УХВАЛА

06.10.2021Справа № 910/16057/21
Суддя Господарського суду міста Києва Трофименко Т.Ю., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО РІЕАЛ ЕСТЕЙТ» про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО РІЕАЛ ЕСТЕЙТ»

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправними і скасування наказу,

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО РІЕАЛ ЕСТЕЙТ» до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3275/5 від 15.09.2021, прийнятого на підставі висновку Центральної колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 07.09.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вказані висновок та наказ є незаконними, оскільки прийняті з порушенням норм законодавства.

Одночасно з указаним позовом заявником подано заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення, до набрання законної сили рішенням у справі наказу Міністерства юстиції України № 3275/5 від 15.09.2021, прийнятий на підставі висновку центральної Колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 07.09.2021.

В обґрунтування вказаної вимоги заявник зазначає, що Наказом Міністерства юстиції України № 3275/5 від 15.09.2021 на підставі висновку Центральної Колегії міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів міністерства юстиції від 07.09.2021 року було задоволено скаргу Державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Мартинюк Єлизавети Ремусівни.

Вказаною скаргою рішення від 15.01.2021 № 56167762 та від 22.05.2021 № 58287519 скасовані.

Даними рішеннями державного нотаріуса Мартинюк Є. Р. в Державному реєстрі прав було припинено іпотеки (номери записів 33514514, 33513318), заборони (номери записів 33513918, 33515176), арешти (номери записів 39797953, 39798701,16219111) щодо житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 00) (далі - «Житловий будинок») та земельної ділянки з кадастровим номером: :82:079:0029) (далі - «Земельна ділянка»).

Позивач є власником Житлового будинку та Земельної ділянки стосовно якої проводяться реєстраційні дії. Оскаржуваний наказ є рішенням, яким порушені права, свободи та інтереси позивача, оскільки після його виконання буде поновлено іпотеки, заборони та арешти нерухомого майна, що порушує право позивача на вільне володіння та користування нерухомим майном.

Так, позивач вважає, що при розгляді скарги державного нотаріуса Мартинюк Є. Р. та прийнятті Наказу від 15.09.2021 відповідач порушив вимоги ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інші норми законодавства. Оскаржуваний Наказ прийнятий не у спосіб та не в порядку, встановленому Конституцією України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у звязку з чим звернувся до суду з позовом про скасування Наказу від 15.09.2021.

На думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення до набрання законної сили рішення у справі дії наказу Міністерства юстиції України № 3275/5 від 15.09.2021 може у подальшому значно ускладнити виконання рішення суду та відновлення порушених прав Позивача.

Так, якщо дія Наказу від 15.09.2021 не буде зупинено, на виконання п. 3 Наказу Офісом протидії рейдерству будуть проведені реєстраційні дії у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо поновлення записів про іпотеки, заборони та арешти щодо Житлового будинку та Земельної ділянки.

У такому разі позивачу потрібно буде додатково звертатися до суду з метою скасування реєстраційних дій Офісу протидії рейдерству щодо поновлення записів про іпотеки, заборони та арешти, якщо позов буде задоволено та Наказ від 15.09.2021 буде скасовано.

Такий варіант розвитку подій значно ускладнить виконання рішення суду про скасування Наказу від 15.09.2021 та ускладнить відновлення порушених прав позивача.

Крім того, якщо дія Наказу від 15.09.2021 не буде зупинено і він буде виконаний, а у подальшому позовна заява позивача буде задоволена, позивач додатково буде змушений понести витрати пов`язані з скасуванням реєстраційних дій Офісу протидії рейдерству.

Позивач звертає увагу суду, що метою забезпечення позову є уникнення можливих порушень вмайбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (надалі також - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення балансу між інтересами сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З наведеного вище вбачається, що частиною 1 статті 137 ГПК України визначено вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову, який (перелік) може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених Законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Зважаючи на те, що Законом України № 1952 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, статтею 37 цього Закону, якою врегульовано порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Мінюсту України у сфері державної реєстрації прав, не передбачено такого заходу забезпечення позову як зупинення дії рішень Мінюсту України та його територіальних органів, які приймаються за результатами розгляду відповідної скарги та можуть бути оскаржені до суду, суд вважає, що захід забезпечення позову у виді зупинення дії наказу Міністерства юстиції України № 3275/5 від 15.09.2021 не відповідає імперативним положенням частини 1 статті 137 ГПК України, оскільки не входить до вичерпного переліку відповідних заходів, встановленого зазначеною процесуальною нормою.

Суд зауважує, що, на відміну від положень ГПК України, такий вид забезпечення позову як зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта передбачено пунктом 1 частини 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тобто може бути застосовано виключно у порядку адміністративного судочинства, але з урахуванням застережень, визначених пунктом 5 частини 3 зазначеної статті.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі №910/7451/21.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд також враховує висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20, про те, що зупинення дії наказу Міністерства юстиції України, за відсутності рішення суду про визнання його протиправним, було втручанням у компетенцію Міністерства юстиції України та фактично наданням можливості не виконувати чинний наказ.

З огляду на те, що захід забезпечення позову у виді зупинення дії оспорюваного наказу не передбачено імперативними положеннями частини 1 статті 137 ГПК України, Законом України № 1952, іншими законами або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, з урахуванням висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеного у постанові від 13.01.2021 у справі № 910/9855/20, суд не вбачає підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО РІЕАЛ ЕСТЕЙТ» про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 139, 140, 233 - 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРО РІЕАЛ ЕСТЕЙТ» про забезпечення позову у справі № 910/16057/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Т. Ю.Трофименко