ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1459/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участю представників сторін: позивача адвоката Бойка Є.Г., відповідача адвоката Крикуна О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровський край до Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське про стягнення 567609 грн. 62 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський край, звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське (далі відповідач) про стягнення, на підставі договору на виконання робіт № 52 від 07.04.2020 року, 280800 грн. боргу, 1657 грн. 18 коп. пені, 414 грн. 30 коп. 3% річних, на підставі договору на виконання робіт № 53 від 07.04.2020 року, 279244 грн. 80 коп. боргу, 4394 грн. 67 коп. пені, 1098 грн. 67 коп. 3% річних, що разом становить 567609 грн. 62 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано порушенням відповідачем обов`язку щодо порядку і строків оплати виконаних позивачем робіт з оранки та оприскування полів за договорами на виконання робіт № 52, № 53 від 07.04.2020 року.

Ухвалами Господарського суду Черкаської області:

від 19.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1459/20 за правилами загального позовного провадження, підготовче засіданні призначено на 18.12.2020 року;

в судових засіданнях 18.12.2020 року, 04.02.2021 року, 02.03.2021 року оголошено перерву до 15.04.2021 року (з урахуванням ухвали суду від 17.03.2021 року); в протоколі судового засідання від 04.02.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів (вх. № 958/21 від 22.01.2021 року), також відмовлено в задоволенні клопотань відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 1669/21 від 04.02.2021 року), про виклик свідків (вх. № 1670/21 від 04.02.2021 року).

від 15.04.2021 року, 20.05.2021 року, 01.07.2021 року підготовче провадження у справі № 925/1459/20 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, розгляд якої в подальшому відкладено на 26.07.2021 року.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив, письмових запереченнях (вх. № 195341/20 від 15.12.2020 року, вх. № 3497/21 від 02.03.2021 року, вх. № 6251/21 від 15.04.2021 року, т.1 а.с. 28-31, 127-131, 201-204) заперечив позовні вимоги, просив відмовити у задоволенні позову повністю, оскільки вбачає в діях позивача шахрайські дії, у зв`язку з чим 04.11.2020 року директором відповідача подано відповідну заяву до Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області. Фактично роботи, які є предметом спору виконані самим відповідачем, його власною технікою, та технікою ФОП Савченко Д.І., що підтверджено наданими суду доказами, письмовими поясненнями свідків.

Також відповідач подав суду:

04.02.2021 року клопотання (вх. № 1669/21, т. 1 а.с. 107-110), в якому просив зупинити провадження у даній справі до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадження № 0000204 від 09.11.2020 року;

04.02.2021 року клопотання про виклик свідків (вх. № 1670/21, т.1 а.с. 120122).

Позивач в особі свого представника подав суду:

22.01.2021 року клопотання (вх. № 958/21, т. 1 а.с. 76), в якому просив витребувати в ГУ ДПС у Черкаській області належним чином засвідчені копії податкової декларації з податку на додану вартість за квітень, травень 2020 року або 2 квартал 2020 року (в залежності від форми подачі звітності) та додатку № 5 до даної декларації за вказаний період - розшифровка податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) щодо відповідача;

22.01.2021 року відповідь на відзив (вх. № 960/21, т.1 а.с. 84-85), в якій заперечив твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, та зазначив про безпідставність наданих до нього доказів, просив задовольнити позовні вимоги повністю;

11.03.2021 року додаткові письмові пояснення (вх. № 4119/21, т.1 а.с. 144-145), в яких підтримав позовні вимоги повністю, вважав дії відповідача направленими на ухилення від сплати боргу за виконані належним чином роботи позивача.

В судовому засіданні 26.07.2021 року представник позивача позов з підстав і у розмірі, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив на позов, додаткових письмових поясненнях підтримав і просив суд їх задовольнити повністю. Представник відповідача позов не визнав і просив суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, запереченні на відповідь на відзив, письмових запереченнях. Судом оголошено перерву в судовому засіданні до 27.07.2021 року.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні 27.07.2021 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами заяви по суті справи, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

07.04.2020 року позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський край в особі директора Петрова М.В., як виконавець, та відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Красногірське в особі директора Шестопала В.П., як замовник, уклали договір на виконання робіт № 52 (далі Договір-1, т. 1 а.с. 9-10), за умовами п. 1.1. якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання виконати роботи на власному пальному виконавця по обробітку грунту господарства (далі - роботи).

Сторони Договору-1 погодили усі істотні умови цього договору, зокрема, домовилися про наступне:

п. 1.2. замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість в порядку та строки визначені цим договором;

п. 1.3. види робіт, що підлягають виконанню за цим договором, їх обсяг, вартість та строки виконання робіт узгоджуються сторонами в додатку (додатках), що є невід`ємною частиною цього договору;

п. 1.5. місце виконання робіт: с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська обл..;

п. 2.5. прийомка-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийомки-передачі виконаних робіт, що надається виконавцем замовнику щодекадно та вдень закінчення виконаних робіт;

п. 3.1. вартість робіт, які виконавець зобов`язується виконати за цим договором, встановлюється за погодженням сторін і зазначається в додатку (додатках) до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Сторони дійшли згоди, що вартість робіт, зазначена у додатку (додатках) до цього договору може коригуватись в більшу або меншу сторону в залежності від обсягів робіт, які фактично були виконані виконавцем за цим договором. Загальна вартість робіт, фактично виконаних виконавцем за цим договором, фіксується сторонами в акті прийомки-передачі виконаних робіт;

п. 3.2. замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості виконаних робіт до 15.10.2020 року;

п. 4.2. за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати;

п. 5.3. договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2020 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе по договору зобов`язань до моменту їх повного виконання сторонами.

Договір-1 підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.

Сторонами укладено додаток № 1 до Договору-1 (т. 1 а.с. 10 на звороті), в п. 1 якого сторони досягли згоди щодо робіт (що підлягають виконанню за договором на виконання робіт № 52 від 07.04.2020 року), їх орієнтованого обсягу, вартості окремих видів робіт та їх загальної вартості, а саме оранка землі на площі 156 га за ціною 1500 грн. за 1 га на загальну суму з ПДВ 280800 грн.

На виконання умов Договору-1 сторонами 08.04.2020 року складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 452 (т.1 а.с. 11) з оранки землі на площі 156 га за ціною 1500 грн. за 1 га на загальну суму з ПДВ 280800 грн., в якому замовник в особі директора Шестопала В.П. посвідчив, що немає претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Відповідач до 15.09.2020 року та на день подачі позову заборгованість з оплати виконаних позивачем робіт за Договором -1 у розмірі 280800 грн. не сплатив.

07.04.2020 року позивач Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Придніпровський край в особі директора Петрова М.В., як виконавець, та відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю Красногірське в особі директора Шестопал В.П., як замовник, уклали договір на виконання робіт № 53 (далі Договір-2,т. 1 а.с. 12-13), за умовами п. 1.1. якого, замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання виконати роботи на власному пальному виконавця по обробітку грунту господарства (далі - роботи).

Сторони Договору-1 погодили усі істотні умови цього договору, зокрема, домовилися про наступне:

п. 1.2. замовник зобов`язується прийняти виконані роботи та оплатити їх вартість в порядку та строки визначені цим договором;

п. 1.3. види робіт, що підлягають виконанню за цим договором, їх обсяг, вартість та строки виконання робіт узгоджуються сторонами в додатку (додатках), що є невід`ємною частиною цього договору;

п. 1.5. місце виконання робіт: с. Антипівка, Золотоніський район, Черкаська обл..;

п. 2.5. прийомка-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийомки-передачі виконаних робіт, що надається виконавцем замовнику щодекадно та вдень закінчення виконаних робіт;

п. 3.1. вартість робіт, які виконавець зобов`язується виконати за цим договором, встановлюється за погодженням сторін і зазначається в додатку (додатках) до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Сторони дійшли згоди, що вартість робіт, зазначена у додатку (додатках) до цього договору може коригуватись в більшу або меншу сторону в залежності від обсягів робіт, які фактично були виконані виконавцем за цим договором. Загальна вартість робіт, фактично виконаних виконавцем за цим договором, фіксується сторонами в акті прийомки-передачі виконаних робіт;

п. 3.2. замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості виконаних робіт до 15.10.2020 року;

п. 4.2. за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати;

п. 5.3. договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2020 року, а в частині виконання сторонами взятих на себе по договору зобов`язань до моменту їх повного виконання сторонами.

Договір-2 підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.

Сторонами укладено додаток № 1 до Договору-2 (т. 1 а.с. 13 на звороті), в п. 1 якого сторони досягли згоди щодо робіт (що підлягають виконанню за договором на виконання робіт № 53 від 07.04.2020 року), їх орієнтованого обсягу, вартості окремих видів робіт та їх загальної вартості, а саме оприскування на площі 576 га за ціною 404грн. за 1 га на загальну суму з ПДВ 279244 грн. 80 коп.

На виконання умов Договору-2 сторонами 29.05.2020 року складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 454 (т.1 а.с. 14) з оприскування на площі 576 га за ціною 404 грн. за 1 га на загальну суму з ПДВ 279244 грн. 80 коп., в якому замовник в особі директора Шестопала В.П. посвідчив, що немає претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Відповідач до 15.09.2020 року та на день подачі позову заборгованість з оплати виконаних позивачем робіт за Договором -2 у розмірі 279244 грн.80 коп. не сплатив.

Договори №№ 52, 53 від 07.04.2020 року, акти приймання-передачі наданих послуг № 452 від 08.04.2021 року, № 454 від 29.05.2021 року підписані представниками сторін, їх підписи посвідчено печатками юридичних осіб, яких вони представляють. Зі сторони замовника договори і акти підписано директором товариства Шестопалом В.П.

Наказом ТВО директора Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське Полозової О.І. від 06.05.2020 року № 28 надано ОСОБА_1 відпустку тривалістю 28 днів за відпрацьований 2016 рік починаючи з 06.05.2020 року (т.1 а.с. 58).

Наказом ТВО директора Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське Полозової О.І. від 04.06.2020 року № 23 звільнено ОСОБА_1 із займаної посади директора Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін, припинивши дію контракту (т.1 а.с. 61).

У зв`язку з нездійсненням відповідачем у встановлений Договорами - 15.10.2020 року строк оплати за виконані позивачем роботи, позивач звернувся до нього з претензією № 1062 від 16.10.2020 року, в якій просив у п`ятиденний строк з дати отримання претензії в добровільному порядку перерахувати на рахунок позивача заборгованість за Договорами у розмірі 563707 грн. 68 коп., з з урахуванням нарахувань пені та 3% річних за 1 день просточки (т. 1 а.с. 15-16, докази направлення та отримання відповідачем т. 1 а.с. 17, 18). Претензія позивача отримана відповідачем 20.10.2020 року однак залишена без відповіді і виконання.

Разом з тим, 04.11.2020 року відповідач звернувся до начальника Золотоніського відділу поліції ГУНП в Черкаській області із заявою, в якій просив внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення директором позивача ОСОБА_2 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 та ч. 4 ст. 358 КК України підроблення офіційного документа та використання завідомо підробленого документа, а також ч. 4 ст. 190 КК України шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах (т.1 а.с. 62-63), за результатами вказаної заяви 09.11.2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань внесено відповідний запис у кримінальному провадженні № 0000204, розгляд якого триває (т.1 а.с. 64).

Із заяв свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 від 01.03.2021 року вбачається, що в період осінньо-весняних польових робіт 2019-2020 років поля Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське були виорані технікою та трактористами вказаного товариства ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також технікою фізичної особи підприємця Савченка Д.І., весною 2020 року товариством придбано самохідний оприскувач IMPERADOR-400 на якому трактористом Козюрою О.В. здійснено оприскування полів Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське; також засвідчено про відсутність виконання Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Придніпровський край в квітні-травні 2020 року будь-яких робіт по оранці та оприскуванні полів Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське (т.1 а.с. 206-209).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договорів на виконання робіт № 52, № 53 від 07.04.2020 року, вимоги і заперечення сторін витікають із суті їх прав та обов`язків за цими договорами.

За правовою природою спірні правовідносини сторін віднесені до договірних зобов`язань підряду та послуг, загальні положення про підряд, як окремий вид зобов`язань, визначені параграфом 1 глави 61 ЦК України, загальні положення про послуги визначені главою 63 ЦК України, ст. 324 ГК України, про зобов`язання і договір розділом І і ІІ книги 5 ЦК України, главою 20 ГК України, загальні положення про правочини главою 16 розділу IV книги 1 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання главою 51 розділу I книги 5 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Норми глави 16 розділу IV книги І ЦК України врегульовують загальні положення про правочини, правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону.

Розділ I книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про зобов`язання, зокрема:

зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509);

сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 510);

одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525);

зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526);

якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530);

виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546);

неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549);

зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 598);

зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599);

порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610);

у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611);

особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч. 1, 2 ст. 614);

у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється (ст. 615).

Розділ IІ книги 5 ЦК України врегульовує загальні положення про договір, зокрема:

договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626);

відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627);

зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628);

договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629);

договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638).

Підрозділом І розділу ІІІ книги 5 ЦК України визначено окремі види договірних зобов`язань. Главою 61 врегульовано загальні положення про підряд, зокрема:

за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.ч. 1, 2 ст. 837);

у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч.ч. 1, 3 ст. 843);

строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (ч. 1 ст. 846);

замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (ч. 4 ст. 849);

замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. У разі невиконання замовником цього обов`язку підрядник має право вимагати відшкодування завданих збитків, включаючи додаткові витрати, викликані простоєм, перенесенням строків виконання роботи, або підвищення ціни роботи. Якщо виконання роботи за договором підряду стало неможливим внаслідок дій або недогляду замовника, підрядник має право на сплату йому встановленої ціни з урахуванням плати за виконану частину роботи, за вирахуванням сум, які підрядник одержав або міг одержати у зв`язку з невиконанням замовником договору (ч.ч. 1, 2 ст. 850).

Главою 63 врегульовано загальні положення про послуги, зокрема:

за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901);

якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 903);

строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами (ст. 905);

збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906).

Відповідно до викладених обставин справи суд вбачає, що в пунктах 2.5., 3.2. Договорів-1,-2 сторони обумовили, що прийомка-передача виконаних робіт здійснюється шляхом підписання сторонами акту прийомки-передачі виконаних робіт, що надається виконавцем замовнику щодекадно та вдень закінчення виконаних робіт; замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості виконаних робіт до 15.10.2020 року.

На підтвердження обставин, викладених у позові, позивачем подано акти приймання-передачі наданих послуг № 452 від 08.04.2020 року № 454 від 29.05.2020 року, із яких вбачається виконання виконавцем робіт (послуг), які були предметом укладених договорів на виконання робіт № 52, №53 від 07.04.2020 року, їх ціна та відсутність претензій замовника по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг).

Показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 викладені в їх заявах свідків, приєднаних до справи за клопотаннями відповідача стосуються обставин спростування події виконання договорів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 87 ГПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків.

Статтями 77, 78 ГПК України визначено поняття допустимості і достовірності доказів. За їх змістом обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Спірні правовідносини сторін виникли із Договорів, укладених ними і обов`язкових до виконання, пунктами 2.5. цих договорів сторони встановили, що обов`язки виконавця по виконанню предмету даних договорів, вважаються виконаними в момент підписання відповідного акту. Сторони даних договорів визнають, що підписаний акт є достатнім доказом факту виконання робіт і відсутності претензій з боку замовника.

Відтак саме акти приймання-передачі наданих послуг № 452 від 08.04.2020 року № 454 від 29.05.2020 року підписані повноважним представниками сторін, є допустимими і достовірними доказами факту виконання робіт (надання послуг) і відсутності претензій з боку замовника, тому їм суд надає перевагу, а показання свідків відхиляє як недопустимі докази.

Зміна керівництва відповідача, невизнання взятих попередником зобов`язань за спірними договорами не є підставою для невиконання цих зобов`язань та заперечення наявності їх результатів.

Таким чином, факт виконання робіт, надання послуг позивачем та їх остаточна неоплата відповідачем за Договорами -1, -2 матеріалами справи підтверджено, відповідачем не спростовано, а тому вимога про стягнення боргу у сумі 560044 грн. 80 коп. (280800 грн.+279244 грн. 80 коп.) грн. підлягає задоволенню в судовому порядку.

З підстав несвоєчасної оплати виконаних робіт та наданих послуг за Договорами -1, -2 позивач на підставі п.п. 4.2 Договорів заявив до стягнення з відповідача вимогу про стягнення 6051 грн. 85 пені та на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 1512 грн. 97 коп.:

за Договором -1 пені у сумі 1657 грн. 18коп.; 3% річних у сумі 414 грн. 30 коп. за період з 16.10.2020 року по 02.11.2020 року на суму боргу 280800 грн.; за Договором -2 пені у сумі 4394грн. 67 коп.; 3% річних у сумі 1098 грн. 67 коп. за період з 16.10.2020 року по 02.11.2020 року на суму боргу 279244 грн. 80 коп.

Згідно з п.п. 4.2. Договорів -1, -2 (відповідно) за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України, що діяла в період прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

При вирішенні спору в частині стягнення спірної суми пені суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунки позивача, покладені в основу вимог про стягнення пені, 3% річних відповідають умовам відповідальності сторін за порушення своїх зобов`язань, передбаченим п.п. 4.2. Договорів-1, -2, нормам ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», ч. 6 ст. 232 ГК України, ч. 2 ст. 625 ЦК України, спірні суми пені, 3% річних нараховані відповідно до умов Договорів-1, -2, на фактичні суми боргу, їх суд вважає правильними. Відтак вимогу позивача і в цій частині суд визнає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню у обрахованих позивачем розмірах.

Твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, запереченні на відповідь на відзив, письмових запереченнях щодо безпідставності заявлених позивачем вимог по стягненню боргу суд оцінює критично, оскільки всі вимоги позовної заяви відповідають умовам погоджених та підписаних сторонами договорів на виконання робіт №52, № 53 від 07.04.2020 року та укладених на їх виконання актів приймання-передачі наданих послуг № 452 від 08.04.2020 року № 454 від 29.05.2020 року, узгоджуються з нормами діючого законодавства України, тому вказані доводи відповідача з наведених ним підстав суд визнає необґрунтованими і відхиляє.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», також повинен застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту статей 13, 15, 16 ЦК України слідує, що право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Суд вправі застосувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії «ефективності» таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 ст. 13 ЦК України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд вважає позов обґрунтованим, доказаним і таким, що підлягає задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 8514 грн. 14 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Красногірське, , місцезнаходження: 19733, Черкаська обл., Золотоніський район, с. Антипівка на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Придніпровський край, , місцезнаходження: 19700, Черкаська обл., м. Золотоноша, вул. Обухова, буд. 52/3 560044 грн. 80 коп. боргу, 6051 грн. 85 пені, 1512 грн. 97 коп. 3% річних, 8514 грн. 14 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 08.10.2021 року.

Суддя В.М. Грачов