ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

04.10.2021 Справа № 917/247/20

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши заяву Державного підприємства «Державна Новогалещинська біологічна фабрика» про забезпечення позову у справі за позовом

Державного підприємства «Державна Новогалещинська біологічна фабрика»

до Головного управління Держгеокадасту у Полтавській області,

Державного кадастрового реєстратора Козельщинського відділення ГУ ДГК у Полтавській області Тристан Інни Григорівни

Державного кадастрового реєстратора Козельщинського відділення ГУ ДГК у Полтавській області Лашко Мирослави Михайлівни

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Терра - Макс" (39610, Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Тельмана, 28).

про визнання права постійного користування

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Державна Новргалещинська біологічна фабрика» звернулося з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Державного кадастрового реєстратора Козельщинського відділення ГУ ДГК у Полтавській області Лашко Мирослави Михайлівни, Державного кадастрового реєстратора Козельщинського відділення ГУ ДГК у Полтавській області Тристан Інни Григорівни, треті особа які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Товариство з обмеженою відповідальністю компанія "Терра - МАКС", Козельщинська селищна рада, в якому позивач з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить суд визнати право постійного користування за Державним підприємством «Державна Новогалещинська біологічна фабрика» на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0987 площею 2,0 га, :00:001:098 площею 2,0 га, :00:001:0989 площею 289,0 га з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0842 площею 293 га та знаходиться в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області.

30.09.2021 від позивача надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 10913), в якій просить забезпечити позов шляхом заборони вчинення реєстраційних дій кадастровими реєстраторами, нотаріусами та реєстраторами речових прав на нерухоме майно щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0987 (площею 2,0 га), :00:001:098 (площею 2,0 га); :00:001:0989 (площею 289,0 га, які виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0842 площею 293 га, яка сформована за рахунок поділу площі земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0504, та знаходиться в адміністративних межах Солонииької сільської ради Козельщинського району Полтавської області за Державним підприємством Державна Новогалещинська біологічна фабрика (). Рішення набрало законної сили 12.01.2021.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує наступним.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.12.2020 у справі № 917/1132/19 повністю задоволені позовні вимоги Державного підприємства «Державна Новогалсщинська біологічна фабрика», визнано право постійного користування земельною ділянкою площею 293 гектари, кадастровий номер :00:001:0842, яка сформована за рахунок поділу площі земельної ділянки кадастровим номером :00:00:0504, та знаходиться в адміністративних межах Солоницької сільської ради Козельщинського району Полтавської області за Державним підприємством Державна Новогалещинська біологічна фабрика (). Рішення набрало законної сили 12.01.2021.

Проте, отримавши у постійне користування земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0504, позивач не зміг зареєструвати право постійного користування, у зв`язку з її поділом на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0987 (площею 2,0 га), :00:001:098 (площею 2,0 га), :00:001:0989 (площею 289,0 га) та позбавлений можливості обробляти землю та збирати урожай.

Також, позивач зазначає, що спірні земельні ділянки використовуються і надаються в оренду невідомим особам без оформлення документів. Так, у 2021 році земельна ділянка передана в комунальну власність і здається в оренду невідомим особам, в 2021 році з поля зібраний урожай соняшника, невідомо чи сплачені податки за цю землю та за урожай, який вирощений у 2021 році, можливість оформити право постійного користування на підставі рішенням суду від 09.12.2020 у Державної Новогалещинської біологічної фабрики відсутня. Оскільки, право оренди або власності на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, позивач вважає, що особи, зареєстровані як орендар та суборендар, можуть чинити перешкоди позивачеві у зборі врожаю, посилаючись на те, що вони є законними користувачами земельної ділянки. Отже, необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує існуванням ризиків відчуження земельних ділянок з кадастровими номерами :00:001:0987 (площею 2,0 га), :00:001:098 (площею 2.0 га), :00:001:0989 (площею 289,0 га) на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як встановив суд, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач стверджує, що земельні ділянки з кадастровими номерами :00:001:0987 (площею 2,0 га), :00:001:098 (площею 2,0 га), :00:001:0989 (площею 289,0 га) виникли внаслідок скасування та поділу земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0504.

Проте матеріалами справи, так як і матеріалами заяви про забезпечення позову, не доведено вказану обставину, а саме про те, що спірні земельні ділянки сформовані за рахунок поділу земельної ділянки площею 293 гектари, кадастровий номер :00:001:0842, яка сформована за рахунок поділу площі земельної ділянки з кадастровим номером :00:00:0504.

Тобто, відсутні докази того, що земельні ділянки, які є предметом спору у цій справі стосуються земельної ділянки право постійного користування на яку визнано рішенням Господарського суду Полтавської області від 09.12.2020 у справі № 917/1132/19.

Згідно з статтею 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда) підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, тощо.

Згідно з частиною 4 статті 136 Земельного кодексу України, підготовка лотів для проведення земельних торгів включає виготовлення, погодження та затвердження в установленому законодавством порядку проекту щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 6 статті 186 Земельного кодексу України передбачено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 12 статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Матеріали заяви про забезпечення позову не місять доказів, того що станом на час розгляду цієї справи (917/247/20) зазначені процедури не проводяться.

Крім того, слід зазначити, що потенційна можливість вчинення третіми особами дій, які будуть перешкоджати позивачу в реалізації своїх прав без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, посилань на докази та самих доказів, на підставі яких суд міг би визначити доцільність та необхідність забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Наведені позивачем обставини щодо необхідності застосування заходів до забезпечення позову ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджені відповідними доказами.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У зв`язку з відмовою в задоволенні заяви, сплачена позивачем сума судового збору за її подання покладається на позивача та йому не відшкодовується.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Згідно з статтею 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 04.10.2021.

Суддя Д. М. Сірош