РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.10.2021Справа № 910/9497/21
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон"

про відшкодування 129000 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Відповідачем подано відзив на позов у якому останній заперечив проти вимог позову та зазначив, що винуватцями скоєної ДТП є два водія, а тому потрібно враховувати п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» де сказано, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Позивач у свою чергу заперечив проти тверджень відповідача, пояснюючи це тим, що другий водій якого визнали винуватим у ДТП не здійснив шкоди застрахованому позивачем автомобілю, а водій, що керував автомобілем застрахованим у відповідача своїми діями завдав такої шкоди застрахованому позивачем автомобілю.

При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2021 на а/д Київ-Чоп +155 м була скоєна ДТП за участю автомобіля «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 , автомобіля «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 , автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_3 та автомобіля «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою поліції.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.01.2021 у справі №752/1506/21 встановлено, що 10.01.2021 на а/д Київ-Чоп +155 м водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не вибрав безпечної швидкості, не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 який внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 б) 12.1, 13.1 ПДР України.

Разом з тим, постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2021 у справі №274/378/21 зазначено, що 10.01.2021 на а/д Київ-Чоп +155 м водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 був неуважним, не обрав безпечної швидкості і безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження, чим порушив п.п. 2.3 б) 12.1, 13.1 ПДР України.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_2 , на праві власності, був під його керуванням на час ДТП, та який був застрахований позивачем на підставі договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Доказів, що Договір добровільного страхування вже не був діючим на час ДТП матеріали справи не містять.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування та враховуючи, зокрема, звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 12.03.2021 №11082, позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування у розмірі 231355,49 грн. на рахунок ТОВ «Ауді-Центр Київ» (ремонтного СТО застрахованого автомобіля), що підтверджується платіжним дорученням №195377 від 19.01.2021.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду застрахованому автомобілю було заподіяно водієм ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 , і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , як особи, яка експлуатувала автомобіль «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 , на законних підставах була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) ЕР/201326175 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ (ліміт відповідальності за шкоду по майну - 130000 грн., франшиза - 1000).

Отже, на відповідача полісом ЕР/201326175 покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1 , автомобіля ««Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 , на час ДТП.

Позивач 29.01.2021 звернувся до відповідача із заявою №29267-11 про виплату страхового відшкодування, яку останнім було отримано 05.02.2021, що підтверджується матеріалами справи.

Оскільки відповідачем не було сплачено суму страхового відшкодування, позивач звернувся до суду із даним позовом про стягнення 129000 грн. (враховуючи ліміт у 130000 грн. та за мінусом франшизи 1000 грн. відповідно до полісу ЕР/201326175).

Відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, вважає, що оскільки винуватцями у ДТП, що трапилася 10.01.2021 на а/д Київ-Чоп +155 є два водії - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними постановами судів, то відповідно розмір завданої шкоди має ділитися на два та застосовуватися положення п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як вбачається з постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29.01.2021 у справі №752/1506/21, постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2021 у справі №274/378/21, довідки поліції про ДТП та пояснень водія ОСОБА_2 , який керував застрахованим автомобілем, викладених у заяві про подію №00397184, автомобіль «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 здійснив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_4 , який їхав попереду нього, в свою чергу автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 вчасно зреагував та зупинився перед автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 уникнувши з ним зіткнення, однак автомобіль «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 ззаду вдарив автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 та таким чином підштовхнув останнього внаслідок чого стався удар з автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_3 .

Застрахований у позивача автомобіль «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 не здійснював зіткнення із жодним транспортним засобом до того моменту поки автомобіль «Hyundai Getz», д.н.з. НОМЕР_1 не зіткнувся із задньою частиною застрахованого автомобіля, що встановлено постановою суду, відтак ОСОБА_1 є винним за завдання пошкоджень автомобілю «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно з п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з п.36.3 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Водій ОСОБА_3 згідно постанови Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2021 у справі №274/378/21 є винним у завданні збитків транспортному засобу «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_4 .

Водій ОСОБА_1 згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 29.01.2021 у справі №752/1506/21 є винним у завданні збитків транспортному засобу «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 .

Відтак відсутні правові підстави для поділу розміру шкоди, завданої транспортному засобу «Audi Q7», д.н.з. НОМЕР_2 на 50%, в зв`язку з чим суд вважає необґрунтованими твердження відповідача, що розмір страхового відшкодування має бути визначено шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Вказана норма встановлює обов`язок страховика, з яким укладено договір обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів, здійснити виплату на користь особи, якій завдано шкоди внаслідок страхового випадку.

Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування, до нього перейшло право вимагати від відповідача відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач суму страхової виплати в розмірі 129000 грн позивачу не відшкодував, будь-яких доказів відсутності у нього обов`язку з відшкодування здійсненої позивачем страхової виплати не надав, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 129000 грн. страхового відшкодування.

Судові витрати, у які позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Що ж стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 6000 грн. витрат на послуги адвоката, то суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. (ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження наданої адвокатом професійної правничої допомоги позивачем було надано копії: договору про надання правової допомоги №1/20ю від 31.12.2020, додаток №1 до договору №1/20ю, розрахунок витрат на правову допомогу, рахунок №84 від 01.06.2021, акт наданих послуг №84 від 01.06.2021, платіжне доручення №002337 від 02.06.2021, орлер АІ №1081744 від 01.01.2021 та свідоцтво про право на заняття адвоктською діяльністю адвоката Лисова О.О.

Згідно розрахунку витрат на правову допомогу, рахунку та акту надання послуг вартість наданих послуг склала 6000 грн.

Позивачем сплачено вартість наданих послуг на суму 6000 грн., що підтверджується платіжним дорученням №002337 від 02.06.2021.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано суду доказів з метою доведення завищення вартості понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надано доказів на їх спростування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у повній сумі, а саме 6000 грн.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Еталон" (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, будинок 33-Б, 2 під`їзд; ідентифікаційний код 20080515) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, будинок 6 літ. В, ідентифікаційний код 20033533) 129000 (сто двадцять дев`ять тисяч) грн. страхового відшкодування, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору та 6000 (шість тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.