30.09.2021Справа № 910/7427/21
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгростратегія"
про розподіл судових витрат
у справі № 910/7427/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгростратегія"
про стягнення 428 696,09 грн
Суддя Удалова О.Г.
Секретар судового засідання Бортнюк М.В.
Представники сторін:
від позивача Биченко К.В. (адвокат за ордером КС № 884205 від 26.04.2021)
від відповідача (заявника) не з`явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/7427/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" (далі - ТОВ "Агрофірма "Лан", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгростратегія" (далі - ТОВ "Украгростратегія", відповідач, заявник) про стягнення 428 696,09 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

02.09.2021 відповідач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 42 869,60 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 вищевказану заяву відповідача призначено до розгляду в судовому засіданні 16.09.2021.

16.09.2021 позивач подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн, клопотання про відмову в задоволенні вказаної заяви відповідача та клопотання про залишення такої заяви без розгляду.

Суд відклав судове засідання з розгляду заяви на 30.09.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 викликано ТОВ "Украгростратегія", як відповідача (заявника), у наступне судове засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат, призначене на 30.09.2021.

22.09.2021 відповідач подав клопотання про розгляд заяви без участі його представника.

30.09.2021 позивач подав клопотання про долучення судової практики.

Відповідач у судове засідання не з`явився.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про розгляд заяви щодо розподілу судових витрат, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення за наявними матеріалами.

Крім того, суд розглянув та відмовив у задоволенні заяв позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн, про відмову в задоволенні заяви відповідача щодо розподілу судових витрат та про залишення такої заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За приписами ч. 1 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Матеріали справи свідчать, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу в розмірі 23 000,00 грн та просив покласти вказані судові витрати на позивача.

Частиною 3 ст. 221 ГПК України встановлено, що у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких у тому числі відносяться й витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 5 ст. 126 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

У відзиві на позовну заяву відповідачем наведено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікував понести у зв`язку з розглядом справи, згідно з яким вартість професійної правничої допомоги зазначена в розмірі 23 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відповідно до поданого клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі відповідач просив покласти на позивача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 42 869,60 грн.

Судом встановлено, що представник відповідача Оніщенко О.В. є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 350 від 17.06.2011. Вказані відомості розміщені в Єдиному реєстрі адвокатів України.

На підтвердження понесених ним судових витрат відповідач долучив до матеріалів справи:

- угоду (на надання правової допомоги) від 01.06.2021, укладену між відповідачем та адвокатом Оніщенко О.В.;

- додаткову угоду № 1 від 01.06.2021;

- звіт від 27.08.2021 (про виконання угоди про надання правової допомоги від 01.06.2021), підписаний представниками обох сторін.

Судом встановлено, що згідно з п. 2 додаткової угоди № 1 від 01.06.2021 клієнт та адвокат домовились, що даною додатковою угодою встановлюється наступний гонорар: гонорар у твердій (фіксованій) сумі в розмірі, що еквівалентна 42 869,60 грн, який виплачується клієнтом на користь адвоката в національній валюті (гривні). Розмір гонорару визначений у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу наданої адвокатом правової допомоги та витраченого ним часу, тобто являється визначеним на кінцевим.

Таким чином, умовами укладеної між відповідачем та його адвокатом угоди (на надання правової допомоги) від 01.06.2021 та додаткової угоди № 1 від 01.06.2021 до неї передбачена оплата наданих юридичних послуг шляхом виплати гонорару у встановленому розмірі, а вартість наданих юридичних послуг не залежить від їх обсягу та часу витраченого представником позивача, отже є визначеною.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частинною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави (глави 63 "Послуги. Загальні положення" підрозділу 1 розділу III Книги п`ятої цього Кодексу) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому в статті 43 Конституції (Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду).

В обґрунтування заявлених ним клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правову допомогу позивач вказав, що:

- відповідач у судовому засіданні 21.05.2020 не заявив до закінчення судових дебатів у справі про свій намір подати додаткові документи з метою відшкодування витрат на правову допомогу;

- розмір витрат, який відповідач зазначив у заяві, значно перевищує розмір витрат, про який зазначав відповідач у відзиві на позовну заяву. Якби додаткова угода № 1 від 01.06.2021 дійсно була б укладена 01.06.2021, то у відзиві ТОВ «Украгростратегія» (від 08.06.2021) в орієнтовному розрахунку витрат на правову допомогу була б зазначена погоджена сума гонорару адвоката. Тим більше, відзив від імені ТОВ «Украгростратегія» був підписаний саме адвокатом Оніщенком О.В., який не міг не знати про вже узгоджений розмір свого гонорару. Вказане, на переконання позивача, свідчить про те, що після отримання рішення суду на свою користь, ТОВ «Украгростратегія» разом з адвокатом Оніщенком О.В. вирішили вдвічі збільшити розмір витрат, щоб збагатитися за рахунок позивача;

- угода про надання правової допомоги, укладена між відповідачем та його адвокатом є фіктивною, оскільки ТОВ «Украгростратегія» намагається стягнути витрати на правову допомогу, які воно не понесло та не очікує понести, адже його договором з адвокатом передбачено, що у випадку несплати гонорару - сторони фактично не мають претензій одна до одної. Крім цього, в п. 3 додаткової угоди № 1 сторони зазначили, що клієнт зобов`язується внести гонорар протягом 1 календарного місяця з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду м. Києва у справі № 910/7427/21. Тобто сторони передбачили певну умову, без якої виплата гонорару не відбудеться, однак така умова може й не настати, адже рішення суду може не набрати законної сили;

- заявник ТОВ «Украгростратегія» формує хибне уявлення про обставини справи, навмисно завищує обсяг наданих послуг та час, що був витрачений нібито на їх надання, що не відповідає критеріям розумності, співрозмірності та справедливості та є підставою для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявленого ним клопотання про залишення заяви відповідача про розподіл судових витрат без розгляду позивач вказав, що заявник ТОВ «Украгростратегія»:

- не заявив про намір подати докази понесення ним витрат на правову допомогу, не наводив причини поважності неподання таких доказів;

- не надав доказів направлення позивачу документів, долучених ним до заяви про розподіл судових витрат.

Відхиляючи наведені доводи позивача, суд вказує таке:

- стадія судових дебатів була розпочата у судовому засіданні 26.08.2021, при цьому відповідач ще у відзиві на позовну заяву, поданому ним до суду 11.06.2021, зазначив про намір відшкодувати за рахунок позивача понесені ним судові витрати на правову допомогу;

- за приписами ч.ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, при цьому попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. З урахуванням наведених норм процесуального законодавства, зважаючи на складність справи, перехід зіспрощеного в загальне позовне провадження, кількість проведених за участю адвокатів засідань, характер спірних правовідносин, а також тривалість судового розгляду спору, суд дійшов висновку про обґрунтованість розміру судових витрат на правову допомогу, заявлених до стягнення відповідачем;

- положеннями ст. 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 2 ст. 234 Цивільного кодексу України встановлено, що фіктивний правочин визнається судом недійсним. Позивач не надав суду доказів визнання угоди (на надання правової допомоги) від 01.06.2021 недійсною (фіктивною) за рішенням суду, яке набрало законної сили, тому твердження позивача про фіктивність угоди, укладеної між відповідачем та його адвокатом, не беруться судом до уваги;

- позивач був обізнаний про розгляд заяви відповідача про розподіл судових витрат, брав участь у судових засіданнях з її розгляду, а крім того ознайомлювався з матеріалами справи після подання відповідачем такої заяви, отже, мав у своєму розпорядженні усі документи, необхідні для складення відповідних заперечень, що й зробив позивач шляхом подання клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу, відмову в задоволення заяви про розподіл судових витрат та залишення вказаної заяви без розгляду;

- у постанові від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 ВС КАС вказав, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, їх уже фактично сплачено стороною /третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, докази оплати послуг адвоката подавати не обов`язково. При цьому суд вказує, що процесуальні норми щодо нового порядку відшкодування судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, запроваджені з 15.12.2017, у тому числі, з метою унормування відносин між суб`єктами, які потребують юридичного супроводу, та адвокатами. Так, за існуючого правового регулювання у сторін з`явилась можливість відшкодувати понесені на правову допомогу витрати (у разі доведення власної правоти у спорі). При цьому, норми зазначених статей спрямовані саме на захист прав та інтересів позивачів-суб`єктів господарювання, а не адвокатів. Встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції;

- позивач не надав суду доказів на підтвердження порушення відповідачем принципів розумності розміру витрат на правову допомогу, співрозмірності розміру таких витрат та складності спору, а також справедливості розміру таких витрат.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для задоволення клопотань позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, відмову у задоволенні заяви про розподіл судових витрат на правову допомогу та залишення без розгляду вказаної заяви.

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про те, що розподілу між сторонами підлягають витрати на правову допомогу в розмірі 42 869,60 грн, а з урахуванням відмови у задоволенні позову в повному обсязі на позивача покладається обов`язок відшкодувати відповідачу понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 42 869,60 грн.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" про залишення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгростратегія" про розподіл судових витрат на правничу допомогу без розгляду.

2. Відмовити у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

3. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгростратегія" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу в справі № 910/7427/21 задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Лан" (41132, Сумська обл., Шосткинський р-н, село Гамаліївка, вул. Івана Скоропадського, буд. 52Г, код 30831142) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Украгростратегія" (04116, м. Київ, вул. Богдана Гаврилишина, буд. 7, офіс 520, код 42011025) витрати на правничу допомогу в розмірі 42 869,60 грн (сорок дві тисячі вісімсот шістдесят дев`ять грн 60 коп.).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення підписано 05.10.2021.

Суддя О.Г. Удалова