УХВАЛА

м. Київ

05.10.2021Справа № 910/11721/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали заяви приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» код 21570492; далі - Банк) про відвід судді Марченко О.В. від участі у розгляді справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Глобалмані»

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення від 12.05.2021 №60/37-р/к та зобов`язання вчинити дії,

та

за позовом приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк»

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення від 12.05.2021 №60/37-р/к,

Представники:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобалмані» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК) про:

- визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Відділення АМК від 12.05.2021 №60/37-р/к «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу» зі справи №79/60/90-рп/к.20 (далі - рішення №60/37-р/к);

- зобов`язання Відділення АМК звернутися до голови АМК із поданням про передачу матеріалів справи №79/60/90-рп/к.20 для їх подальшого розгляду АМК або адміністративною колегією АМК з метою дотримання принципу пропорційності (з урахуванням фінансових показників Банка за 2020 рік, наслідків порушення конкурентного законодавства та його вчинення не вперше) при прийнятті остаточного рішення у справі.

Суд (суддя Марченко О.В.) своєю ухвалою від 05.08.2021 відкрив провадження у справі провадження у справі №910/11721/21, постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк» звернулося до суду з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/37-р/к «Про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції та накладення штрафу» від 12.05.2021

Суд (суддя Зеленіна Н.І.) своєю ухвалою від 12.08.2021 відкрив провадження у справі №910/12907/21 та постановив розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Суд (суддя Марченко О.В.) своєю ухвалою від 27.09.2021 об`єднав в одне провадження справи №910/11721/21 і №910/12907/21; передав справу №910/12907/21 на розгляд судді Марченко О.В.

Приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк» заявило відвід судді Марченко О.В., вважаючи, що оскільки об`єднання справ відбулося після початку підготовчого засідання у справі № 910/12907/21, воно є незаконним і безпідставним та вказує на надання переваг одній стороні - товариству з обмеженою відповідальністю «Глобалмані».

Суд (суддя Марченко О.В.) своєю ухвалою від 04.10.2021 визнав відвід судді необґрунтованим та зазначив, що призначене у справі № 910/11721/21 підготовче засідання 13.09.2021 не відбулося у зв`язку з участю судді Марченко О.В. у терміновому засіданні Ради суддів України, у зв`язку з чим підготовче засідання відкладено на 27.09.2021.

Що ж до справи № 910/12907/21, то 07.09.2021 засідання було розпочато з оголошення судом інформації щодо справи, яка розглядається, відсутності відводів судді від розгляду цієї справи, інформації стосовно поданих сторонами документів, а також стосовно наявності клопотання Відділення АМК про розгляд справи у закритому судовому засіданні.

Оскільки у засіданні 07.09.2021 не було вирішено жодного питання, яке підлягає розгляду судом під час проведення підготовчого засідання, відсутні підстави для застосування частини третьої статті 173 ГПК України.

Суд (суддя Марченко О.В.) передав справу до апарату Господарського суду міста Києва для визначення судді для вирішення питання відводу.

Автоматизована система документообігу суду визначила головуючого суддю (суддю-доповідача) Ковтуна С.А.

Суд, ознайомившись з заявою про відвід судді Марченко О.В. від розгляду справи № 910/11721/21, дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях (далі - Суд), що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Згідно з Європейською Хартією «Про закон «Про статус суддів» судді при виконанні своїх обов`язків повинні бути доступними та виявляти повагу по відношенню до осіб, які до них звертаються; повинні турбуватися про підтримання високого рівні компетентності, необхідного рівня вирішення справ в кожному конкретному випадку, оскільки від рішень судді залежить гарантія прав особи.

Відповідно до п. 12 Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, передбачено, що незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Одночасно ст. 15 Кодексу суддівської етики також визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, які схвалено Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, незалежність судових органів є передумовою забезпечення правопорядку та основною гарантією справедливого вирішення справи в суді. Отже, суддя має відстоювати та втілювати в життя принцип незалежності судових органів в його індивідуальному та колективному аспектах.

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою. Одночасно, вказаними Принципами унормовано, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Поведінка судді в процесі засідання та за стінами суду має сприяти підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Водночас суд зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів), у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ.

Безумовно, фактор довіри до суду є одним з найголовніших критеріїв, забезпечення та створення умов існування якого є завданням суду. Таке завдання реалізується зі сторони суду як змістом його процесуальних рішень, так і порядком вчинення процесуальних дій. У зв`язку з цим слід розмежовувати дії сторони та дії суду. Дії сторони, як процесуального так і іншого характеру, не є діями суду. А тому можливі зловживання сторони, питання щодо наявності яких тільки поставлено перед судом і ним не вирішено, не є діями суду, що руйнують підвалини довіри до суду. Припущення у необ`єктивності судді, як суб`єктивна сторона довіри, повинно бути наслідком певних вчинків судді. Такі вчинки складають об`єктивну характеристику довіри, тобто є проявом зовнішніх ознак, що формують внутрішнє переконання. Переконання повинно бути наслідком саме дій судді, а не дій сторони. В інакшому випадку відсутність об`єктивно підтверджених вчинків суду не дає підстави вважати, що сумніви у об`єктивності суду є реальними, а не вигаданими.

При цьому, суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у Рішенні від 09.11.2006 в справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02), згідно з якою стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Суд вважає, що будь-яких доказів (в контексті викладених обставин), які свідчать про упередженість або необ`єктивність судді Марченко О.В. та можуть бути підставою для її відводу від розгляду справи № 910/11721/21 не надано.

Механізм об`єднання справ переслідує мету не допустити прийняття різних рішень за однакових обставин. Об`єднання справ є правом суду, здійснюючи яке реалізується процесуальна компетентність, тобто здатність вчиняти процесуальні дії та ухвалювати процесуальні рішення. За загальним правилом незгода з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

Водночас, оскільки об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, зміст процесуальних рішень та процесуальні дії судді, незважаючи на незгоду з ними, не повинні ставити під сумнів фактор довіри до суду.

В контексті обставин, що наявні у справі, об`єднання справ, у яких товариство з обмеженою відповідальністю «Глобалмані» та приватне акціонерне товариство «Айбокс Банк» перебувають у статусі позивачів, свідчать про намір суду не допустити прийняття різних рішень за однакових обставин, тобто таке об`єднання покликано забезпечити досягнення мети правового механізму, врегульованого ст. 173 ГПК України.

Отже, посилання приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» на необ`єктивність судді Марченко О.В. шляхом надання переваг товариству з обмеженою відповідальністю «Глобалмані» є припущенням, оскільки об`єднання справ не має наслідком створення для останнього переваг, особливих умов або звільнення від певних обов`язків.

З огляду на це рішення судді Марченко О.В. про об`єднання справ, що прийнято після судового засідання (07.09.2021) у справі № 910/12907/21, не є тими діями, які ставлять під сумнів факт довіри до суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 35, 38, 39, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про відвід судді Марченко О.В. від справи № 910/11721/21.

Ухвала набрала законної сили 05.10.2021 та оскарженню не підлягає.

Суддя С. А. Ковтун