ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07.10.2021м. ДніпроСправа № 904/6585/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (м.Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Теєрс Плюс" (м. Дніпро)

про стягнення заборгованості за поставлений товар у загальному розмірі 181 071 грн. 33 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Теєрс Плюс" (далі - відповідач) заборгованість за поставлений товар у загальному розмірі 181 071 грн. 33 коп.

Ціна позову складається з наступних сум:

- 176 714 грн. 00 коп. - основного боргу;

- 3 631 грн. 11 коп. - пені;

- 726 грн. 22 коп. - 3% річних.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 716 грн. 08 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки, укладеним у спрощений спосіб, в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару відповідно до наступних видаткових накладних: видаткової накладної № 1124439 від 17.02.2021 на суму 553 428 грн. 00 коп., видаткової накладної №1124452 від 22.02.2021 на суму 276 714 грн. 00 коп., та, відповідно, наявністю боргу у сумі 176 714 грн. 00 коп. За прострочення виконання зобов`язання на підставі Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 17.05.2021 по 05.07.2021 в сумі 3 631 грн. 11 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 17.05.2021 по 05.07.2021 у сумі 726 грн. 22 коп.

Позовну заяву було подано без додержання вимог, встановлених статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2021 позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків протягом 7-ми днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 26.07.2021 (вх. суду № 38620/21 від 06.08.2021), до якої останнім долучені докази часткової оплати в сумі 653 428 грн. 00 коп. поставленого 17.02.2021 та 22.02.2021 товару.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 09.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду 43133/21 від 06.09.2021), в якому він просить суд закрити провадження у справі № 904/6585/21 в частині стягнення з відповідача 116 000 грн. 00 коп. на підставі пункту 2 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В обґрунтування вказаних у відзиві обставин відповідач зазначає, що станом на 03.09.2021 в рахунок погашення заборгованості позивачу сплачено грошові кошти у наступному розмірі:

- 03.08.2021 на суму 100 000 грн. 00 коп. згідно з платіжним дорученням № 1819 від 03.08.2021;

- 16.08.2021 на суму 16 000 грн. 00 коп. згідно з платіжним дорученням № 1854 від 16.08.2021.

Відповідач зазначає, що загалом останнім сплачено заборгованість за спірним договором на суму 116 000 грн. 00 коп. та вказано, що планується у строк до 30.09.2021 включно повне погашення заборгованості.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 48301/21), в якому він просить суд залучити до матеріалів справи докази сплати заборгованості за спірним договором у справі, а саме: платіжне доручення № 1936 від 04.10.2021 на суму 35 071 грн. 33 коп. та платіжне доручення № 1938 від 05.10.2021 на суму 30 000 грн. 00 коп., загалом на суму 65 071 грн. 33 коп.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та клопотанні про залучення доказів до матеріалів справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Частинами 1 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 1 та 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною 2 статті 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Стаття 181 Господарського кодексу України передбачає загальний порядок укладання господарських договорів. Частина 1 зазначеної статті визначає, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суд виходить із того, що для надання документам доказової сили при розгляді справ в суді необхідні повні дані про конкретні господарські відносини, що виникли за конкретним правочином, укладеним між сторонами.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Світ Теєрс Плюс" (далі - покупець, відповідач) було досягнуто домовленості щодо поставки позивачем на адресу відповідача товару.

На виконання взятих на себе зобов`язань, позивачем було поставлено відповідачу товар (шини) на загальну суму 830 142 грн. 00 коп., що підтверджується наступними видатковими накладними:

- видатковою накладною № 1124452 від 22.02.2021 на суму 276 714 грн. 00 коп. (а.с. 25).

- видатковою накладною № 1124439 від 17.02.2021 на суму 553 428 грн. 00 коп. (а.с. 26).

Також, позивачем на оплату поставленого товару були виставлені рахунки на оплату товару, а саме:

- рахунок на оплату товару № 67872306 від 16.02.2021 на суму 276 714 грн. 00 коп. (а.с. 28);

- рахунок на оплату товару № 67872355 від 22.02.2021 на суму 276 714 грн. 00 коп. (а.с. 27).

Крім того, матеріали справи містять гарантійний лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Теєрс Плюс" від 28.04.2021, в якому останнє гарантує оплатує оплату залишку заборгованості за рахунком № 67872355 у розмірі 226 714 грн. 00 коп. до 15.05.2021 включно (а.с. 35).

У даному випадку позивач посилається на те, що поставка за спірними видатковими накладними була позадоговірною.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обставина, яка пов`язана із поставкою товару на загальну суму 830 142 грн. 00 коп. свідчить про укладення між сторонами спору договору у спрощений спосіб, який за своєю правовою природою є договором поставки, а тому, права і обов`язки сторін визначаються, у тому числі, нормами § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

В силу статті 655 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору поставки є предмет (товар) та ціна, які узгоджені сторонами спору та відображені у видаткових накладних, складених у лютому 2021 року.

Отже, з урахуванням вищенаведених обставин та норм права, суд відзначає, що між сторонами спору укладено договір поставки у спрощений спосіб, що відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки правочин між сторонами може бути укладений в будь-який спосіб і сторони вільні у виборі форми правочину.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Підписання покупцем накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і відповідає вимогам статті 9 вказаного Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Також до матеріалів справи не надано доказів щодо наявності претензій відповідача по кількості та якості поставленого позивачем товару.

Протягом розгляду справи судом жодних заперечень з приводу отримання товару за спірними видатковими накладними відповідачем також не заявлено.

В той же час, згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, відповідачем поставлений позивачем товар не було оплачено у повному обсязі та у строки, визначені частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 176 714 грн. 00 коп. Вказане і є причиною спору.

Крім того, за прострочення виконання зобов`язання на підставі Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за період прострочення з 17.05.2021 по 05.07.2021 в сумі 3 631 грн. 11 коп. На підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних за період прострочення з 17.05.2021 по 05.07.2021 у сумі 726 грн. 22 коп.

В той же час, в процесі розгляду справи судом, відповідачем було повідомлено суд, що заявлений до стягнення борг з урахуванням пені та 3% річних погашено ним у повному обсязі, на підтвердження чого до матеріалів справи було долучено наступні платіжні доручення:

- платіжне доручення № 1819 від 03.08.2021 на суму 100 000 грн. 00 коп. (а.с. 72);

- платіжне доручення № 1854 від 16.08.2021 на суму 16 000 грн. 00 коп. (а.с.73);

- платіжне доручення № 1936 від 04.10.2021 на суму 35 071 грн. 33 коп. (а.с. 82);

- платіжне доручення № 1938 від 05.10.2021 на суму 30 000 грн. 00 коп. (а.с. 83).

Загальна сума наданих відповідачем платіжних доручень складає суму у розмірі 181 071 грн. 33 коп. (заявлена сума позовних вимог) та у призначенні платежу містить посилання на спірні рахунки в оплату заборгованості.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Дослідивши документи, додані до відзиву на позовну заяву та клопотання відповідача про залучення доказів до матеріалів справи, судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість в сумі 181 071 грн. 33 коп. є погашеною у повному обсязі 05.10.2021, тобто після відкриття провадження у справі (09.08.2021) та на теперішній час у відповідача перед позивачем відсутня.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини справи щодо наявності заборгованості у заявленому позивачем розмірі, а також підтвердження належними доказами факту її погашення відповідачем після звернення позивача із позовом до суду, господарський суд приходить до висновку, що закриття провадження у справі № 904/6585/21 не суперечить чинному законодавству та не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб.

Частиною 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Отже, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає таке.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 2 270 грн. 00 коп.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн. 00 коп.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (794 500 грн. 00 коп.);

- позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову становить 181 071 грн. 33 коп., отже, сума судового збору за подання даного позову складала 2 716 грн. 07 коп. Під час звернення із позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 2 716 грн. 08 коп. згідно з платіжними дорученнями № 3863 від 06.07.2021 (переплата судового збору становить 00 грн. 01 коп.).

В той же час, відповідно до пункту 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У випадках, установлених пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (частина 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне в порядку, визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", повернути позивачу сплачений ним при поданні позову судовий збір у розмірі 2 716 грн. 08 коп., оскільки провадження у справі закривається з підстави, яка не віднесена до виключень, зазначених в пункті 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір", що, відповідно, є причиною для повернення судового збору позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 123, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 904/6585/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світ Теєрс Плюс" про стягнення заборгованості за поставлений товар у загальному розмірі 181 071 грн. 33 коп.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Агроальянс" (49041, м. Дніпро, вулиця Запорізьке Шосе, будинок 62А; ідентифікаційний код 37303065) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 2 716 грн. 08 коп., сплачений згідно з платіжним дорученням № 3863 від 06.07.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, тобто з 07.10.2021.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений і підписаний - 07.10.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко