У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

11 жовтня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/1044/21

Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали позовної заяви № б/н від 01.10.2021

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Віваро»,

, вул. Попудренка, 20, кв. 7, м. Чернігів, 14017

Відповідач: Обслуговуючий кооператив «Сервіс Стаф»,

, вул. Шевченка, 97а/58, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: визнання недійсним договору та зобов`язання відповідача внести зміни до договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Віваро» звернулось до суду з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Сервіс Стаф», у якому просить суд:

- визнати недійсним договір про надання послуг (виконання робіт) від 01.01.2021, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Віваро» та Обслуговуючим кооперативом «Сервіс Стаф»;

- зобов`язати Обслуговуючий кооператив «Сервіс Стаф» внести зміни до договору про участь у господарській діяльності від 03.06.2020 щодо обов`язкового укладення трудового договору Обслуговуючим кооперативом «Сервіс Стаф» з асоційованими членами (фізичними особами).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно заяви позивача від 01.01.2021 він надав згоду про приєднання до договору про участь у господарській діяльності кооперативу від 03.06.2020. На виконання умов договору про участь у господарській діяльності від 03.06.2020 між позивачем та відповідачем 01.01.2021 укладено договір про надання послуг (виконання робіт). Завданням позивача, яке є невід`ємною частиною договору про надання послуг (виконання робіт) від 01.01.2021, визначено перелік асоційованих членів відповідача, які необхідні для надання послуг (виконання робіт) позивачу. При наданні послуг (виконанні робіт) згідно умов договору про надання послуг (виконання робіт) від 01.01.2021 позивачем було виявлено, що асоційовані члени (фізичні особи) не перебувають у трудових відносинах з відповідачем. Умови договору про надання послуг (виконання робіт) від 01.01.2021 суперечать вимогам Закону України «Про зайнятість населення», що є підставою для визнання правочину недійсним. Договір про участь у господарській діяльності від 03.06.2020 не містить положень щодо обов`язкового укладення трудових договорів з асоційованими членами (фізичними особами) відповідача.

Відповідно до п. 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 1, 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

В позовній заяві позивач зазначає про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд Віваро» є асоційованим членом Обслуговуючого кооперативу «Сервіс Стаф» з 01.01.2021.

Однак, до позовної заяви позивачем додано заяву від 30.07.2020, у якій просить прийняти його в асоційовані члени Обслуговуючого кооперативу «Сервіс Стаф» з 01.08.2020.

Доказів прийняття Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Віваро» в асоційовані члени Обслуговуючого кооперативу «Сервіс Стаф» позивачем суду не надано як і доказів того, що ТОВ «Гранд Віваро» є асоційованим членом Обслуговуючого кооперативу «Сервіс Стаф» саме з 01.01.2021.

Крім того, позивачем у позовній заяві зазначено, що згідно заяви позивача від 01.01.2021 останній надав згоду про приєднання до договору про участь у господарській діяльності кооперативу від 03.06.2020.

Але, вищевказаної заяви позивачем суду надано не було.

Також, як зазначає позивач у позовній заяві, у відповідності до заяви позивача від 30 липня 2020 року, при вступі в асоційовані члени відповідача, він був ознайомлений з положеннями Статуту «Обслуговуючого кооперативу «Сервіс Стаф».

Проте, Статут «Обслуговуючого кооперативу «Сервіс Стаф» позивачем до матеріалів позовної заяви не додано.

Відповідно до приписів ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

У справах "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany", "Kreuz v. Poland", Пелевін проти України, Наталя Михайленко проти України та інших Європейський суду з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (див. згадане вище рішення у справі Вайт і Кеннеді проти Німеччини, п. 59; рішення у справі Т. Р. та К. М. проти Сполученого Королівства (T.P. and K.M. v. The United Kingdom) [GC], № 28945/95, п. 98, ECHR 2001; а також у справі Z. Та інші проти Сполученого Королівства (Z. And Others v. The United Kingdom) [GC], № 29392/95, п. 93, ECHR 2001). Якщо дане обмеження відповідає таким принципам, то воно не становить порушення статті 6.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, шляхом подання до суду та відповідачу, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, заяви про усунення недоліків.

До заяви мають бути додані докази направлення відповідачу, зазначених в мотивувальній частині ухвали документів.

3. У разі зазначення у заяві про усунення недоліків нових обставин спірних взаємовідносин на обґрунтування своїх позовних вимог позивач повинен зазначити та надати відповідні докази, що підтверджують викладені обставини, а за необхідності і правові підстави позову щодо таких нових обставин.

Звернути увагу позивача, що повторне залишення позовної заяви без руху у разі зазначення нових обставин, але ненадання відповідних доказів, що підтверджують викладені обставини нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

Таким чином, недотримання вимог ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України при наведенні у заяві про усунення недоліків таких нових обставин тягнуть за собою наслідки у вигляді повернення позовної заяви.

4. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 4, 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

5. Попередити позивача про те, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, у тому числі щодо неподання або несвоєчасного подання своїх доводів та доказів на їх підтвердження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 11.10.2021 та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В.В. Шморгун