ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"05" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/2904/21

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши заяву Фермерського господарства «Олена К» б/н від 04.10.2021 року (вх. №285/21 від 04.10.2021 року) про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, шляхом накладення арешту на земельні ділянки, заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також, будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також, інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельні ділянки

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла заява Фермерського господарства «Олена К» б/н від 04.10.2020 року (вх. №285/21 від 04.10.2021 року) про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами №:09:079:0053, :25:064:0001, :09:078:0001, :25:062:0613, :25:089:0048, :25:062:0612, заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також, будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також, інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельні ділянки з кадастровими номерами №:09:079:0053, :25:064:0001, :09:078:0001, :25:062:0613, :25:089:0048, :25:062:0612.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що на підставі наказів ГУ Держземагенства (Держгеокадастр) у Київській області від 14.10.2014 року №10-7508/15-14-сг, від 24.02.2014 року №КИ/:25:064/00013863, від 24.02.2014 року №КИ/:25:062/00013862, від 23.10.2014 року №10-8200/15-14-сг, від 01.08.2013 року №КИ/:02:089/0:003900, від 01.08.2013 року №КИ/:25:062/00003901 між ГУ Держземагенства (Держгеокадастру) у Київській області та ОСОБА_1 було укладено оговори оренди земельних ділянок №31-2014 від 26.12.2014 року, №24-2014 від 29.04.2014 року, №23-2014 від 29.04.2014 року, №30-2014 від 26.12.2014 року, №18 від 31.10.2013 року, №19 від 31.10.2013 року.

16.12.2014 року на підставі положень Закону України «Про фермерське господарство» ОСОБА_1 створено та зареєстровано Фермерське господарство «ОЛЕНА К» та з цього моменту, як зазначає заявник, на підставі статей 8, 12, 14 Закону України «Про фермерське господарство» право користування земельними ділянками перейшло до юридичної особи.

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 року та наказу ГУ Держгеокадастру у Київській області про передачу земельних ділянок державної форми власності у комунальну власність від 13.06.2019 року, земельні ділянки, які перебували в оренді, перейшли до комунальної гласності Територіальної громади м. Березань в особі Березанської міської ради Київської області.

Заявник зазначає, що 24.09.2021 року йому стало відомо, що Березанською міською радою Київської області 23.09.2021 року прийнято рішення про припинення (розірвання) договорів оренди землі, які перебувають у користуванні Фермерського господарства «ОЛЕНА К». На думку заявника, зазначене рішення про припинення договорів оренди землі Фермерського господарства «ОЛЕНА К» прийнято всупереч вимогам чинного законодавства без залучення користувача до розгляду даного питання у порядок та спосіб, передбачений Законами України «Про місцеве самоврядування» та «Про оренду землі», повідомлень про намір розірвання (припинення) договору на адресу користувача не надходило, вказане рішення про припинення (розірвання) договорів оренди землі на офіційному сайті Березанської міської ради Київської області не опубліковано.

Враховуючи викладене, на думку заявника, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до неможливості захисту порушених прав позивача, а також, втрати ФГ «Олена К» відповідного права на земельні ділянки і посіви, які на них знаходяться, а Березанська міська рада Київської області, в свою чергу, буде мати можливість здійснити передачу земельних ділянок в оренду або у власність іншим особам, що в подальшому унеможливить виконання судового рішення.

А тому, з метою уникнення можливого подальшого відчуження відповідачем нерухомого майна - земельних ділянок, заявник просить суд задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову б/н від 04.10.2021 року (вх. №285/21 від 04.10.2021 року) судом встановлено наступне.

За змістом ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити, зокрема, вчинення відповідачем дій, спрямованих на реалізацію майна чи підготовчі дії до його реалізації, тощо.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18.

З огляду на зазначене, за твердженням заявника, вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. І навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Дослідивши подані заявником до заяви докази, суд з урахуванням вищевказаних приписів законодавства зазначає, що посилання заявника на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду мотивовані наведеними вище обставинами безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

Крім того, оцінка дій відповідача, на незаконності яких наголошує заявник, стосовно нерухомого майна, яке є предметом даної заяви, судом буде надана за результатом розгляду справи (у разі звернення до суду з відповідним позовом) по суті на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів. При цьому, заявник не повідомляє жодних обставин стосовно вчинення певних дій з об`єктами нерухомого майна станом на момент звернення до суду із даною заявою про забезпечення позову. Тобто, суду не доведено, що описані події свідчать про можливість утруднення виконання судового рішення на даний час.

В силу вимог положень процесуального закону, що стосується забезпечення позову, заявник має надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення в період пред`явлення позову до суду. Зокрема, докази щодо реалізації чи підготовчі дії щодо реалізації майна тощо. Проте, у поданій заяві заявник послався лише на потенційну можливість виникнення заявлених у заяві обставин.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11.03.2019 року у справі №904/4795/18.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

В поданій заяві про забезпечення позову міститься лише міркування та припущення заявника про можливе утруднення або неможливість виконання рішення суду. Заявник не повідомляє жодних обставин стосовно вчинення певних дій зі сторони відповідача, які можуть свідчити про можливе утруднення або неможливість виконання рішення на момент пред`явлення заяви до суду.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд також зазначає, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 ГПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається заявником в письмовій формі і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Однак, заявником, в порушення вказаних норм, в поданій заяві не зазначено предмет позову намір подати який має заявник. Зазначене позбавляє суд можливості здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможним такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

За таких обставин, зважаючи на безпідставність та необґрунтованість, заява про забезпечення позову, є передчасною та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Фермерському господарству «Олена К» у задоволенні заяви б/н від 04.10.2021 року (вх. №285/21 від 04.10.2021 року) про забезпечення позову до подання позовної заяви, відповідно до ч. 2 ст. 136 ГПК України, шляхом накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :09:079:0053, :25:064:0001, :09:078:0001, :25:062:0613, :25:089:0048, :25:062:0612 та заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також, будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також, інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно - земельні ділянки з кадастровими номерами :09:079:0053,:25:064:0001, :09:078:0001,:25:062:0613, :25:089:0048,:25:062:0612.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту її складення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д.Г. Заєць