ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" вересня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/800/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

розглянувши справу за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця (вул. Єжи Гедройця, буд.5, м. Київ, 03150) в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (вул. Пантелеймонівська, буд. 19, м. Одеса, 65012)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Фесіт Юнайтед (вул. Моряків-Десантників, 40, м. Вилкове, Кілійський район, Одеська обл., 68355)

про стягнення 478536,30 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гамарц О.С.;

від відповідача: Споришев М.О.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Українська залізниця звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Фесіт Юнайтед, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 478536,30 грн плати за перевезення вантажів.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину невірного зазначення відповідачем при здійсненні транзитних перевезень вантажів зі станцій Республіки Беларусь на станцію призначення Одеса-Сортувальна у період з 01.12.2019 по 07.05.2020 у накладних внутрішнього залізничного коду станції призначення, замість експортного, що призвело до недоотримання залізницею плати за перевезення у розмірі, що заявлений до стягнення.

08.04.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (а.с.170-187, т.1), в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що: у спірних відносинах має місце обставина неповідомлення позивачем станції Республіки Беларусь про введення експортного коду станції Одеса-Сортувальна; позивачем не надано доказів надання відповідачу відповідних рахунків або розрахунків суми претензії; позовна заява не містить обґрунтовано розрахунку суми, що заявлена до стягнення; відповідач свої договірні зобов`язання в частині здійснення попередньої оплати послуг з організації перевезень виконав в повному обсязі. Крім цього, у відзиві відповідач зауважив, що пунктом 137 Статуту залізниць України передбачено шестимісячний строк позовної давності для пред`явлення позовів залізницями до вантажовідправників та вантажоодержувачів.

01.07.2021 від позивача до суду надійшло клопотання (а.с.12-64, т.2), згідно з яким позивач просить суд долучити до матеріалів справи детальний розрахунок суми донарахованої провізної плати, з урахуванням висловлених заперечень відповідачем.

20.09.2021 відповідачем було подано до суду клопотання (а.с.88, т.2), в якому він просить суд відмовити Акціонерному товариству Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця у задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю Фесіт Юнайтед у цій справі, у зі спливом строку позовної давності, встановленого п.137 Статуту залізниць України.

Під час розгляду справи по суті у судових засіданнях представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив суд їх задовольнити. При цьому позивач заперечував обставину пропуску строку позовної давності, зазначаючи, що перебіг останнього розпочинається з настання події, що стала підставою для подання позову, а цією подією є остаточна відповідь відповідача на направлену позивачем претензію, яка викладена у листі від 01.09.2020.

Представник відповідача проти позову заперечував, просив суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити у їх задоволенні. При цьому, за усними пояснення відповідача, останній не заперечував обставини того, що у спірних відносинах мало місце здійснення транзитного перевезення.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 позовну заяву Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/800/21; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "22" квітня 2021 о 15:00.

У судовому засіданні 22.04.2021 судом протокольною ухвалою було продовжено строк для подання відповідачу заперечення з урахуванням вимог ч. 4 ст. 167 ГПК України до 17.05.2021 та оголошено перерву в судовому засіданні до 20 травня 2021 о 17:00.

20.05.2021 судом у судовому засіданні було оголошено протокольну ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінено засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Крім цього, 20.05.2021 суд протокольно відкладав підготовче засідання у цій справі на 14 червня 2021 о 10год. 00хв.

14.06.2021 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання на 01 липня 2021 о 13:45. 01.07.2021 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15 липня 2021 о 14:00. 15.07.2021 судом було протокольно ухвалено продовжити строк підготовчого провадження у цій справі на 30 днів, закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 27 серпня 2021 о 12:00.

Ухвалою суду від 27.08.2021 судом було перенесено судове засідання у справі №916/800/21 на "31" серпня 2021 о 10:30. Водночас, судове засідання 31.08.2021 о 10:30 не відбулось, враховуючи, що 31.08.2021 з 10год.15хв. до 11год.20хв. всі працівники та відвідувачі суду були евакуйовані, у зв`язку з проведенням ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі суду, про що складено відповідну довідку за підписом голови суду.

Ухвалою суду від 31.08.2021 судом було призначено судове засідання для розгляду справи по суті на "06" вересня 2021 о 15:00.

06.09.2021 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до « 27» вересня 2021 о 15:00, а 27.09.2021 до « 30» вересня 2021 об 11:30.

У судовому засіданні 30.09.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

09.02.2018 між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фесіт Юнайтед» (замовник) було укладено договір про надання послуг №08231/ЦТЛ-2018 (а.с.172-179, т.1; далі договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п.1.3. договору надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до п/п 2.1.6. п.2.1. договору замовник зобов`язався, зокрема, оплачувати перевізнику послуги, пов`язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника, в тому числі, самостійно визначати розмір попередньої плати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.

Згідно з п/п 2.3.2., 2.3.3., 2.3.4., 2.3.5. п.2.3. договору перевізник зобов`язаний, зокрема: приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника та згідно інформації АС «Месплан», доставляти ватаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору; відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника №8206226; вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронному вигляді, а у разі відсутності електронного зв`язку, в паперовому вигляді через (400305) Одеса-Порт; складати документи, передбачені п.1.3. цього договору щодо нарахування сум платежів.

За умовами п.3.1. договору розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками та тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів.

Відповідно до п.3.2. договору розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів, встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення ватажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору; плати за використання вагону перевізника у ватажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Згідно з п.п.4.1., 4.2., 4.3., 4.4. договору розрахунки за цим договором здійснюються через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» ПАТ «Укрзалізниця». Оплата послуг відповідно до договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в п.14.2. Розділу 14 договору. Одержані кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника. Датою надходження платежів вважається дата зарахування сум обслуговуючим банком на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника.

Відповідно до п.4.5. договору по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати: вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній; додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, забирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів, інших додаткових послуг); додаткових послуг за вільними тарифами; плати за користування вагонами за межами України, наведеної у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень; штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).

За умовами п.4.7. договору по закінченню звітного місяця, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним, перевізник надає замовнику в електронному вигляді на електронну адресу, зазначену в п. 4.6. цього договору, виписки з його особового рахунку та зведену відомість для її підписання, в тому числі з накладанням ЕЦП. Виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих замовником на виконання цього договору та коштів, витрачених замовником на послуги з організації перевезень вантажів, наданих перевізником. При цьому у виписці відображаються дати утворення та розміри заборгованості, пеня.

Відповідно до п.п.4.10., 4.11. договору у разі виявлення перевізником неправильного нарахування платежів, здійснюється перерахунок, після чого надлишок стягнутої суми перераховується на особовий рахунок замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати стягуються недотримані грошові суми. Наявність підписаної зведеної відомості не позбавляє перевізника права здійснити донарахування не врахованої плати за надані послуги за минулі періоди.

Згідно з п.4.12. договору за необхідності, на вимогу замовника або перевізника, проводиться звірка розрахунків між ними, результати якої оформлюються актом. Звірка розрахунків проводиться не рідше одного разу на рік.

Пунктом 7.4. договору сторони погодили, що до правовідносин сторін, що випливають з цього договору, застосовується строк позовної давності згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п.12.1. договору він вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали під час дії цього договору.

З пояснень представників сторін судом встановлено, що жодна із сторін не зверталась до іншої з пропозицією щодо припинення договору, договір, як на момент виникнення спірних відносин, так і на час розгляду справи, є чинним.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.11-157, т.1), на підставі договору у період з 27.12.2019 по 07.05.2020 зі станції Республіки Беларусь на станцію призначення Одеса-Сортувальна за залізничними накладними на адресу отримувача - ТОВ «Фесід Юнайтед» був доставлений вантаж для подальшого перевантаження в контейнери на терміналі відповідача та відправки морем до Республіки Китай кінцевому одержувачу, що визнається обома сторонами.

Отже, оскільки перевезення вантажу за спірними залізничними накладними здійснювалось між двома країнами через територію України, зазначені перевезення є транзитними, що також визнається відповідачем. Водночас, розрахунок провізної плати за цими залізничними накладними залізницею було здійснено як за внутрішні перевезення, код станції призначення 400004.

Далі, після виявлення залізницею обставини неправильного нарахування платежів, залізницею було здійснено перерахунок провізної плати та встановлено, що сума недоотриманої провізної плати за спірними перевезеннями становить 478536,30 грн.

19.06.2020 позивач звернувся до відповідача із претензією за вих. № НЮ-09/23 (а.с.158-160, т.1), в якій вимагав оплатити на користь АТ «Укрзалізниця» через філію «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» належні платежі за транзитні перевезення у розмірі 478536,30 грн. У претензії позивач зазначив, що невірне визначення суми провізної плати було обумовлено тим, що у залізничних накладних невірно був зазначений код станції Одеса-Сортувальна, а саме замість експортного коду 402902 вказаний внутрішній 400004.

У відповіді на вищевказану претензію від 16.07.2020 №16/07 (а.с.161, т.1) відповідач зазначив про відсутність можливості її розглянути, оскільки додані до претензії розрахунки містять не повну та не зрозумілу інформацію.

Також в матеріалах справи наявний лист відповідача від 01.09.2020 №01/09 (а.с.90, т.2), в якому останній на лист позивача від 06.08.2020 №НЗЛП-02/44 знову просив надати повний розрахунок із зрозумілим розшифруванням суми претензії з формулами розрахунку.

Як зазначає позивач, відмова відповідача від задоволення претензії позивача, яка викладена у вищевказаному листі від 01.09.2020, є тією подією, настання якої стало підставою для подання позивачем позову, що розглядається в межах цієї справи.

Під час розгляду справи відповідач обставину наявності підстав для здійснення оплати донарахованої позивачем суми перевізної плати заперечував, наголошуючи при цьому, що розрахунки за договором здійснюються на умовах попередньої оплати, відповідач свої зобов`язання виконав належним чином, що за переконанням останнього підтверджується складеними між сторонами актами звірки взаємних розрахунків (а.с.180, т.1), якими сторони погодили наявність на рахунку відповідача позитивного балансу як станом на 01.01.2020, так і станом на 01.07.2020, а також роздрукованими актами звірки по договору за особовим рахунком відповідача за період грудень 2019 року травень 2020 року (а.с.2-7, т.2).

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст.1 Господарського кодексу України цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статті 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту наказом Мінтрансу від 21.11.00 № 644 затверджено, зокрема, Правила розрахунків за перевезення вантажів (далі - Правила).

За змістом п.22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Згідно з п.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій. Для посвідчення прийняття вантажу до перевезення станція видає відправнику квитанцію. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів. Станції видають вантажовідправникам бланки накладних (комплектів перевізних документів) за плату згідно з тарифом.

Відповідно до п.48 Статуту вантажі видаються на станції призначення одержувачу, зазначеному у накладній, після внесення усіх належних залізниці платежів. Одержувач розписується в дорожній відомості про одержання вантажу.

Згідно з п.57 Статуту тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на перевезення пасажирів і багажу у приміському сполученні встановлюються відповідними залізницями за погодженням з місцевими органами виконавчої влади. У разі застосування тарифів, що не забезпечують рентабельності цих перевезень, збитки залізниць компенсуються з місцевих бюджетів. Тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом у міжнародному сполученні встановлюються відповідно до міжнародних договорів та чинного законодавства.

За змістом п.62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць. Остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. Платежі за перевезення експортно-імпортних вантажів здійснюються згідно з міжнародними угодами та чинним законодавством. У разі несвоєчасного внесення вантажовідправником, вантажоодержувачем, експедитором належної плати, зборів та штрафів справляється пеня за кожний день затримки у розмірі, встановленому законодавством. Відправка, видача вантажів можуть бути затримані до внесення платежів. За час затримки відправник, одержувач, експедитор сплачують за користування вагонами (контейнерами) залізниці плату, передбачену статтею 119 цього Статуту.

Відповідно до п.1.3. Правил остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Згідно з п.п.2.3.-2.6. Правил розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника. Після присвоєння коду розрахунковий підрозділ видає платнику довідку (додаток 2), у якій вказуються найменування платника і номер присвоєного коду. У всіх перевізних документах, накопичувальних картках, відомостях плати за користування вагонами та контейнерами, відомостях плати за подавання, забирання та маневрову роботу проставляється код платника. Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг. Розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису). Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

За умовами п.2.8. Правил після закінчення звітного місяця розрахунковий підрозділ видає платнику виписку з особового рахунку та податкову накладну.

Згідно з п/п 27.1. п.27 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 26.03.2009 № 317 (далі Збірник тарифів) плата за перевезення вантажів у міжнародному залізничному сполученні визначається відповідно до загальних правил цього Збірника за тарифом того вагона або кожного з тих вагонів, у яких вантаж перевозиться: експортний - від станції відправлення залізниць України до вихідної прикордонної (припортової) станції (державного кордону); імпортний - від вхідної прикордонної (припортової) станції (державного кордону) до станції призначення залізниць України.

Відповідно до п/п 27.2. п.27 Збірника тарифів плата за перевезення вантажів у непрямому міжнародному сполученні визначається:

- при перевезенні залізничним транспортом з переоформленням транспортного документа та зміною транспортного засобу (крім імпортних вантажів, що після переадресування стають транзитними, та транзитних вантажів, які перевантажуються у зоні митного контролю), - за правилами і тарифами цього Збірника;

- при перевезенні залізничним транспортом за участю трубопровідного, морського та річкового транспорту: експортно-імпортних вантажів - за правилами цього Збірника, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; транзитних - за правилами і тарифами Тарифної політики Залізниць держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на перевезення вантажів у міжнародному сполученні на відповідний фрахтовий рік (далі - Тарифна політика) на відповідний фрахтовий рік, що приймається відповідно до Угоди про проведення узгодженої політики в області визначення транспортних тарифів від 17.01.97, ратифікованої Верховною Радою України 10.02.98;

- при перевезенні залізничним транспортом за участю автомобільного транспорту: експортно-імпортних вантажів - за правилами цього Збірника, якщо інше не передбачено міжнародними договорами; транзитних - за правилами і тарифами Тарифної політики.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 05.12.2018 № 592 з 00:00 години 01 січня 2019 року при перевезенні транзитних вантажів залізничним транспортом України введено в дію Тарифну політику Залізниць держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на перевезення вантажів у міжнародному сполученні на 2019 фрахтовий рік, прийняту XXVII Тарифною Конференцією залізничних адміністрацій - учасниць Тарифної Угоди. Учасниками Тарифної Угоди є, зокрема, Україна та Республіка Беларусь.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 15.11.2019 № 803 оголошено, що з 00:00 години 01 січня 2020 року при перевезенні транзитних вантажів залізничним транспортом України вводиться в дію Тарифна політика Залізниць держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на перевезення вантажів у міжнародному сполученні на 2020 фрахтовий рік, прийнята XXVIII Тарифною Конференцією залізничних адміністрацій - учасниць Тарифної Угоди. Учасниками Тарифної Угоди є, зокрема, Україна та Республіка Беларусь.

Відповідно до п.п.1.1., 1.4. Тарифної політики на 2019 та 2020 фрахтові роки ставки Тарифної політики встановлені на базі Міжнародного залізничного транзитного тарифу (далі МТТ) та Єдиного транзитного тарифу (далі ЄТТ), валютою тарифа являється швейцарський франк. Нарахування провізних платежів здійснюється у швейцарських франках, в доларах США або в євро, що встановлюється Тарифною політикою кожної залізничної адміністрації (Залізничної дороги) або нормативним документом залізничної адміністрації (Залізної дороги). При перерахунку ставок Тарифної політики на перевезення та ставок додаткових зборів в долари США або євро, ставки, що вираховуються у валюті тарифу, діляться на коефіцієнт перерахунку, встановлений виходячи із середнього співвідношення швейцарського франку відносно долара США або євро по даним Агентства Рейтер за останні 3 місяці, що передують його оголошенню. Коефіцієнт перерахунку швейцарських франків в долари США та євро оголошується централізовано Управлінням по справам Тарифної політики на перше число кожного кварталу не пізніше, ніж за місяць до його введення. Стягнення провізних платежів здійснюється у національній валюті, в доларах США або іншій валюті, при цьому нарахування провізних платежів перераховується у валюту платежу відповідно з національним законодавством держави, де здійснюється оплата.

Згідно з п.1.9. Тарифної політики на 2019 та 2020 фрахтові роки розрахунки за перевезення вантажів в міжнародному сполученні через платника (експедиторську організацію, фрахтового агента та ін.) здійснюються при наявності договору з відповідною залізничною адміністрацією (Залізничною дорогою).

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Між цим, частиною 1 статті 257 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Відповідно до ч.ч.34 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п.137 Статуту позови залізниць до вантажовідправників, вантажоодержувачів і пасажирів, що випливають із цього Статуту, можуть бути подані відповідно до установленої підвідомчості чи підсудності до суду за місцем знаходження відповідача протягом 6 місяців. Зазначений шестимісячний термін обчислюється: а) щодо стягнення штрафу за невиконання плану перевезень - після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для сплати штрафу; б) в усіх інших випадках - з дня настання події, що стала підставою для подання позову.

Відповідно до ч.5 ст.315 ГК України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позиція суду

Як встановлено судом, на підставі укладеного між сторонами договору про надання послуг від 09.02.2018 №08231/ЦТЛ-2018 у період з 27.12.2019 по 07.05.2020 залізницею були надані відповідачу послуги з транзитного перевезення вантажу за залізничними накладними, а тому провізна плата за ці перевезення мала бути розрахована за правилами і тарифами Тарифної політики Залізниць держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав на перевезення вантажів у міжнародному сполученні на відповідні фрахтові роки, що приймались відповідно до Угоди про проведення узгодженої політики в області визначення транспортних тарифів від 17.01.1997, ратифікованої Верховною Радою України 10.02.1998. Водночас, як було встановлено судом, у зв`язку з зазначенням у залізничних накладних внутрішнього залізничного коду станції призначення, замість експортного, залізницею провізну плату за здійснені спірні перевезення було розраховано як за внутрішні перевезення, а не транзитні, що не заперечується відповідачем.

Приймаючи до уваги, що умовами п.п.4.10., 4.11. укладеного між сторонами договору передбачено право позивача на здійснення донарахування неврахованої провізної плати за минулі періоди, у разі виявлення неправильного нарахування платежів, а положеннями нормативно-правових актів протилежне не визначено, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно здійснено перерахунок провізної плати за правилами і тарифами Тарифної політики по спірним перевезенням (а.с.13-64, т.2) та обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача 478536,30 грн неврахованої провізної плати. При цьому суд відзначає, що відповідач, визнавши обставину здійснення транзитних перевезень та сплати за ці перевезення провізної плати як за внутрішні, здійснений позивачем перерахунок не спростував, власного розрахунку суду не подав.

Водночас, вирішуючи питання щодо заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача, суд зазначає про таке.

Так, положеннями ст.315 ГК України, які кореспондуються з п.137 Статуту залізниць України, передбачений спеціальний строк позовної давності для пред`явлення позовів перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів шість місяців. При цьому Статут цей шестимісячний термін у спірних відносинах пов`язує з моментом настання події, що є підставою для подання позову.

Як вбачається з умов Статуту та Правил розрахунків за перевезення вантажів остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються саме на станціях призначення, при цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Отже, оскільки залізниця обставину здійснення у спірних відносинах саме транзитного перевезення могла та повинна була виявити ще до оформлення видачі вантажу, що також визнано представником позивача у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в цьому випадку моментом настання події у розумінні п.137 Статуту є момент видачі вантажу.

Як було встановлено судом, по спірним перевезенням вантаж відповідачу був виданий у період з 27.12.2019 по 07.05.2020, що підтверджується залізничними накладними, супровідними дорожніми відомостями на видачу вантажів та визнається сторонами, разом з цим, позов позивачем був поданий до суду тільки 25.03.2021, а отже визначений ст.315 ГК України та п.137 Статуту залізниць України строк позовної давності позивачем у спірних відносинах вже сплив.

При цьому доводи позивача, що строк позовної давності має відраховуватись від дати останнього листа відповідача з відмовою від задоволення претензії залізниці судом відхиляються з урахуванням вищевказаних висновків суду, між цим суд наголошує, що визначений законом строк, у межах якого особа має право звернутися до суду, не може починатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору, про що також було наголошено Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.06.2021 у справі №910/11949/20, в якій викладені висновки щодо порядку обчислення позовної давності за договорами перевезення. З поміж цим суд зауважує, що позовну заяву позивачем подано 25.03.2021, тобто навіть поза межами шестимісячного строку від дня отримання листа відповідача, який датований 01.09.2020.

Отже, приймаючи до уваги, що судом встановлена обставина звернення позивача до суду з позовною заявою після закінчення строку, в який він міг звернутись до суду за захистом свого права, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до вимог позивача позовної давності за заявою відповідача, поданої до винесення рішення судом, що є підставою для відмови у позові.

За вищевикладених обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю Фесіт Юнайтед про стягнення недоотриманої провізної плати в розмірі 478536,30 грн слід відмовити повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позов позивача не підлягає задоволенню, сплачений позивачем при поданні позову судовий покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судовий збір за подання позову покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11 жовтня 2021 р.

Суддя Д.О. Бездоля