РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.09.2021Справа № 910/7537/21

За позовом Фізичної особи-підприємця Мартинюк Валентини Федорівни

до Національної поліції України

третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Проф Едвайс»

про стягнення 196.500,00 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Смітюх І.І., ордер серії АІ № 1111680 від 07.05.2021

від відповідача Рогова І.А., самопредставництво

від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

12.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Мартинюк Валентини Федорівни до Національної поліції України про стягнення 196.500,00 грн шкоди, завданої неправомірними діями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на підставі договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 15.02.2018, є власницею групи приміщень № 9 розташованих на четвертому поверсі нежитлової будівлі АДРЕСА_1. Вказані приміщення позивачем було передано в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Проф Едвайс» на підставі договору № 10/01/2019 від 10.01.2019. 29.01.2021, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва № 757/3545/21-к від 25.01.2021, слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України було проведено обшук четвертого та п`ятого поверхів вищевказаного офісного приміщення. 31.05.2021 позивачем було виявлено значні пошкодження належного їй нерухомого майна, які було спричинено діями правоохоронців під час проведення обшуку. 02.02.2021 позивач звернувся до ПП «Експертзабезпечення» з проханням оцінити завдану шкоду, у зв`язку з чим останнім надано звіт про незалежну оцінку майнових прав, відповідно до якого понесений позивачем матеріальний збиток становить 196.500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 відкрито провадження у справі № 910/7537/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 08.06.2021; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Проф Едвайс».

Даною ухвалою зобов`язано відповідачів протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач ухвалу суду від 18.05.2021, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 24.05.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 194.

31.05.2021 відповідачем до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Представник відповідача 31.05.2021 ознайомився з матеріалами справи. що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою представника відповідача.

07.06.2021 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на те, що 29.01.2021 слідчим ГСУ НПУ Міським І.І. на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2021 проведено обшук, за адресою: АДРЕСА_1, четвертий та п`ятий поверх. Обшук проводився спільно з працівниками Департаменту кіберполіції Національної поліції України, на підставі доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, а також працівників батальйону ТОР УПП у м. Києві ДПП НП України. Прибувши за вказаною адресою, на законну вимогу слідчого, двері до приміщення ніхто не відчинив. Тому з метою виконання ухвали суду та запобіганню можливого знищення речових доказів, працівниками поліції, за вказівкою слідчого відчинено двері обшукованого приміщення за допомогою спеціальних інструментів, шляхом їх пошкодження. При цьому наголошує, що вказані крайні міри було застосовано працівниками поліції, у зв`язку із неможливістю потрапити до приміщення іншим шляхом, та ігноруванням законних вимог присутніми у приміщенні особами. За ст. 236 КПК України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті. Пошкодження вхідних дверей можна було б уникнути при добровільному відчиненні дверей на законну вимогу працівників поліції. При цьому була обґрунтована підстава вважати, що в цей час могли бути знищені чи спотворені речові докази. Щодо доводів позивача з приводу виведення з ладу та пошкодження відео камер, що знаходились у приміщенні відповідач зазначає, що наявність відео камер у приміщенні не була пояснена присутніми особами, тобто ними не було надано жодних пояснень чи працюють вони, не можна було встановити на який носій інформації здійснюється запис відео чи не здійснюється трансляція в режимі «онлайн». У зв`язку з чим, було прийнято рішення про зміну ракурсу об`єктиву камер, а саме їх було переміщено в іншу сторону, з метою не допущення здійснення відео фіксації не передбаченим КПК України способом та недопущення розголошення таємниці досудового розслідування. При цьому цілісності відео камер порушено не було. Вказане підтверджується записами, які були долучені позивачем до позовної заяви, під час перегляду яких встановлено, що після зміни ракурсу об`єктиву відео камери вона продовжує працювати та записувати відео. Стосовно тверджень умисного пошкодження працівниками поліції міжкімнатних дверей та стелі однієї із кімнат, зазначає, що виявлені у приміщенні особи під час обшуку, відчинити замкнені двері не погодились. Тому у даному випадку існували підстави вважати, що у замкненому приміщенні могли бути речі та предмети, що мали істотне значення для кримінального провадження, а також могли бути знищені зацікавленими особами. Будь-яких судових рішень, про визнання протиправними дій слідчого на даний час не має, а тому відсутні підстави для стягнення шкоди.

07.06.2021 відповідачем до суду подано клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем Державну казначейську службу України.

07.06.2021 від третьої особи до суду надійшли пояснення по справі, в яких третя особа позовні вимоги позивача підтримала повністю.

В підготовчому засіданні 08.06.2021 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, по відмову в задоволенні клопотання відповідача про залучення до справи співвідповідача з огляду на наступне

Позивач в підготовчому засіданні 08.06.2021 проти задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у справі співвідповідача заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

З огляду на відсутність відповідної згоди позивача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про залучення до участі у справі співвідповідача.

В підготовчому засіданні 08.06.2021 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 17.06.2021.

14.06.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що проводячи обшук, слідчий має уникати не викликаних необхідністю пошкоджень дверей, замків та інших предметів. В даному випадку, при входу в офіс був зазначений номер телефону, дзвінок на який забезпечив би безперешкодне проникнення у житло, проте як вбачається з відео, слідчий прибув на місце саме з метою пошкодження майна, оскільки: 1) не вживаючи будь-яких заходів направлених на входження до обшукованого приміщення без пошкодження чужого майна, за відсутності достатніх для цього фактичних і правових підстав, без спроби зв`язатися з володільцем офісного приміщення для безперешкодного входу, відразу - через 1 хвилину після прибуття на місце обшуку, о 10:44 год. надав вказівку працівникам підрозділу тактико-оперативного реагування (надалі - «ТОР»), із застосуванням спеціальних інструментів (болгарки, лому) вирізати та виламати дверний замок і дверні завіси, що зафіксовано на відеофайлі з камери спостереження; 2) працівники поліції прибули на місце проведення обшуку вже із спеціальними інструментами (болгарка, лом) і не намагались відчинити двері, чи викликати служби, які можуть це зробити; 3) о 10:55 год., коли двері ще не були повністю пошкодженими, адвокатом було здійснено дзвінок слідчому Міському І.І. з проханням зачекати приїзду адвокатів АО «Лещенко, Дорошенко і партнери» Дорошенка К.К. та Кенюка A.B., котрі прибудуть упродовж 1 години і забезпечать безперешкодне входження до обшукованого приміщення. Він погодився, однак вказівки припинити зрізання дверей, співробітниками спецпідрозділу не надав. 4) після зухвалого проникнення до приміщення, працівники поліції, не пропонуючи присутнім у офісі працівникам відчинити окремі міжкімнатні двері, почали умисно виривати з них дверні ручки; 5) працівники поліції не змінювали ракурс камери і не закривали їх, а просто збивали та виводили їх з ладу підручними засобами. Твердження відповідача, що неправомірність дій працівників поліції має бути підтвердженим належним доказом - саме рішенням суду, що має преюдиціальне значення є помилковими та таким, що суперечить законодавству України та судій практиці, що склалась. Позивач вважає, що під час обшуку працівники правоохоронного органу вчинили умисні дії, які не викликані та не зумовлені об`єктивною потребою, що призвели до пошкодження чужого майна. Заперечує проти задоволення клопотання відповідача по залучення співвідповідача.

В підготовчому засіданні 17.06.2021 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.07.2021.

Позивач в судовому засіданні 06.07.2021 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач-1 в судовому засіданні 06.07.2021 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

В судовому засіданні 06.07.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.08.2021.

В судовому засіданні 19.08.2021 позивачем подано клопотання про залучення до матеріалів справи доказів в підтвердження розміру витрат позивача на правничу допомогу.

В судовому засіданні 19.08.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 07.09.2021.

В судовому засіданні 07.09.2021 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 14.09.2021.

В судовому засіданні 14.09.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно наявного в матеріалах справи договору купівлі-продажу частки нежитлової будівлі від 15.02.2018 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Мартинюк Валентина Іванівна є власницею групи приміщень № 9, розташованих на четвертому поверсі нежитлової будівлі (літера «А») за адресою: АДРЕСА_1 .

10.01.2019 між Фізичною особою-підприємцем Мартинюк Валентиною Федорівною (орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проф Едвайс» (орендар, третя особа) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 10/01/2019, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду, тобто в тимчасове і платне користування нежитлове приміщення площею 170 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення офісу.

Відповідно до п. 1.2 договору вступ орендаря у тимчасове користування нежитловим приміщенням настає з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі нежитлового приміщення.

Згідно акту прийому-передачі від 01.02.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 170 кв.м.

29.01.2021 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2021 у справі № 757/3545/21-к старшим слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000698 від 15.11.2018 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1, четвертий та п`ятий поверх.

Спір виник у зв`язку з тим, що на думку заявника позову, внаслідок протиправних дій правоохоронних органів під час проведення обшуку пошкоджено належне позивачеві майно, а саме вхідні та міжкімнатні двері, стіни та стелі, а тому відповідач на підставі ст.ст. 1173, 1174, 1176 Цивільного кодексу України має відшкодувати вартість завданої позивачу шкоди, яка згідно звіту про незалежну оцінку Приватного підприємства «Експертзабезпечення» від 02.02.2021 становить 196.500,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Статтею 2 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що завданням поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави.

Згідно ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію» у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Приписами ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Статтею 8 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 17 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України слідчий - службова особа органу Національної поліції, органу безпеки, органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, органу державного бюро розслідувань, органу Державної кримінально-виконавчої служби України, підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 233 Кримінального процесуального кодексу України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якої метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Статтею 234 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2021 у справі № 757/3545/21-к вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що невідомі особи на території України вчиняють шахрайське заволодіння грошовими коштами осіб, шляхом використання електронно-обчислювальної техніки.

Встановлено, що до вчинення протиправних дій причетні особи, які у своїх протиправних цілях використовують інтернет-ресурси https://daxioma.com та https://kiev.freshforex.com.

Так, принцип діяльності інтернет-ресурсів https://daxioma.com та https://kiev.freshforex.com побудований на теорії фінансової піраміди, в першу чергу до зацікавленої особи починають дзвонити співробітники брокера з рекомендацією якомога швидше відкрити рахунок на їхніх платформах. Сума першого внеску приблизно 250 євро. Після чого до клієнта нібито прикріплять особистого аналітика, який буде розповідати, як саме краще використовувати гроші на рахунку.

В подальшому перші кілька днів співробітники платформи «підіграють» трейдеру, щоб у нього склалося враження, що вказані ресурси являються чесними і прозорими. Після чого аналітик починає активно рекомендувати внести більший депозит в кілька тисяч євро, нібито для того, щоб збільшити прибутковість торгівлі.

Після цього здійснюється основний етап шахрайських дій. Як тільки клієнт вносить велику суму грошових коштів на вказані ресурси, його рахунок починають штучно «обготівковувати», аналітик надає неправильні рекомендації шляхом введення в оману клієнта, в результаті чого баланс стрімко рухається до нульової позначки.

Встановлено, що вказані особи здійснюють протиправну діяльність із дотриманням методів та засобів конспірації, зокрема вищезазначені веб-ресурси розміщуються на серверному обладнанні компанії «CloudFlare Inc.» США, що унеможливлює встановлення фактичного місця розташуванні ІР-адрес серверів. Також реєстрації доменних імен здійснювалися за допомогою аналогічних ресурсів на підставних осіб. Дзвінки потерпілим здійснювалися із використанням VoIP телефонії (віртуальний АТС). Інформація розміщена на веб-ресурсах являється не дійсною, зокрема номери телефонів не працюють, зазначені неіснуючі адреси офісів компанії в різних країнах.

В ході виконання доручення, встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , на четвертому та п`ятому поверсі (приміщення під умовним позначенням на дверях « 401») розміщені офіси з яких безпосередньо здійснюється шахрайське заволодіння грошовими коштами та координація інших офісів по всій території України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2021 у справі № 757/3545/21-к надано дозвіл слідчим групи слідчих у кримінальному провадженні за № 0000698: начальникові відділу ГСУ Національної поліції України Момотюку Олександру Борисовичу, старшому слідчому в ОВС ГСУ Національної поліції України Кириченку Дмитру Олександровичу, старшому слідчому в ОВС ГСУ Національної поліції України Гіріч Лідії Олександрівні, старшому слідчому в ОВС ГСУ Національної поліції України Міському Івану Івановичу, старшому слідчому СВ Ужгородського РВП ГУНП в Закарпатській області Нагорняку Антону Антоновичу, слідчому СВ Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області Тищенко Інні Олексіївні, слідчому СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Огаренку Святославу Костянтиновичу, іншим слідчим групи слідчих, прокурорам у кримінальному провадженні на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1, четвертий та п`ятий поверх, а саме група приміщень № 31, загальною площею 64,6 кв.м, розташована на четвертому поверсі, група приміщень №o 32, загальною площею 80,7 кв.м, розташована на четвертому поверсі, група приміщень № 33, загальною площею 47,6 кв.м, розташована на четвертому поверсі, група приміщень № 37, загальною площею 64 ,9 кв.м, розташована на п`ятому поверсі, група приміщень № 38, загальною площею 82,2 кв.м, розташована на п`ятому поверсі, група приміщень № 39, загальною площею 47,9 кв.м, розташована на п`ятому поверсі, загальною площею 1103,3 кв.м, група приміщень № 9 літ. А, загальною площею 362,8 кв.м, що перебуває в користуванні невідомих осіб, та належать на праві власності ОСОБА_2 , ТОВ «Буд Люкс», Мартинюк Валентині Федорівні , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , МКП «Побутсервіс», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ПКОВ «Делтакс Менеджмент Лімітед», ОСОБА_10 , ТОВ «Ароматика», ТОВ «Бат Груп Плюс», ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ТОВ «Ароматика», ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , Асоціація «Міжнародна асоціація екологічної медицини», ОСОБА_17 , ТОВ «Сіті Рієлті», ОСОБА_18 , ТОВ «Таунбуд», ТОВ «Артбуд Україна», ТОВ «Буд Люкс», ТОВ «Ріал Сервіс Плюс», з метою виявлення та вилучення речей, предметів та документів, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме:

- цифрових носіїв електронної інформації (флеш-карт будь-якого формату, USB-Flash носіїв, носіїв на жорстких магнітних дисках (HDD), носіїв на твердотільних дисках (SSD), оптичні диски CD, DVD, Blu-ray Disc, комп`ютерів (СБПК, монітор, клавіатура), планшетів, ноутбуків із зарядними пристроями (ППК), мобільних телефонів із сім-картами тощо), пристроїв та приладів, які забезпечують доступ до локальної мережі, всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, у тому числі призначених для з`єднання декількох вузлів комп`ютерної мережі в умовах одного чи декількох сегментів мережі, блокноти та чорнові записи із відомостями щодо переліку третіх осіб із їхніми персональними банківськими даними (номерами банківських платіжних карток, номерами телефонів, інше).

29.01.2021 на підставі вказаної ухвали старшим слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України в рамках здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000698 від 15.11.2018 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1, четвертий та п`ятий поверх.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 Кримінального процесуального кодексу України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

Відповідно до ч. 6 ст. 236 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті.

Судом з наданого відеозапису на флеш-носії Apacer встановлено, що пошкодження вхідних дверей, міжкімнатних дверей та прилеглого до них майна (стелі, підлога) відбулось внаслідок того, що особи, які перебували в приміщеннях, що підлягали обшуку на вимогу слідчого вхідні двері до приміщення одразу не відкрили. Тому з метою запобігання можливого знищення речових доказів (на електронних носіях) було застосовано крайні міри щодо відчинення дверей шляхом їх пошкодження.

Суд погоджується з твердженням відповідача, що пошкодження майна можна було б уникнути при добровільному відчиненні дверей на законну вимогу працівників поліції. При цьому була обґрунтована підстава вважати, що в цей час могли бути знищені чи спотворені речові докази.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Слід відзначити, що обшук у приміщенні позивача був здійснений в рамках кримінального провадження № 0000698 від 15.11.2018 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2021 у справі № 757/3545/21-к. При цьому доказів визнання недійсною ухвали слідчого судді або доказів визнання протиправними дій слідчого в судовому порядку не подано.

З огляду на викладене та враховуючи положення ч. 6 ст. 236 Кримінального процесуального кодексу України судом встановлена відсутність неправомірності в діях відповідача.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно з частиною 2 цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, наведеними у статті 1166 цього Кодексу, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені у статті 1176 Цивільного кодексу України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою для покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 1176 Цивільного кодексу України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування положень частини 1 статті 1176 Цивільного кодексу України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 цього Кодексу.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, ці норми не заперечують обов`язкової наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у виді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 908/2202/18, від 02.03.2020 у справі № 910/434/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 2, ч. 1 ст. 170 Цивільного кодексу України учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

Дії (бездіяльність) відповідного органу, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно, встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та про відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги те, що відсутня встановлена належним чином протиправність дій відповідача, що свідчить про відсутність інших складових як то причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та заподіяною шкодою, а отже не встановлено складу правопорушення, необхідного для застосування такої міри деліктної відповідальності як стягнення шкоди, позовні вимоги позивача щодо стягнення шкоди є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Мартинюк Валентини Федорівни є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 28.09.2021.

СуддяВ.В. Сівакова