ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29 вересня 2021 року Справа № 903/445/21

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу №903/445/21

за позовом керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Пасевич Алли Іванівни, смт. Любешів

відповідача-2: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях

третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відокремленого структурного підрозділу "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету"

про визнання договору оренди недійсним та повернення орендованого майна,

за участю представників:

від позивача: н/з,

від відповідача-1: н/з,

від відповідача-2: Бойко Ю.А. (діє в порядку самопредставництва),

від третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: н/з,

В судовому засіданні взяла участь Лопоха О.С. - прокурор відділу Волинської обласної прокуратури (службове посвідчення №059394 від 25.01.2021),

в с т а н о в и в:

14.06.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява №51-641 вих-21 від 09.06.2021 керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, в якій прокурор просить:

- визнати недійсним договір оренди індивідуально-визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, від 14.03.2011 № 593, про передачу в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного майна: частини нежитлового приміщення гуртожитку Любешівського технічного коледжу загальною площею 28,9м2, що знаходиться за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, смт Любешів, вул. Брестська, 5, із змінами, внесеними додатковими договорами до нього від 12.03.2014 № 1 та від 10.03.2017 № 2, які укладені регіональним відділенням Фонду держмайна України по Волинській області, а також додатковими договорами від 06.03.2020 № 3 та від 16.02.2021 № 4, які укладені його правонаступником - регіональним відділенням Фонду держмайна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях з фізичною особою-підприємцем Пасевич А.І.;

- зобов`язати фізичну особу-підприємця Пасевич Аллу Іванівну (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) повернути за актом прийому-передачі частину приміщення відокремленого структурного підрозділу "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету" площею 28,9м2, що знаходиться за адресою: Волинська обл., Камінь- Каширський район, смт Любешів, вул. Брестська, 5, балансоутримувачу відокремленому структурному підрозділу "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету" (, 44201, Волинська обл., Камінь-Каширський район, смт Любешів, вул. Брестська, 7).

В позовній заяві прокурор також просив залучити третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, відокремлений структурний підрозділ "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету", посилаючись на те, що приміщення гуртожитку знаходяться на балансі Любешівського технічного фахового коледжу.

Ухвалою суду від 22.06.2021 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 07.07.2021; встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 06.07.2021 року; залучено третьою особою на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відокремлений структурний підрозділ "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету"; встановлено третій особі на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відокремленому структурному підрозділу "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету" строк для подання пояснень на позовну заяву до 06.07.2021 року.

06.07.2021 від третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відокремленого структурного підрозділу "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету" надійшли пояснення на позовну заяву №1240 від 05.07.2021, в яких третя особа вважає, що договір оренди індивідуально-визначеного майна, що належить до державної власності № 593 від 14.03.2011 року про передачу в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного майна: частини нежитлового приміщення гуртожитку Любешівського технічного коледжу Луцького НТУ, загальною площею 28,9 м.кв., що знаходиться за адресою: Волинська обл., смт Любешів, вул. Брестська, укладений з дотриманням вимог законодавства. Посилається на те, що укладення договору оренди та його пролонгація відбувались з дотриманням норм діючого на момент укладення договору оренди законодавства; орендоване приміщення гуртожитку за договором оренди має службово-побутовий характер, тому до передачі його в оренду, для забезпечення освітніх цілей навчального закладу воно не використовувалось. Потреба у користуванні орендованим приміщенням для організації навчально-виховного процесу або роботи адміністрації закладу освіти не є нагальною, використання майна не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються та працюють в коледжі, а мета оренди приміщень коледжу частково збігається з інтересами коледжу для забезпечення освітнього процесу та обслуговування учасників освітнього процесу; ФОП Пасевич А.І. як орендар є сумлінним платником орендних платежів, ніяких зауважень щодо її роботи від учасників освітнього процесу чи адміністрації закладу освіти, не надходило.

06.07.2021 від керівника окружної прокуратури надійшло клопотання № 51-855 вих21 від 02.07.2021 про приєднання до матеріалів справи письмового доказу - листа Міністерства освіти і науки України від 10.06.2021 №1/11-4183.

В судовому засіданні 07.07.2021 представник відповідача-2 пояснив, що відзив на позов відповідач-2 надіслав суду та іншим учасникам справи поштою 06.07.2021.

Станом на 07.07.2021 відзив на позов відповідача-2 до суду не надходив.

Прокурор в судовому засіданні 07.07.2021 клопотання № 51-855 вих21 від 02.07.2021 про приєднання до матеріалів справи письмового доказу підтримала, а також просила надати час для ознайомлення з поясненнями третьої особи та відзивом відповідача-2.

Клопотання керівника окружної прокуратури № 51-855 вих21 від 02.07.2021 про приєднання до матеріалів справи письмового доказу судом задоволено.

Відповідно до ч.ч. 2,8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Оскільки позовну заяву Камінь-Каширською окружною прокуратурою подано до суду 14.06.2021, а лист Міністерства освіти і науки України від 10.06.2021 №1/11-4183 надіслано до Камінь-Каширської окружної прокуратури 25.06.2021, Камінь-Каширська окружна прокуратура не могла подати вказаний доказ до суду у встановлені законом строки з причин, що не залежали від неї.

Ухвалою суду від 07.07.2021 підготовче засідання було відкладено на 04.08.2021; запропоновано прокурору, позивачу подати суду у строк до 02.08.2021 року відповідь на відзив на позов відповідача-2.

08.07.2021 від відповідача-2 надійшов відзив №14-11-03735 від 05.07.2021 на позов, в якому відповідач-2 просив позов керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури залишити без задоволення.

19.07.2021 від керівника Камінь-Каширської окружної прокуратури до суду надійшла відповідь на відзив відповідача-2 №51-909 вих-21 від 12.07.2021, в якій керівник окружної прокуратури просив відхилити заперечення відповідача-2, наведені у відзиві, позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні 04.08.2021 представник відповідача-1 звернувся з клопотанням про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з необхідністю подання доказів та у зв`язку з тим, що договір надання юридичних послуг з ним було укладено лише 04.08.2021; також просив продовжити строк проведення підготовчого провадження.

З метою забезпечення відповідачу-1 права на захист, клопотання представника відповідача-1 про відкладення судового засідання було задоволено та відкладено підготовче засідання на 01.09.2021; продовжено проведення підготовчого провадження на 30 днів - до 20.09.2021 включно.

В судове засідання 01.09.2021 представники позивача, відповідача-1, третьої особи на стороні відповідачів, не з`явилися. Позивач, відповідач-1 та третя особа були належним чином повідомлені про судовий розгляд.

В судовому засіданні 01.09.2021 прокурор, представник відповідача-2 висловили думку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Станом на 01.09.2021 інших заяв та клопотань від прокурора, представників сторін та третьої особи не надходило.

Ухвалою суду від 01.09.2021 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 15.09.2021.

В судове засідання 15.09.2021 представники позивача, відповідача-1, третьої особи на стороні відповідачів, не з`явилися. Позивач, відповідач-1 та третя особа були належним чином повідомлені про судовий розгляд.

15.09.2021 від відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що відповідач-1 не може своєчасно прибути в судове засідання, а його представник - адвокат Стасюк О.Л. не повідомлений про судовий розгляд та 15.09.2021 зайнятий на проведенні слідчих дій.

Клопотання відповідача-1 про відкладення судового засідання залишено судом без задоволення з огляду на те, що явка представника відповідача-1 в судове засідання не визнавалась обов`язковою. Відповідач-1 - ФОП Пасевич А.І. був належним чином повідомлений про судовий розгляд, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №415.

Прокурор в судовому засіданні 15.09.2021 позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні 15.09.2021 позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити.

На підставі ст. 216 ГПК України в судовому засіданні 15.09.2021 було оголошено перерву до 29.09.2021.

В судове засідання 29.09.2021 представники позивача, відповідача-1, третьої особи на стороні відповідачів, не з`явилися. Позивач, відповідач-1 та третя особа були належним чином повідомлені про судовий розгляд, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача-2, суд дійшов висновку про те, що вимога прокурора в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України обґрунтована і підлягає до задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право також звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 53 цього ж Кодексу у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України №3-рп/99 від 08.04.1999 під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Крім цього, як роз`яснив Конституційний Суд України в своєму рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999, поняття "інтереси держави" є оціночним. Прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Відповідно до ст. 53 Конституції України держава забезпечує доступність і безоплатність освіти в державних та комунальних навчальних закладах, розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти.

Згідно із ч. 1 ст. 5 Закону України "Про освіту" освіта є державним пріоритетом, що забезпечує інноваційний, соціально-економічний і культурний розвиток суспільства. Фінансування освіти є інвестицією в людський потенціал, сталий розвиток суспільства і держави.

Невиконання встановлених законодавством норм у вказаній сфері порушує інтереси держави в частині гарантування доступності та розвитку освіти.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 5 Закону України "Про фахову передвищу освіту" визначено, що державна політика у сфері фахової передвищої освіти ґрунтується на принципах сприяння сталому розвитку суспільства шляхом підготовки конкурентоспроможного людського капіталу та створення умов для здобуття освіти протягом життя.

Згідно з п.п. 1, 2, 4, 13 ч. 1 ст. 29 Закону України «Про фахову передвищу освіту» основними завданнями закладу фахової передвищої освіти є: забезпечення реалізації права громадян на фахову передвищу освіту; підготовка кадрів з фаховою передвищою освітою для потреб економіки та суспільства, забезпечення якості фахової передвищої освіти; участь у забезпеченні суспільного та економічного розвитку держави шляхом формування людського капіталу; ефективне використання майна і коштів для провадження освітньої діяльності.

Частиною 5 ст. 63 Закону України ''Про освіту" (в редакції 1991 року) та ч. 4 ст. 80 діючого Закону України "Про освіту" встановлено імперативну заборону на передачу в оренду майна закладів освіти для цілей, що не пов`язані з освітнім процесом.

Відповідно до п. 1 розділу I Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2019 № 1452, гуртожиток закладу освіти є частиною його цілісного майнового комплексу, керівництво яким здійснює керівник такого закладу. Пунктами 1,3, і 5 розділу II вказаного Положення встановлено, що гуртожитки закладів освіти використовуються для проживання здобувачів вищої та фахової передвищої освіти під час навчання у закладі освіти за очною (денною), заочною формою здобуття освіти, які не мають постійного місця проживання за місцем розташування закладу освіти. Усі приміщення гуртожитку мають використовуватися за їх функціональним призначенням. Адміністрація гуртожитку закладу освіти зобов`язана забезпечити у гуртожитку належні умови для проживання, самостійної роботи, відпочинку, заняття фізичною культурою і спортом, а також дотримання відповідних санітарно-гігієнічних норм і правил, проведення поточного та капітального ремонтів приміщень й обладнання, а також створити умови для користування гуртожитком осіб з особливими потребами та маломобільними групами населення.

Пунктами 2, 4 Положення про учнівський та студентський гуртожиток Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету, затвердженого ректором Луцького НТУ 21.12.2014, учнівський та студентський гуртожиток коледжу призначений для проживання І на період навчання іногородніх учнів, студентів. Житлова площа та місця загального користування в гуртожитку не підлягають приватизації, обміну, закладанню, бронюванню і здаванню для проживання сторонніх осіб чи наймання з іншою метою. Кожне приміщення в гуртожитку повинне мати функціональне призначення.

Згідно з технічним паспортом на гуртожиток, виготовленим ТОВ «Бюро інвентаризації Ковель» 01.10.2019, а саме: плану першого поверху та експлікації до плану, передане в оренду ФОП Пасевич А.І. приміщення площею 28,9 м2 за призначенням відноситься до кабінетів.

Порушення інтересів держави у цій справі полягає в тому, що приміщення гуртожитку закладу освіти, що є державним майном, не використовується за цільовим призначенням - для проживання іногородніх учнів та студентів, для організацій їх самостійної роботи, відпочинку, заняття фізичною культурою і спортом тощо, а фактично передані суб`єкту господарювання для зайняття підприємницькою діяльністю та одержання від цього відповідного прибутку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", регіональні відділення Фонду державного майна України здійснюють державну політику у сфері оренди державного майна.

Статтею 2 Закону України "Про Фонд державного майна України" визначено, що діяльність Фонду ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Як зазначив керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури в позовній заяві, необхідність захисту інтересів держави зумовлена тим, що внаслідок порушень, допущених під час передачі в оренду державного майна, приміщення гуртожитку закладу освіти, що є державним майном, не використовується за цільовим призначенням - для проживання іногородніх учнів та студентів, для організацій їх самостійної роботи, відпочинку, заняття фізичною культурою і спортом тощо, а фактично передані суб`єкту господарювання для зайняття підприємницькою діяльністю та одержання від цього відповідного прибутку.

Оскільки Міністерство освіти і науки України не вживає належних заходів, спрямованих на захист державного майна від його нецільового використання, у Камінь-Каширської окружної прокуратури є підстави для здійснення представництва інтересів держави в суді.

З огляду на наведені норми законодавства, зважаючи на те, що в оренду відповідачу передано майно державної форми власності, керівник Камінь-Каширської окружної прокуратури обґрунтовано звернувся з позовною заявою до господарського суду, належним чином обґрунтувавши у позовній заяві необхідність такого звернення та порушення інтересів держави в особі Міністерство освіти і науки України у спірних правовідносинах.

Тому судом не взято до уваги доводи відповідача-2, викладені у відзиві від 05.07.2021, щодо необґрунтованості представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України.

14.03.2011 року між РВ ФДМУ по Волинській області як орендодавцем та Фізичною особою-підприємцем Пасевич Аллою Іванівною як орендарем було укладено договір оренди №593, згідно з п.1.1., 1.2. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене майно: частину нежитлового приміщення гуртожитку Любешівського технічного коледжу загальною площею 28,9 м2, що знаходиться за адресою: Волинська обл., смт Любешів, вул. Брестська, 5, та обліковується на балансі Любешівського технічного коледжу Луцького національного технічного університету. Майно передається в оренду з метою надання побутових послуг населенню: під швейну майстерню.

Передачу об`єкта нерухомого майна в оренду було оформлено актом приймання-передавання орендованого майна від 14.03.2011, який є додатком до договору №593 від 14.03.2011 (а.с. 39).

Згідно з п. 10.1. договору цей договір укладено на 2 роки 364 дні, що діє з 14 березня 2011 року до 12 березня 2014 включно.

Додатковими договорами від 12.03.2014 № 1, від 10.03.2017 № 2, від 06.03.2020 № 3 дію договору оренди індивідуально-визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, від 14.03.2011 № 593 пролонговано до 11.03.2017, 10.03.2020 та 10.03.2021 включно.

Наказом Луцького національного технічного університету від 26.06.2021 № 237-05-35 Любешівський технічний коледж Луцького національного технічного університету перейменовано у відокремлений структурний підрозділ «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету».

Згідно з відомостями, які містяться у формі відкритих даних на інтернет-порталі "Українська універсальна біржа" (sale.uub.com.ua), за результатами проведення 20.01.2021 електронного аукціону № UА-РS-2020-12-31-000037-1 дію договору оренди продовжено на 5 років до 10.03.2026, про що 16.02.2021 між регіональним відділенням Фонду держмайна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, Любешівським технічним фаховим коледжем та ФОП Пасевич А.І. укладено додаткову угоду № 4.

Як зазначає прокурор у позовній заяві, підставою для укладення цієї угоди, зокрема, послугувала довідка Любешівського технічного фахового коледжу від 14.12.2020 № 2299, згідно з якою об`єкт надається в оренду для надання супутніх послуг, що не можуть бути забезпечені безпосередньо самим закладом та необхідні для здобувачів та інших учасників освітнього процесу, а саме при виконанні вимог навчальних програм (наприклад, пошиття уніформ для кухарів, будівельників, трактористів, які використовуються ними на виробничій практиці).

Згідно з інформацією Любешівського технічного фахового коледжу від 27.01.2021 № 241 та від 16.03.2021 № 555, наданої на запити Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури, який 15.03.2021 реорганізовано в Камінь-Каширську окружну прокуратуру, договори, пов`язані, з навчально-виховною або науково-дослідницькою діяльністю, між ФОП Пасевич А.І. та вказаним навчальним закладом не укладались. Приміщення першого поверху гуртожитку використовуються для організації роботи персоналу освітнього закладу, частина приміщень четвертого поверху та приміщення п`ятого поверху гуртожитку використовуються для організації навчально-виховного процесу у зв`язку з обвалом стіни учбово-теоретичного корпусу 08.08.2017 та проведення відповідних ремонтних робіт по його відновленню.

Міністерством освіти і науки України відповідно до листа № 1/11-9469, датованого 28.12.2020, надано дозвіл на продовження дії договору оренди нерухомого майна від 14.03.2011 № 593 та наголошено, що під час передачі приміщень в оренду Міністерство зобов`язує керівників ураховувати напрямок діяльності орендаря з тим, щоб не завадити умовам безпечної роботи закладу.

Укладений сторонами договір оренди №593 від 14.03.2011 не відповідає вимогам чинного законодавства з огляду на таке.

У відповідності із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про фахову передвищу освіту" законодавство про фахову передвищу освіту базується на Конституції України і складається із Закону України "Про освіту", цього Закону та інших нормативно-правових актів, міжнародних договорів України.

Як зазначено в п.1.1. договору балансоутримувачем орендованого майна є Любешівський технічний коледж Луцького національного технічного університету (надалі - коледж).

Наказом Луцького національного технічного університету від 26.06.2021 № 237-05-35 Любешівський технічний коледж Луцького національного технічного університету перейменовано у відокремлений структурний підрозділ «Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету» (а.с. 89-91).

Відповідно до Положення Луцького національного технічного університету, прийнятого загальними зборами трудового колективу 19.06.2020, протокол №10, погодженого Вченою радою Луцького національного технічного університету від 25.06.2020, протокол №10, затвердженого ректором Луцького національного технічного університету 25.06.2020, коледж є територіально відокремленим структурним підрозділом Луцького національного технічного університету, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям фахової передвищої освіти, може проводити дослідницьку та/або творчу мистецьку, та/або спортивну діяльність, забезпечувати поєднання теоретичного навчання з навчанням на робочих місцях. Коледж також має право відповідно до ліцензії забезпечувати здобуття профільної середньої освіти професійного спрямування, професійної (професійно-технічної) освіти. Коледж має право відповідно до ліцензії забезпечувати здобуття базової загальної середньої освіти.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Укладений сторонами договір №593 від 14.03.2011 за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Частиною 2 ст. 18 Закону України "Про освіту" (у редакції, чинній на момент укладення договору оренди) визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково- методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти (ст. 28 Закону України "Про освіту").

Структура освіти включає, зокрема, дошкільну освіту, загальну середню освіту, професійну-технічну освіту (ст. 29 Закону України "Про освіту").

Фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування є, зокрема, доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання (ч. ч. 1, 4 ст. 61 Закону України "Про освіту").

Матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством (ч. 1 ст. 63 Закону України «Про освіту»).

Згідно з ч. 4 ст. 61 Закону України "Про освіту" майно навчальних закладів може використовуватись як додаткове джерело фінансування цих закладів шляхом отримання доходів від надання в і оренду приміщень.

Приміщення - це частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу (постанова Кабінету Міністрів України від 28.10.2004 № 1442 "Про затвердження Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна").

У п.п. 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" вказано, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Поряд з цим, ч. 5 ст. 63 Закону України "Про освіту" (в редакції 1991 року, яка діяла на момент укладення згаданого вище договору оренди), передбачено, що об`єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов`язані з навчальним та з науковим процесом, не підлягають, зокрема, використанню не за призначенням.

Пунктом 3.19. Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації і навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, затверджених постановою Головного державного санітарного лікаря України від 14.08.2001 № 63, встановлено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов`язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Діюче законодавство аналогічним чином забороняє передачу в оренду приміщень закладів освіти для цілей, не пов`язаних з освітнім процесом.

Зокрема, ч. 1 ст. 65 Закону України "Про фахову передвищу освіту" регламентовано, що до майна закладів фахової передвищої освіти належать, зокрема, нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо. Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правового статусу закладу фахової передвищої освіти з метою забезпечення його статутної діяльності засновником (засновниками) закріплюються на праві оперативного управління або господарського відання будівлі, споруди, майнові комплекси.

Згідно з ч. 1 ст. 80 Закону України «Про освіту» до майна закладів освіти та установ, організацій, підприємств системи освіти належать, зокрема, нерухоме та рухоме майно, включаючи будівлі, споруди, земельні ділянки, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло тощо. Частиною 4 цієї статті встановлено імперативну заборону на використання об`єктів та майна державних і комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням.

Законом від 20.12.2018 № 2661-VIII зазначену статтю доповнено положеннями, згідно з якими об`єкти та майно державних та комунальних закладів освіти можуть передаватись в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

Державні та комунальні заклади фахової передвищої освіти, які мають статус бюджетних установ або неприбуткових закладів освіти, мають право надавати платні освітні та інші послуги, перелік яких затверджує Кабінет Міністрів України (ч. 1 ст. 73 Закону України "Про фахову передвищу освіту").

У п.п. 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" вказано, що навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема, надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Пунктом 11 розділу І Санітарного регламенту для закладів загальної середньої освіти, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2205 від 25.09.2020, встановлено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання державних та комунальних закладів освіти підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання не за освітнім призначенням, крім випадків передбачених законодавством, не дозволяється.

Крім цього, відповідно до п. 1 розділу І Положення про особливості користування гуртожитками закладів фахової передвищої та вищої освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 21.11.2019 № 1452, гуртожиток закладу освіти є частиною його цілісного майнового комплексу, керівництво яким здійснює керівник такого закладу.

Пунктами 1, 3 розділу II вказаного Положення встановлено, що гуртожитки закладів освіти використовуються для проживання здобувачів вищої та фахової передвищої освіти під час навчання у закладі освіти за очною (денною), заочною формою здобуття освіти, які не мають постійного місця проживання за місцем розташування закладу освіти. Усі приміщення гуртожитку мають використовуватися за їх функціональним призначенням.

Отже, виходячи зі змісту вищенаведених правових положень, як додаткове джерело фінансування навчальних закладів законом передбачена можливість залучати, у тому числі, доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання. Проте, надання в оренду таких приміщень, споруд, обладнання, що тимчасово не задіяні, дозволяється лише для їх використання, пов`язаного з навчально-виховним процесом відповідного навчального закладу, і за умови, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Невикористання навчальним закладом спірних приміщень для начального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж та, яка пов`язана з навчально-виховним процесом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі №905/1227/17, в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.06.2018 у справі №906/164/17.

Відокремлений структурний підрозділ "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету", частина приміщення якого передано в оренду за договором №593 від 14.03.2011, відноситься до об`єктів освіти, його майно належить до державної власності та призначене для забезпечення навчального процесу.

Як вбачається з умов договору оренди, метою використання об`єкта оренди є розміщення швейної майстерні, що не пов`язане з навчальним процесом, а тому оспорюваний прокурором договір укладений з порушенням вимог законодавства про освіту.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності орендаря - фізичної особи-підприємця Пасевич А.І. є: ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку; роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; роздрібна торгівля текстильними товарами в спеціалізованих магазинах.

Таким чином, діяльність відповідача жодним чином не пов`язана із навчально-виховним процесом та освітньою діяльністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ГК України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У відповідності до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України в п.п. 2.5., 2.5.1. постанови №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших. Визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, ще пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

З огляду на викладене, оскільки недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, орендоване майно підлягає поверненню відповідачем.

Твердження відповідача-2 про те, що до спірних відносин застосовуються положення, передбачені абз. 4 п. 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, не беруться судом до уваги, оскільки приміщення гуртожитку Любешівського технічного коледжу не перебуває в аварійному стані. Згідно з інформацією Любешівського технічного фахового коледжу, договори, пов`язані з навчально-виховною або науково-дослідницькою діяльністю, між ФОП Пасевич А.І. та вказаним навчальним закладом не укладались. Роботи з пошиття спецформ для учнів та студентів, які освоюють професії кухарів, будівельників, трактористів, не здійснюються ними особисто відповідно до вимог навчальних програм, а виконуються ФОП Пасевич А.І. та найманими нею працівниками за відповідну плату. Орендоване приміщення використовується суб`єктом господарювання для зайняття підприємницькою діяльністю та одержання прибутку і жодним чином не використовується для цілей, пов`язаних з організацією освітнього процесу.

Невикористання навчальним закладом спірних приміщень для навчального процесу не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з навчально-виховним процесом.

Той факт, що Міністерство освіти і науки України надало згоду на передачу спірного приміщення в оренду ФОП Пасевич А.І. (лист від 21.01.2011 № 1/11-511) та на пролонгацію договору оренди (лист від 28.12.2020 № 1/11-9469) не спростовує доводів прокурора про незаконність укладення договору, оскільки передача майна в оренду відбулась з порушенням вимог ч.5 ст. 63 Закону України «Про освіту» (в редакції 1991, діючій на час укладення договору).

У зв`язку із задоволенням позову на відповідачів порівну на підставі ст. 129 ГПК України покладаються судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Визнати недійсним договір оренди індивідуально-визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності, від 14.03.2011 № 593, про передачу в строкове платне користування державного окремого індивідуально визначеного майна: частини нежитлового приміщення гуртожитку Любешівського технічного коледжу загальною площею 28,9м2, що знаходиться за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, смт. Любешів, вул. Брестська, 5, із змінами, внесеними додатковими договорами до нього від 12.03.2014 № 1 та від 10.03.2017 № 2, які укладені регіональним відділенням Фонду держмайна України по Волинській області, а також додатковими договорами від 06.03.2020 № 3 та від 16.02.2021 № 4, які укладені його правонаступником - регіональним відділенням Фонду держмайна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях з фізичною особою-підприємцем Пасевич А.І.

2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Пасевич Аллу Іванівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) повернути за актом прийому-передачі частину приміщення відокремленого структурного підрозділу "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету" площею 28,9м2, що знаходиться за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, смт Любешів, вул. Брестська, 5, балансоутримувачу відокремленому структурному підрозділу "Любешівський технічний фаховий коледж Луцького національного технічного університету" (44201, Волинська область, Камінь-Каширський район, смт Любешів, вул. Брестська, 7, ).

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пасевич Алли Іванівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, код 02909915) 2 270 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

4. Стягнути з Регіонального відділення Фонду держмайна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, м. Львів, вул. Коперника, 4, ) на користь Волинської обласної прокуратури (43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, код 02909915) 2 270 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено: 05.10.2021.

Суддя І. О. Якушева