменування на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна") укладено договір добровільного страхування майна № 2011/250/035015 (далі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням нерухомим майном за адресою: офіс 1, під`їзд 1, будинок 27/29, вулиця Лютеранська, місто Київ, 01024. Вигодонабувачем за означеним правочином визначено Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва".

Вказана угода підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб.

Відповідно до пункту 2.1 Договору страхування страховим випадком є знищення, пошкодження чи втрата застрахованого майна внаслідок, зокрема, впливу води чи інших рідин (з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, з сусідніх приміщень, систем пожежогасіння, включаючи їх помилкове спрацювання).

Відповідно до пункту 4.1 Договору страхування останній вступає в дію з 00:00 годин 19.08.2017 року, але не раніше дня, наступного за днем зарахування страхового платежу (першої його частини) на поточний рахунок (касу) страховика та діє до 24:00 години 18.08.2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що 30.07.2018 року у місті Києві на вулиці Лютеранській, 27/29 (офіс № 1) трапилось залиття нежитлового підвального приміщення, що було об`єктом оренди за Договором оренди та застраховане Всеукраїнською молодіжною організацією "Молодь проти корупції" за Договором страхування.

За результатами комісійного обстеження було складено відповідний акт від 02.08.2018 року № 234, копію якого Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна" долучено до матеріалів справи.

Зі змісту наведеного акту вбачається, що означений акт на предмет залиття нежитлового підвального приміщення офіс 1 (Всеукраїнська молодіжна організація "Молодь проти корупції") в житловому будинку № 27/29 по вулиці Лютеранській був складений представниками ЖЕД "Хрещатик" КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва": інженером Зелінським О.Р., майстром рем. дільниці Павленком В.П., слюсарем-сантехніком Ільїним Ю.П. У цьому акті вказано, що на час огляду 02.08.2018 року з виходом на місце представниками ЖЕД "Хрещатик" виявлено наступне: нежитлове приміщення площею 91,3 м2, яке розташоване у підвалі житлового будинку першого під`їзду за вищевказаною адресою було затоплено, про що свідчать вологі сліди по периметру даного приміщення висотою ? 0,15 м від рівня підлоги. Крім того, в акті зазначено, що залиття відбулося в зв`язку із пошкодженням трубопроводу холодного водопостачання на будинок, який знаходиться на балансовому утриманні та обслуговуванні ПАТ "АК "Київводоканал".

Відповідно до Звіту від 24.10.2018 року № 10/11-24 про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 27/29, виконаного суб`єктом оціночної діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації оцінки та експертизи", сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 404/17 від 05.05.2017 року (оцінювач Ільченко Д.В., свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 68 від 06.03.2017 року), розмір матеріального збитку, завданого власнику об`єкта оцінки, розташованого за вищенаведеною адресою, на дату оцінки (30.07.2018 року) склала 62 732,00 грн. без ПДВ (75 278 ,40 грн. з ПДВ).

Наведений розмір встановленого матеріального збитку також зазначений у висновку про розмір матеріального збитку № 10/11-24-01, складеному 24.10.2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації оцінки та експертизи".

Заявою від 26.10.2018 року Всеукраїнська молодіжна організація "Молодь проти корупції" звернулася до позивача із заявою на безготівковий перерахунок страхового відшкодування за наслідками настання страхового випадку - залиття нежитлового підвального приміщення офіс 1.

Страховим актом позивача від 28.11.2018 року № 42817/1, з урахуванням положень Договору страхування та здійсненого страховиком розрахунку суми страхового відшкодування, ПАТ "Страхова компанія "Універсальна", а також листа вигодонабувача за Договором страхування - Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва" від 26.10.2018 року № 432-5695, вирішено перерахувати на користь Всеукраїнської молодіжної організації "Молодь проти корупції" страхове відшкодування у розмірі 5 389,40 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 30.11.2018 року № 157998 ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" перерахувало на рахунок Всеукраїнської молодіжної організації "Молодь проти корупції" грошові кошти у розмірі 5 389,40 грн. із призначенням платежу: "Страх. відшкод. зг. страх. акту № 42817/1, страх. акт № 42817/1, без ПДВ &422420&".

Листом від 21.07.2020 року № 896 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулося до відповідача з претензією про відшкодування суми завданих збитків у розмірі 5 389,40 грн., яка була залишена Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" без задоволення.

Враховуючи те, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як до управителя та балансоутримувача трубопроводу холодного водопостачання на будинок, внаслідок пошкодження якого відбулося залиття застрахованого нерухомого майна, щодо компенсації матеріальної шкоди у розмірі 5 389,40 грн., Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Універсальна" звернулося до суду з даним позовом.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

Положеннями статті 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України "Про страхування" залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як було зазначено вище, у пункті 2.1 Договору страхування його сторони передбачили, що до страхових випадків віднесено знищення, пошкодження чи втрата застрахованого майна внаслідок, зокрема, впливу води чи інших рідин (з водопровідних, каналізаційних, опалювальних систем, з сусідніх приміщень, систем пожежогасіння, включаючи їх помилкове спрацювання).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

До таких випадків, зокрема, відноситься виплата страховиком за договором добровільного страхування страхового відшкодування страхувальнику (потерпілому), внаслідок чого до такого страховика переходить право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року в справі № 910/2603/17 висловила правову позицію, згідно з якою перехід права вимоги потерпілого (страхувальника) у деліктному зобов`язанні до страховика в порядку статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" є суброгацією.

При цьому, помилковим є ототожнення права вимоги, визначеного статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України, із правом вимоги (регресу), визначеного статтею 1191 Цивільного кодексу України, оскільки наведені норми регулюють різні за змістом правовідносини - суброгацію у страхових відносинах та регрес.

Так, на відміну від суброгації у страхових відносинах, де, як вже зазначено вище, право вимоги переходить від потерпілого (страхувальника) до страховика, а деліктне зобов`язання продовжує існувати, при регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винної особи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи.

Це виходить із змісту статей 599 та 1191 Цивільного кодексу України, згідно з якими зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Зважаючи на зміст наведених норм Цивільного кодексу України, право зворотної вимоги (регресу) не переходить від однієї особи до іншої, як у випадку заміни сторони (кредитора) у вже існуючому зобов`язанні (при суброгації у страхових відносинах). При регресі право регресної вимоги виникає, тобто є новим правом кредитора за новим в даному випадку регресним зобов`язанням, що виникло внаслідок припинення основного (деліктного) зобов`язання шляхом виконання обов`язку боржника (винної особи) у такому деліктному зобов`язанні третьою особою.

В цілому, як за змістом статті 1191 так і за змістом статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України "Про страхування", йдеться про виконання обов`язку боржника перед потерпілим третьою особою. Водночас ці норми встановлюють різний порядок виникнення прав вимоги до винної особи у деліктному зобов`язанні.

При цьому, при суброгації у страхових відносинах деліктне зобов`язання продовжує існувати та відбувається лише заміна кредитора - право вимоги переходить від потерпілої особи до страховика.

При регресі - право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання.

У спірних (страхових) відносинах застосуванню підлягають норми статті 27 Закону України "Про страхування" та статті 993 Цивільного кодексу України, які визначають спеціальний порядок переходу прав вимоги до винної особи від страхувальника (потерпілого) до страховика, що відшкодував шкоду потерпілому - суброгацію.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що до позивача, який виплатив страхувальнику страхове відшкодування за Договором добровільного страхування майна № 2011/250/035015 у розмірі 5 389,40 грн., в межах фактичних затрат перейшло право вимоги, яке страхувальник (потерпілий) мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Разом із тим, частинами першою і другою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

З огляду на зазначені норми законодавства, для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність чотирьох умов: протиправної поведінки боржника; наявності збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками (що означає, що збитки мають бути наслідком саме даного порушення зобов`язання боржником, а не якихось інших обставин, зокрема, дій самого кредитора або третіх осіб); вини боржника.

Відсутність будь-якої із зазначених умов виключає настання цивільно-правової відповідальності у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків.

Так, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки нормою права.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків, а тому важливим є встановлення того, що протиправна дія чи бездіяльність особи є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII (тут і далі в редакції, чинній на час настання страхової події) житлово-комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до частини 2 статті 23 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець послуги з централізованого водопостачання повинен забезпечити її постачання безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та величини тиску.

Пунктом 3 частини 1 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач має право на відшкодування збитків, завданих його майну, шкоди, заподіяної його життю або здоров`ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг та незаконного проникнення в належне йому житло (інший об`єкт нерухомого майна).

Згідно з пунктом 1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерство з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190, виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або на які є відповідний договір на обслуговування із споживачем.

Відповідно до пункту 14.1 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, вуличні, квартальні, дворові, будинкові мережі, споруди і обладнання систем водопостачання та водовідведення обслуговуються та реконструюються тим підприємством, у якого ці об`єкти перебувають на балансі.

Пунктом 15.2 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України передбачено, що виробники та споживачі зобов`язані забезпечити охорону і цілісність систем централізованого питного водопостачання та водовідведення, які перебувають у них на балансі (трубопроводи, споруди, засоби обліку, люки, колодязі, гідранти тощо), не допускати їх пошкодження, затоплення й розморожування, очищати від льоду та снігу ляди колодязів, стежити за цілісністю встановлених пломб, забезпечувати відведення поверхневих вод від колодязів.

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76 (далі - Правила), утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

За умовами пункту 2 Правил технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Відповідно до пункту 2.3.6 Правил, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4 до Правил).

Зі змісту додатку 4 до Правил вбачається, що означений акт має містити опис того, що трапилося і наслідків (що залито, які обсяги робіт, які ушкодження, які речі ушкоджено); інформацію про причину залиття/аварії; висновки і рекомендації комісії, у тому числі про те, хто заподіяв шкоду та що необхідно зробити. Вказаний акт підписується членами комісії, до складу яких входять головний інженер виконавця послуг (голова комісії), майстер технічної дільниці, майстер ремонтної дільниці, слюсар-сантехнік (слюсар-електрик), представники організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представники власника будинку, будинкового комітету, та затверджується начальником ЖЕО. Наведений акт підписується членами комісії, а також надається для ознайомлення мешканцям квартир.

У той же час надана позивачем копія акту від 02.08.2018 року № 234 не відповідає приписам Правил, оскільки при його складенні комісією не було зазначено опису конкретних наслідків залиття, об`єктів, пошкоджених внаслідок затоплення та обсягів робіт, необхідних для їх відновлення. Також цей акт не містить і жодних висновків та рекомендацій комісії.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази запрошення відповідача для участі у наведеному комісійному огляді затопленого нежитлового підвального приміщення для надання йому можливості (як виконавцеві послуг з централізованого постачання холодної води та суб`єкту, що експлуатує та має фізичний доступ до зовнішніх водопровідних мереж та можливість їх огляду) об`єктивно оцінити аварійну ситуацію та надати пояснення щодо причин і обставин її виникнення, а складений членами комісії акт від 02.08.2018 року № 234 не містить відомостей про особу, яка була головою комісії.

Слід також зазначити, що з наданої позивачем копії акту від 02.08.2018 року № 234 взагалі не вбачається підписання цього документа членами комісії (інженером Зелінським О.Р., майстром рем. дільниці Павленком В.П., слюсарем-сантехніком Ільїним Ю.П.), а також іншими особами, як це передбачено Правилами. Означений акт не містить й відомостей про ознайомлення з його змістом мешканців квартир (орендаря за Договором оренди).

Крім того, у матеріалах справи відсутні належні докази, які свідчать про перебування на балансі відповідача пошкодженого трубопроводу, так само як і документи, які підтверджують сам факт пошкодження (аварії) цього трубопроводу зовнішніх водопровідних мереж та затоплення вищенаведеного нежитлового підвального приміщення внаслідок таких обставин.

Отже, акт від 02.08.2018 року не є належним доказом встановлення вини відповідача, його протиправної поведінки та причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою і збитками, тоді як інші докази на підтвердження, зокрема, протиправної поведінки та вини Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" у затопленні підвального приміщення, розташованого у місті Києві по вулиці Лютеранській, 27/29 в офісі № 1, у матеріалах справи відсутні.

У той же час наявні у матеріалах справи копії акту огляду пошкодженого майна від 05.10.2018 року № 1-05, а також Звіту від 24.10.2018 року № 10/11-24 про незалежну оцінку розміру матеріального збитку, завданого об`єкту оцінки, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 27/29, складених суб`єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю "Бюро інвентаризації оцінки та експертизи", містять інформацію лише про розмір матеріального збитку та не свідчать про одночасну наявність протиправної поведінки відповідача; збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та завданими збитками та вину відповідача.

Крім того, у наведених документах зазначено про те, що аналіз причини, джерела та дати пошкодження майна, що було виявлено у нежитловому підвальному приміщенні офісу 1 в житловому будинку № 27/29 по вулиці Лютеранській, оцінювачем не проводився, тоді як для з`ясування вищевказаних обставин необхідним є проведення додаткової будівельно-технічної експертизи. Разом із тим, така експертиза проведена в рамках справи № 910/12665/21 не була (у тому числі на замовлення учасників справи), клопотання про призначення відповідної експертизи сторонами у справі не заявлялися.

За таких обставин, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем того, що подія, яка зумовила залиття нежитлового приміщення офісу 1 за адресою: м. Київ, вул. Лютеранська, 27/29, сталася внаслідок протиправних дій саме відповідача.

З огляду на викладене, позивачем не доведено існування таких складових елементів цивільного правопорушення, як вина відповідача, протиправність поведінки останнього та причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та збитками, що виключає можливість покладення на Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" обов`язку з відшкодування спірної суми збитків.

Суд також звертає увагу на те, що за наявними у матеріалах справи доказами страхова подія відбулася 30.07.2018 року. Водночас за умовами пунктів 9.1, 9.7 Договору оренди останній є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє до 29.03.2018 року включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються відповідним договором, який є невід`ємною частиною цього договору.

Проте матеріали справи не містять доказів продовження дії Договору оренди його сторонами шляхом оформлення цієї пролонгації відповідним договором, зокрема, до моменту настання страхової події 30.07.2018 року.

Згідно зі статтею 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27 жовтня 1993 року (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23.10.1996 року (пункт 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.

Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку не довів належними і допустимими доказами наявності тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог, у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" збитків у розмірі 5 389,40 грн. слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача компенсації останньому не підлягають та залишаються за Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Універсальна".

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 126, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 05.10.2021 року.

Суддя В.С. Ломака