ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2021 року

м. Київ

Справа № 904/4134/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

секретар судового засідання - Мельникова Л. В.,

розглянувши касаційну скаргу Приватної фірми "Нік Ан"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 (суддя Мілєва І. В.) та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2021 (Чус О. В. - головуючий суддя, судді Кузнецова І. Л., Кощеєв І. М.) у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Кузьмінова Володимира Олександровича

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко",

2) Приватної фірми "Нік Ан",

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

1) Комунальне підприємство "Міськавтопарк" Дніпровської міської ради,

2) Приватне підприємство "Кадак",

3) Приватне підприємство "Дружба 2017",

4) Виконавчий комітет Дніпровської міської ради,

5) Дніпровська міська рада,

про визнання права власності,

(У судовому засіданні взяли участь представники: позивача - Данилова К. А., Приватної фірми "Нік Ан" - Коваленко С. О.),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1. Фізична особа-підприємець Кузьмінов Володимир Олександрович (далі - ФОП Кузьмінов В. О.) звернувся з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" (далі - ТОВ "Коваленко і Ко"), Приватної фірми "Нік Ан", в якій просив суд: визнати за ним право власності на нерухоме майно, що складається з: автомобільної стоянки, яка складається з: А-1 будинок охорони, площею 18,8 кв. м, Б-бокси, площею 44,7 кв. м, В - склад, площею 28,7 кв.м, Г - склад, площею 28,3 кв. м, Е - металевий сарай, площею 1220 кв. м, Ж - навіси, площею 2396 кв. м, Д -сторожовий пост, площею 3,44 кв. м, № 1-3, 1 - споруди (ворота, огорожа, мостіння), по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01).

Позовні вимоги мотивовані тим, що ФОП Кузьмінов В.О. набув право власності на спірний об`єкт нерухомості на законних підставах, однак в подальшому спірне право власності на майно незаконно перейшло до третіх осіб у зв`язку із чим ФОП Кузьмінов В.О. звертається до суду за захистом порушених прав з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно. Позивач зазначає, що придбав з прилюдних торгів нерухоме майно, а саме автомобільну стоянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала раніше ТОВ "Пеле Груп". 20.11.2015 ФОП Кузьмінову В. О. відповідно до ст. 75 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30.10.2015 і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржею від 29.10.2015, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що складається з: автомобільної стоянки, що в цілому складається з: А-1 будинок охорони, площею 18,8 кв.м., Б - бокси, площею 44,7 кв.м., В - склад, площею 28,7 кв.м., Г - склад, площею 28,3 кв.м., Е - металевий сарай, площею 1220 кв.м., Ж - навіси, площею 2396 кв.м., Д - сторожовий пост, площею 3,44 кв.м., №1-3, І - споруди (ворота, огорожа, мостіння) по посвідчене приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В. та зареєстроване за реєстровим № 2683.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Як установили суди попередніх інстанцій, 20.11.2015 ФОП Кузьмінову В.О. відповідно до ст. 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30.10.2015 і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржею від 29.10.2015, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що складається з: автомобільної стоянки, що в цілому складається з: А-1 будинок охорони, площею 18,8 кв.м., Б - бокси, площею 44,7 кв.м., В - склад, площею 28,7 кв.м., Г - склад, площею 28,3 кв.м., Е - металевий сарай, площею 1220 кв.м., Ж - навіси, площею 2396 кв.м., Д - сторожовий пост, площею 3,44 кв.м., №1-3, І - споруди (ворота, огорожа, мостіння) по АДРЕСА_1 , посвідчене приватним нотаріусом ДМНО Лозенко В.В. та зареєстроване за реєстровим № 2683.

2.2. У грудні 2015 року приватна фірма "Нік Ан" звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Кузьмінова Володимира Олександровича , третя особа - Приватне підприємство "Справедливість 2015" про витребування майна.

Відповідно до змісту рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 у справі № 205/8482/15 позовні вимоги Приватної фірми "Нік Ан" задоволено в повному обсязі. Витребувано від Кузьмінова В.О. на користі Приватної фірми "Нік Ан" вищезазначене майно та припинено право власності Кузьмінова В.О. на це майно. Визнано за ПФ "НікАн" право власності на автомобільну стоянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна № 01), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 у справі № 205/8482/15 апеляційну скаргу Кузьмінова В.О. задоволено частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 в частині задоволення позовних вимог щодо: припинення права власності Кузьмінова В.О. на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за Приватною фірмою "Нік Ан" права власності на вищевказану автомобільну стоянку - скасовано та відмовлено в їх задоволенні; рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 у іншій частині залишено без змін.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.09.2017 Приватна фірма "Нік Ан" на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/8482/15 від 17.06.2016 та на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 у справі № 205/8482/15-ц зареєструвала за собою право власності на вищевказану автомобільну стоянку.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 по справі № 205/8482/15 касаційну скаргу Кузьмінова В.О. задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.06.2016 та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 - скасовано; провадження у справі за позовом Приватної фірми "Нік Ан" до Кузьмінова В.О. , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство "Справедливість 2015", про витребування майна - закрито.

Відтак, на думку судів, приватна фірма "Нік Ан" не набула право власності на автомобільну стоянку, що в цілому складається з: А-1 будинок охорони, площею 18,8 кв.м., Б - бокси, площею 44,7 кв.м., В - склад, площею 28,7 кв.м., Г - склад, площею 28,3 кв.м., Е - металевий сарай, площею 1220 кв.м., Ж - навіси, площею 2396 кв.м., Д - сторожовий пост, площею 3,44 кв.м., №1-3, І - споруди (ворота, огорожа, мостіння) по АДРЕСА_1 , оскільки рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/8482/15 від 17.06.2016 та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 у справі № 205/8482/15, які були підставою для реєстрації за ПФ "Нік Ан" права власності на спірну автомобільну стоянку були скасовані постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 по справі № 205/8482/15.

2.3. Приватна фірма "Нік Ан" в липні 2017 року звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника ТОВ "Пеле Груп" та виключення майна з ліквідаційної маси в межах справи № 904/2396/15 про банкрутство ТОВ "Пеле Груп".

Ухвалою суду від 19.09.2017 у справі № 904/2396/15 заяву приватної фірми "Нік Ан" задоволено. Визнано недійсними результати аукціону (відкритих торгів), з продажу цілісного майнового комплексу автомобільної стоянки, за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових праві на нерухоме майно 01), проведеного 29.10.2015 Правобережною товарною біржею та оформленого протоколом № 1 від 29.10.2015 про проведення аукціону; визнано недійсним свідоцтво (зареєстроване реєстрі за № 2683) видане 20.11.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В., яке посвідчує право власності на вищезазначену автомобільну стоянку за Кузьміновим В.О. ; виключено з ліквідаційної маси ТОВ "Пеле Груп" цілісний майновий комплекс автомобільну стоянку, за адресою: АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових праві на нерухоме майно 01).

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 у справі № 904/2396/15 апеляційну скаргу ФОП Кузьмінова В.О. задоволено, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2017 у справі № 904/2396/15 - скасовано; у задоволенні заяви про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна боржника ТОВ "Пеле Груп" та виключення майна з ліквідаційної маси з урахуванням уточнення - відмовлено.

2.4. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на спірну автомобільну стоянку за ОСОБА_2 було зареєстровано на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2017 у справі № 2/1254/17-ц (номер запису про право власності: 22135011; рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 - індексний номер 34628421).

Позивач зазначає що, рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2017 по справі № 2/1254/17-ц не існує. Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 804/126/18 визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Кривошей Анастасії Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 (індексний номер 34628421), яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна (автомобільна стоянка), розташованого в АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за суб`єктом: ОСОБА_2 .

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 804/126/18 - залишено без змін.

Судами у справі № 804/126/18 встановлено, що відповідно до листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2017 № 5/483/2013 згідно з автоматизованою системою документообігу суду в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цивільних справ відносно ОСОБА_2 чи цивільної справи за номером 2/1254/17-ц за період з 01.01.2017 по 01.09.2017 не перебувало. В Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження № 0001108 стосовно здійснення несанкціонованої заміни інформації про власника об`єкта нерухомого майна автомобільної стоянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 (індексний номер 34628421), яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна (автомобільна стоянка), розташованого в АДРЕСА_1 (реєстраційний номер вказаного об`єкта нерухомого майна: 01) за суб`єктом: ОСОБА_2 не відповідає вимогам п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки винесено не у спосіб, передбачений законодавством, не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

На підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 26.04.2018; протоколу загальних зборів ТОВ "Коваленко і Ко" № 02 від 26.04.2018 державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяною Василівною 27.04.2018 було проведено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (автомобільна стоянка) за ТОВ "Коваленко і Ко".

Суди дійшли висновку, що оскільки ОСОБА_2 було незаконно набуто право власності на спірну автомобільну стоянку, а рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 804/126/18 (залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018) визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Кривошей Анастасії Анатоліївни про державну та їх обтяжень від 05.04.2017 (індексний номер 34628421), яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна (автомобільна стоянка) за суб`єктом: ОСОБА_2 , то останній не мав достатніх правових підстав для передачі у власність ТОВ "Коваленко і Ко" на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 26.04.2018 та протоколу загальних зборів ТОВ "Коваленко і Ко" № 02 від 26.04.2018.

2.5. В липні 2019 року ФОП Кузьмінов В.О. звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Коваленко і Ко, Приватної фірми Нік Ан про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування записів про право власності (справа № 904/2661/19). У позовній заяві ФОП Кузьмінов В.О. просив суд: скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження запис про право власності за індексним номером: 25938952 від 27.04.2018; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про право власності за індексним номером:22135011 від 03.04.2017; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про право власності за індексним номером: 22132156 від 01.09.2017; витребувати автомобільну стоянку, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, ПО (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Коваленко і Ко" на користь Фізичної особи-підприємця Кузьмінова В. О.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2019 по справі №904/2661/19 в задоволенні позовних вимог ФОП Кузьмінова В.О. було відмовлено. Постановою Центрального апеляційного суду від 27.01.2020 апеляційну скаргу ФОП Кузьмінова В.О. - залишено без змін, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2019 у справі № 904/2661/19 - залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2020 закрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Кузьмінова В.О. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2020 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.10.2019 у справі № 904/2661/19. Касаційне провадження було закрито на підставі п. 5 ч. 1 ст. 296 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Суд першої інстанції під час розгляду справи № 904/2661/19 дійшов висновку, що між ФОП Кузьміновим В.О. та приватною фірмою "Нік Ан" наявний спір про право власності на предмет спору - автомобільну стоянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який не вирішений в судовому порядку, а тому пред`явлення позову ФОП Кузьміновим В.О. позовної заяви про витребування - є передчасним. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та зазначив, що за наявності невирішеного спору про право власності на спірне майно, пред`явлення ФОП Кузьміновим В.О. позову про витребування майна із чужого незаконного володіння є передчасним.

3. Короткий зміст судових рішень у справі

3.1. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 у справі № 904/4134/20, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2021, позов задоволено.

Судові рішення аргументовано тим, що у матеріалах справи відсутнє рішення, яким було б визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.11.2015 (індексний номер 26331898), яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на автомобільну стоянку (за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за Кузьміновим В. О. Позивач ФОП Кузьмінов В.О. набув права власності на спірну автомобільну стоянку, у встановлений законом спосіб, окрім іншого станом на час розгляду даного спору підстави набуття Позивачем права власності не скасовані в судовому порядку або будь-яким іншим способом.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. Приватна фірма "Нік Ан" звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржені судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження є пункт 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

Обґрунтовуючи підставу оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, заявник вважає, що судом не враховано висновки Верховного Суду, зазначені у постановах від 20.02.2020 у справі № 5006/5/39б/2012, від 03.04.2018 у справі № 917/927/17, від 10.04.2018 у справі № 927/849/17, від 27.06.2018 у справі № 925/797/17, від 21.11.2018 у справі № 920/615/16, від 07.08.2019 у справі № 902/869/17, а також постанові Верховного Суду України від 24.06.2015 у справі № 6-318цс15.

Судами проігноровано доводи заявника, які він наводив у відзиві на позовну заяву щодо нікчемності правочину (договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні від 29.10.2015) укладеного позивачем щодо спірного нерухомого майна. Крім того, у справі 904/5912/15 судами визнано недійсними: протокол від 03.06.2014 № 0834509-1 по проведенню прилюдних торгів, акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 09.06.2014 року № 36548/16, свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.09.2014 на підставі яких було зареєстровано право власності на спірне майно за ТОВ "Пеле Груп", внаслідок ліквідації якого позивач за договором купівлі-продажу майна від 29.10.2015 придбав зазначене майно.

Свідоцтво, яке видане 20.11.2015 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. і яке посвідчує право власності на вищезазначену автомобільну стоянку за Кузьміновим В.О видане з перевищенням повноважень та за відсутності укладеного і нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Зміст позовних вимог фактично вказує на те, що підставою звернення ФОП Кузьмінова В.О. є відсутність правовстановлюючих документів (договору купівлі-продажу) і позов заявлено не для визнання права власності, а для його набуття, що суперечить статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та усталеній практиці Верховного Суду.

Заявник вважає помилковими доводи позивача про неможливість витребування у нього спірної автостоянки, оскільки він придбав її не внаслідок примусової реалізації на виконання судового рішення, а за домовленістю з ТОВ "Пеле Груп", що також відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц. Крім того, у мотивувальній частині постанови Центрального апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі № 904/2661/19 зазначено, що: Відчуження ТОВ "Пеле Груп" спірного майна ФОП Кузьмінову В.О. здійснено особою, яка не мала на це права та поза волею власника майна - приватної фірми "Нік Ан". Зважаючи на те, що рішення, які стали передумовою набуття права власності позивача на спірне майно, були скасовані у судовому порядку, первинним законним володільцем майна залишається відповідач 2, оскільки відчуження його майна відбулось поза волею внаслідок вчинення декількох правочинів, що встановлено судовими рішеннями. Позивач- ФОП Кузьмінов В. О. набув право власності на спірне майно у ланцюгу таких правочинів, а саме, внаслідок правочину з особою, правомірність реєстрації права власності за якою оспорена приватною фірмою "Нік Ан", як власником, майно якого вибуло поза його волею, що підтверджується судовими рішеннями.

4.2. 20.09.2021 від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу із проханням визнати поважними причини пропуску строку на його подання, яке аргументовано тим, що засобами поштового зв`язку ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі № 904/4134/20 він не отримував, а ознайомився з нею із Єдиного державного реєстру судових рішень 13.09.2021. Однак колегія суддів зауважує, що відповідно до інформації про вручення поштового відправлення, зазначену ухвалу ФОП Кузьмінов В. О. отримав 13.08.2021, чим спростовуються доводи щодо поважності пропуску строку, визначеного в ухвалі для подання відзиву на касаційну скаргу. З огляду на це, поданий відзив необхідно залишити без розгляду.

4.3. Окрім того, позивач подав клопотання про закриття касаційного провадження яке аргументоване тим, що постанови Верховного Суду, на які посилається скаржник, прийняті не у подібних відносинах. Однак, колегія суддів вважає помилковим зазначені доводи, оскільки підтвердилися доводи скаржника, якими він обґрунтовує підставу касаційного оскарження з посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20.02.2020 у справі № 5006/5/39б/2012 з огляду на обставини, наведені у мотивувальній частині постанови у справі № 904/4134/20.

4.4. Також від скаржника надійшли клопотання щодо постановлення окремої ухвали та зупинення дій рішення судів у справі № 904/4134/20.

Позивач подав клопотання про залишення без задоволення заяви про постановлення окремої ухвали, оскільки вона ґрунтується на припущеннях та домислах і не стосується предмета спору.

4.5. Клопотання щодо постановлення окремої ухвали аргументовано зокрема тим, що переходу права власності на спірну автостоянку до Кузьмінова В. О. передувало протиправне скасування накладених арештів на вказане майно. Крім того, Кузьмінов В. О., діючи як ліквідатор приватного підприємства "ОПО" продав цю ж автостоянку із сфальсифікованою адресою.

Відповідно до частини 1 статті 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц вказано, що Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про необхідність направлення справи на новий розгляд з мотивів, наведених у цій постанові, відповідних порушень, про які стверджує заявник, судом не встановлено на цій стадії судового розгляду, тому у задоволенні відповідного клопотання слід відмовити.

З огляду на те, що Верховний Суд скасовує оскаржені у справі № 904/4134/20 рішення, відсутні підстави для задоволення клопотання скаржника щодо зупинення їх дії.

5. Позиція Верховного Суду

5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

5.2. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.3. Предметом позовних вимог є визнання за позивачем права власності на об`єкти нерухомого майна.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України заявник посилається зокрема на те, що судами не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.02.2020 у справі № 5006/5/39б/2012 про таке:

Відповідно до статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою або якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Тобто, передумовою для звернення з позовом про визнання права власності на майно на підставі названої статті є сумніви у належності позивачеві цього майна, які виникають у інших осіб, неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втрата належних правовстановлюючих документів на майно.

Право власності, як і будь-яке інше суб`єктивне право, виникає при наявності певних юридичних фактів та конкретних обставин, з якими закон пов`язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Підстави виникнення права власності поділяються на такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, тобто первісні, та похідні, за якими право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Відповідно до статі 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права.

З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові № 6-318цс15 від 24.06.2015 та Верховний Суд у постановах від 21.11.2018 у справі № 920/615/16, від 07.08.2019 у справі №902/869/17.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладених у постановах від 02.05.2018 у справі № 914/904/17, від 07.06.2018 у справі № 912/111/14 від 07.06.2018, від 27.03.2019 у справі № 27/193, від 11.06.2019 у справі № 918/1400/14, від 05.12.2019 у справі № 914/73/18, вирішуючи спір про визнання права власності на підставі статті 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Таким чином, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за статтею 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до статті 392 ЦК України є саме оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

Виникнення права власності на нерухоме майно у процедурі реалізації майна на торгах у формі аукціону в межах провадження у справі про банкрутство пов`язане з укладенням договору купівлі-продажу між ліквідатором боржника, як замовником аукціону, та переможцем торгів, з подальшим нотаріальним посвідченням такого договору та відповідною державною реєстрацією переходу права до нового власника.

5.4. З наведеного висновку слідує, що ключовим при застосуванні статті 392 ЦК України є встановлення з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт і чи підлягає це право захисту.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з того, що 20.11.2015 ФОП Кузьмінову В.О. відповідно до статті 75 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30.10.2015 і протоколу про проведення аукціону з продажу майна ТОВ "Пеле Груп", складеного Правобережною товарною біржею від 29.10.2015, було видано свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно.

Оцінюючи доводи відповідачів щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог суди зазначили, що приватна фірма "Нік Ан" не набула право власності на автомобільну стоянку, оскільки рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 205/8482/15 від 17.06.2016 та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 01.08.2017 у справі № 205/8482/15, які були підставою для реєстрації за ПФ "Нік Ан" права власності на спірну автомобільну стоянку були скасовані постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 по справі № 205/8482/15.

У свою чергу, ОСОБА_2 передав у власність ТОВ "Коваленко і Ко" на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 26.04.2018 та протоколу загальних зборів ТОВ "Коваленко і Ко" № 02 від 26.04.2018 спірне майно і державним реєстратором Виконавчого комітету Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Т. В. 27.04.2018 було проведено державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за ТОВ "Коваленко і Ко". Однак оскільки ОСОБА_2 було незаконно набуто право власності на спірну автомобільну стоянку, а рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2018 у справі № 804/126/18 (залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.04.2018) визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Кривошей Анастасії Анатоліївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2017 (індексний номер 34628421), яким проведено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна за суб`єктом: ОСОБА_2 , то останній не мав достатніх правових підстав для передачі у власність ТОВ "Коваленко і Ко" цього майна.

5.5. Водночас колегія суддів зауважує, що Приватна фірма "Нік Ан" під час розгляду справи посилалася на обставини встановлені у справі № 904/5912/15 щодо визнання недійсними публічних торгів шляхом визнання недійсними - протоколу від 03.06.2014 року №0834509-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику - приватній фірмі "Нік Ан", складеного філією 04 приватного підприємства "Нива-В.Ш."; акта про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 09.06.2014 року №36548/16, виданого Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.09.2014 за реєстровим номером 779, виданого ТОВ "Пеле Груп" приватним нотаріусом Павловською Г. О.

Обґрунтовуючи власну позицію щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, скаржник з посиланням на обставини справи № 904/5912/15 зазначав про те, що рішення, які стали передумовою набуття права власності позивача на спірне майно, були скасовані у судовому порядку, зокрема щодо набуття ТОВ "Пеле Груп" права власності на автостоянку.

Однак як слідує із оскаржених судових рішень у справі № 904/4134/20 яка розглядається, суди не оцінювали та не досліджували такі докази та доводи стосовно недійсності актів, на підставі яких ТОВ "Пеле Груп" набуло право власності і внаслідок ліквідації якого позивач зареєстрував за собою право власності на спірне майно. Також поза увагою залишися посилання скаржника на обставини встановлені у справі № 904/2661/19 щодо відчуження та приналежності спірного нерухомого майна. Крім того, не надано оцінки аргументам щодо відсутності договору купівлі-продажу майна, на підставі якого, відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", позивач міг би набути право власності на автостоянку.

Прийняття судових рішень без дослідження таких доводів не може бути розцінено як таке, що прийняте з урахуванням правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 20.02.2020 у справі № 5006/5/39б/2012, оскільки не встановлено усіх обставин щодо того, з яких саме передбачених законом підстав та у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт, у тому числі щодо актів, на підставі яких зареєстроване відповідне право власності.

Колегія суддів зауважує, що в усталеній практиці Верховного Суду, у тому числі і тій на яку посилається заявник, зазначено, що свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права, не породжує, не змінює і не припиняє певні права та обов`язки, а видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі. Тобто навіть за наявності свідоцтва про право власності дослідити необхідно підстави та спосіб набуття відповідного права.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 73, 74, 76, 77, 86, 236-238, 282 ГПК України, визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Для повного і всебічного розгляду справи важливим є встановлення та аналіз сукупного зв`язку зазначених вище обставин, а їх відсутність не дає змогу розглянути спір у відповідності до вимог законодавства та встановити наявність підстав для задоволення чи відмови у задоволенні позовних вимог.

Оскільки зазначеного суду не здійснили, фактично не дослідили у повному обсязі докази, які наявні в матеріалах справи, Верховний Суд зважаючи на приписи статті 300 ГПК України позбавлений можливості самостійно надавати оцінку відповідним доказам.

5.6. За таких обставин, зважаючи на те, що доводи скаржника щодо допущення порушень судами першої і апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права та підстава оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України підтвердилися, а суди попередніх інстанцій не дослідили зібрані у справі докази, у тому числі на які посилається заявник, оскаржені рішення необхідно скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд

6.1. Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.

6.2. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

6.3. Під час нового розгляду справи слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити всі обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору та залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

7. Розподіл судових витрат

7.1. З огляду на висновок Верховного Суду про часткове задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини 1 статті 308, статтями 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватної фірми "Нік Ан" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 904/4134/20 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ