ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.09.2021м. СумиСправа № 920/618/21

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

За участю секретаря судового засідання Кириченко-Шелест А.Г.,

Розглядається в порядку загального позовного провадження справа № 920/618/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОЛІЯ» (38521,

Полтавська обл., Диканський р-н, с. Чернечий Яр, вул. Садова, б. 4),

до відповідача Фермерського господарства «Карпець М.І.» (42513, Сумська обл.,

Липоводолинський р-н, с. Берестівка, вул. Центральна, б. 12),

про стягнення 1829336 грн. 98 коп.,

за участю представників:

від позивача: Гриценко С.В.

від відповідача: Колесніков В.О.

ВСТАНОВИВ:

09.06.2021 позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 390420 грн 00 коп. штрафу за недопоставку товару за укладеним між сторонами договором поставки № 10321 від 09.07.2020, 1438916 грн 98 коп. втраченої вигоди (через невиконання відповідачем зобов`язань з поставки, позивач був вимушений придбати соняшник за цінами, які існували на ринку в інших постачальників, для виконання ТОВ «УКРОЛІЯ» контрактів на поставку олії).

Ухвалою від 11.06.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/618/21; призначив підготовче засідання на 19.07.2021, 12:00; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 165 ГПК України; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив відповідно до ст. 166 ГПК України.

06.07.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 6282 від 06.07.2021), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач зазначає, що 17.09.2020 направив позивачу додаткову угоду № 2 до договору поставки № 10321 від 09.07.2020 щодо ціни договору. Надсилання додаткової угоди було викликано тим, що значно збільшилася вартість ціни закупівлі соняшника та запровадженням Кабінетом Міністрів України карантину задля запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, який негативно впливає на здійснення господарської діяльності в Україні. Не дивлячись на очевидне значне зростання ціни на продукцію та витрат на її вирощування, позивачем було відхилено пропозицію перегляду ціни договору. Таким чином, відповідач фактично повинен був працювати у збиток задля виконання умов договору. Відповідач частково поставив 08.10.2020 товар в кількості 49,220 тон, тому є безпідставним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України нарахування позивачем штрафів та втраченої вигоди на повну вартість договору. Щодо стягнення втраченої вигоди відповідач також зазначає, що позивачем не наведено доказів в обґрунтування позовних вимог. Посилання на сайт не може прийматися до уваги, оскільки, згідно з інформацією на сайті https://www.apk-inform.com/ru/prices - «Цены на товары являются справочными, носят информационный характер и не являются ценами реальных сделок». Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. До відзиву додані докази його надсилання позивачу 01.07.2021.

Ухвалою суду від 19.07.2021 відкладено підготовче засідання з повідомленням сторін на 11.08.2021, 10:30, відповідачу надано семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення відповідно до ст. 167 ГПК України.

11.08.2021 позивач подав заперечення на відзив № 757 від 05.08.2021 (вх. № 7190 від 11.08.2021), в яких підтримує позовні вимоги та вважає доводи відповідача, викладені у відзиві необґрунтованими, посилаючись на те, що штрафні санкції були узгоджені сторонами в порядку ст. 6, 627 ЦК України та не потребують доказування; зазначає, що відповідачем не спростовано недотримання строків поставки товару, доказів важкого фінансового стану відповідачем також не надано.

У судовому засіданні 11.08.2021, за участю представника позивача, господарський суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів (ст. 177 ГПК України), оголошення перерви в судовому засіданні до 08.09.2021, 11:30; повідомлення відповідача про дату, час та місце підготовчого засідання в порядку ст. 120 ГПК України.

26.08.2021 представник відповідача подав до суду заперечення (вх. № 7524/21 від 26.08.2021), в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог та підтримує позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою від 08.09.2021 Господарський суд Сумської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті з повідомленням сторін на 27.09.2021, 11:00.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

09.07.2020 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРОЛІЯ» та відповідачем Фермерським господарством «Карпець М.І.» укладено договір поставки № 10321 відповідно до умов якого відповідач зобов`язувався передати у власність позивача товар соняшник в кількості 400 тон, а позивач зобов`язується прийняти і оплатити товар з метою його подальшого використання у власному виробництві.

Відповідно до п. 3 договору, ціна товару становить 345,00 доларів США за 1 тону, з врахуванням 20% ПДВ. Сторони погодили, що ціна товару в національній валюті (гривні) буде встановлюватися на дату поставки першої партії товару, шляхом визначення курсу гривні до долара США встановленого НБУ згідно з офіційним веб-сайтом www.bank.gov.ua станом на 12:00 годину дня, залишатиметься незмінною на всі послідуючі поставки та буде зазначатися в Протоколі узгодження ціни Специфікації, яка є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1.3 та 1.4 Протоколу узгодження цін Специфікації № 1 від 08.102020 до договору поставки, вартість товару в гривні складає 3904020 грн 00 коп.

За умовами п. 4.2 договору товар може бути направлений на адресу виробничого комплексу ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ». При поставці товару за вказаним пунктом вивантаження, відмітку про отримання товару на товарно-транспортних накладних ставить ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ». Товар вважається прийнятим за наявності на товарно-транспортних накладних відповідної відмітки ТОВ «УКРОЛІЯПРОДУКТ» та враховуючи акти складені при прийманні товару.

За умовами п. 4.1 договору поставка товару здійснюється партіями, але не пізніше 20 вересня 2020 року.

Матеріалами справи, зокрема товарно-транспортними накладними № 1 та № 2 від 08.10.2020, що підписані сторонами, підписи скріплені печатками; видатковою накладною № 17 від 08.10.2020, підписаною сторонами, підтверджується факт поставки відповідачем товару частково, у кількості 49,22 тони, на загальну суму 480389 грн 95 коп.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов`язань щодо поставки товару своєчасно та в повному обсязі, тому відповідно до п. 7.2 договору позивач нарахував відповідачу штраф в сумі 390420 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 7.2 договору, у випадку, якщо поставка товару буде здійснена пізніше термінів, зазначених у п. 4.1, позивач має право змінити умови виконання п. 3.1, зменшивши вартість 1 тини товару на 10%. У разі відмови від поставки товару, недопоставки товару чи прострочення термінів поставки, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 10 % від його вартості.

Суд встановив, що відповідач не виконав умови договору в частині своєчасної та повної поставки позивачу товару.

Доказів на спростування невиконання умов договору відповідач не подав.

Суд не приймає посилання відповідача на значне зростання ціни на продукцію як підставу для відмови від поставки товару. В матеріалах справи відсутні докази розірвання договору, тому останній є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання договором не передбачена.

Стаття 42 Господарського кодексу України визначає підприємництво як самостійну, ініціативну, систематичну, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

При цьому здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладення на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної поставки позивачу товару, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає правомірними та обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 390402 грн 00 коп., що становить 10% від вартості товару.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин , які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (п. 3 ст. 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає відсутніми підстави для зменшення штрафу.

Суд враховує, що відповідач не виконав договірні зобов`язання щодо поставки товару, не зазначив належного обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру штрафу.

З огляду положення ч. 1 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України, саме по собі запровадження Кабінетом Міністрів України карантину не свідчить про те, що останній автоматично звільняє сторону зобов`язання від відповідальності за невиконання її обов`язку. Така сторона повинна довести в кожному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між карантином та невиконання нею зобов`язань.

Обставини невиконання свого зобов`язання повинні бути саме такими, що об`єктивно унеможливлюють вчинення відповідних дій. Зокрема, пряма заборона Уряду або місцевих органів на здійснення певних видів діяльності, тощо.

Відповідач не обґрунтував наявності причинно-наслідкового зв`язку між карантином та невиконання ним зобов`язань щодо поставки товару. Договір між сторонами був укладений 09.07.2020, тобто відповідач взяв на себе зобов`язання поставити товар вже під час дії карантину.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 390402 грн 00 коп., що становить 10% від вартості товару. В іншій частині, щодо стягнення штрафу в сумі 18 грн 00 коп. суд відмовляє за необґрунтованістю розрахунку.

Окрім того, позивач стверджує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором Товариству з обмеженою відповідальністю «УКРОЛІЯ» завдані збитки у формі упущеної вигоди в розмірі 1438916 грн 98 коп.

В обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача упущеної вигоди позивач посилається на те, що внаслідок недопоставленого відповідачем товару позивач був вимушений в екстреному порядку купувати насіння соняшника по ринкових цінах на дату закупівлі, що значно перевищує ціну визначену спірним договором.

Відповідно до п. 7.1 договору, за порушення умов договору винна сторона відшкодовує заподіяну своїми діями або бездіяльністю збитки, у тому числі, але не виключно, вартість вантажно-розвантажувальних робіт, плату за зберігання, втрачену вигоду (недоотриманий прибуток, штрафи) по укладеним договорам і контрактам на поставку олії у порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 статті 225 ГК України встановлено, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Сам по собі факт невиконання постачальником свого зобов`язання щодо поставки товару не може автоматично викликати понесення збитків у покупця.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною умовою є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність перших трьох із зазначених елементів доводиться особою, яка звернулася з вимогою про відшкодування збитків.

Саме позивач повинен довести факт протиправної поведінки, спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Особа, яка порушила зобов`язання, доводить відсутність своєї вини. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ст. 614 ЦК України).

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч. 4 ст. 623 ЦК України).

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані.

У разі упущеної вигоди йде мова не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права. Незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді втраченої вигоди повинні бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами на підкріплення реальної можливості отримання відповідних доходів.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

При визначенні розміру упущеної вигоди повинні враховуватися лише ті точні дані, які безперечно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином (КГС ВС від 25.06. 2019 по справі № 910/422/18). Водночас наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення (постанова КГС ВС від 12.10.2018 по справі № 906/824/17).

На підтвердження упущеної вигоди позивач посилається на зовнішньоекономічний контракт № 787 від 12.07.2020 про поставку олії в жовтні 2020, яку буде виготовлено з насіння соняшника, поставленого за договором № 10321 від 09.07.2020, що укладений з відповідачем (п. 7 специфікації); середню ринкову ціну соняшника за даними сайту https://www.apk-inform.com/ru/prices станом на 09.10.2021; договір № 10482 від 20.10.2020 укладений позивачем з іншим постачальником ТОВ «Мрія» про поставку насіння соняшника по значно вищій ціні (15300 грн 00 коп. за 1 тону соняшника), через невиконання відповідачем договірних зобов`язань.

Дослідивши надані позивачем докази, суд вважає розмір заявлених позивачем до стягнення збитків не підтвердженим належними доказами.

Так, дійсно, відповідно до пункту 7 специфікації № 02 до зовнішньоекономічного контракту № 787 від 12.07.2020, товар виготовляється з насіння соняшника, поставленого за відповідним договором № с10321 від 09.07.2020, який укладено між продавцем та Фермерським господарством «Карпець М.І.» (31622910). Якість повинна відповідати Сертифікату якості, який виданий підприємством-виробником.

Однак, позивачем не подано доказів, що після укладення договору з ТОВ «Мрія» до пункту 7 специфікації до зовнішньоекономічного контракту були внесені зміни щодо постачальника насіння соняшника.

Таким чином, позивачем не підтверджено, що договір поставки № 10482 від 20.10.2020 з ТОВ «Мрія» був укладений саме для виконання зовнішньоекономічного контракту № 787 від 12.07.2020, через невиконання зобов`язань відповідачем.

Доказів фактичного виконання договору поставки № 10482 від 10482 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія», а саме закупівлі соняшника за ціною, вищою ніж була визначена у спірному договорі, позивачем не подано.

Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що через невиконання саме відповідачем своїх зобов`язань, позивач був змушений здійснити закупівлю соняшника у інших постачальників за завищеною, порівняно зі спірним договором ціною для того, щоб виконати зобов`язання з поставки олії соняшникової перед своїми контрагентами.

За відсутності доказів закупівлі позивачем насіння соняшника за ціною 490 доларів США за 1 тону, суд також не приймає посилання останнього на дані сайту , що мають інформативний характер.

Оскільки позивачем не доведений причинний зв`язок між невиконанням відповідачем свого зобов`язання за договором та закупівлею позивачем насіння соняшника за вищою ціною для виконання зовнішньоекономічного контракту, розмір упущеної вигоди не підтверджений належними доказами, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1438916 грн 98 коп.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на судовий збір підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, на відповідача покладаються витрати на сплату судового збору в сумі 5856 грн 03 коп., при цьому витрати на сплату судового збору в сумі 21584 грн 02 коп. залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Карпець М.І.» (42513, Сумська область, Липоводолинський район, с. Берестівка, вул. Центральна, буд. 12, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРОЛІЯ» (38521, Полтавська область, Диканський район, с. Чернечий Яр, вул. Садова, буд. 4, 6) 390402 грн 00 коп. штрафу, 5856 грн. 03 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI (Перехідні положення) Кодексу.

Повне рішення складено 06.10.2021.

Суддя Є.А. Жерьобкіна