ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/2948/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О., розглянувши матеріали позовної заяви вх. № 3043/21 від 28.09.2021 Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» (площа Митна, 1, м. Одеса, 65026) до Приватного підприємства «Агрегат-Ресурс» (вул. Сімферопольська, 21, кімната 212Б, м. Дніпро, 49000) про стягнення 388291,61 грн,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Одеський морський торговельний порт» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства «Агрегат-Ресурс», в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 388291,61 грн, з яких: 383542,00 грн попередньої оплати; 725,05 грн 3% річних та 4024,56 грн пені.

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору про закупівлю від 25.05.2021 №КД-217 в частині здійснення поставки товару у визначені договором строки та ухилення від повернення сплаченої позивачем суми попередньої оплати. У позовній заяві позивач також зазначив, що відповідно до п.4.2. договору поставка товару здійснюється постачальником на умовах DDP склад покупця, водночас, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням позивача є: м. Одеса, площа Митна, 1, що за переконанням позивача, і є місцем виконання договору.

Так, згідно з ч. 1 ст. 27 ГПК України позов за загальним правилом пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 ГПК України право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.1). Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (ч.5).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, за договором про закупівлю від 25.05.2021 № КД-217 відповідач зобов`язався поставити позивачу обладнання за адресою позивача, зазначеною у п.4.3. цього договору, а також розвантажити товар за місцем його призначення, здійснити налаштування обладнання, створити умови його розміщення та здійснити з`єднання компонентів між собою. Водночас, як вбачається з п.4.3. договору, останній взагалі не містить адреси поставки, а визначає, що заявка покупця на поставку товару надсилається з електронної пошти або надається власноруч постачальнику. Крім цього, пунктом 4.3. договору передбачено, що постачальник здійснює поставку товару протягом 60 робочих днів з дня отримання заявки покупця, при цьому моментом поставки товару вважається момент одержання товару покупцем з оформленням накладної на складі покупця.

Поряд з цим, п.4.2. договору, на який посилається позивач у позові, передбачено, що поставка товару здійснюється постачальником на умовах DDP склад покупця, згідно письмових заявок покупця, в яких зазначається найменування та кількість товару. Тобто, п. 4.2. договору також не визначає місце виконання зобов`язання.

Проаналізувавши зміст вищевказаного договору, суд зазначає, що договором не визначено місце його виконання, а п.4.2. договору зазначені лише умови виконання відповідачем одного з зобов`язань по договору - здійснення поставки на склад покупця без визначення адреси, за якою ця поставка має бути здійснена.

При цьому суд вважає помилковими посилання позивача на відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно позивача щодо визначення підсудності, оскільки місцезнаходження позивача автоматично не визначає місце виконання будь-якого договору, стороною якого є позивач. До того ж, ст. 93 ЦК України визначає, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Крім цього, як вбачається з позовної заяви, предметом позову є вимога позивача про стягнення коштів з відповідача, разом з цим договором не передбачено та судом не встановлено особливість виконання відповідачем цього спірного зобов`язання виключно у певному місці, зокрема у м. Одесі чи Одеській області.

За цих обставин, суд дійшов висновку, що спір між сторонами має бути розглянутий за за загальними правилами підсудності (юрисдикції) - за місцезнаходженням відповідача.

Згідно з п.1 ч. 1 ст.31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: вул. Сімферопольська, 21, кімната 212Б, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., 49000, матеріали позовної заяви підлягають передачі за підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області (вул. Володимира Винниченка, 1, м. Дніпро, 49027).

Керуючись ст.29, п. 1ч.3, ст.31, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати позовну заяву Державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» за вх. ГСОО № 3043/21 від 28.09.2021 до Приватного підприємства «Агрегат-Ресурс» про стягнення коштів в розмірі 388291,61 грн за територіальною підсудністю до Господарського суду Дніпропетровської області (вул. Володимира Винниченка, 1, м. Дніпро, 49027).

Додаток: позовна заява на 7 (семи) аркушах, додатки до позовної заяви на 29 (двадцяти дев`яти) аркушах.

Ухвала набирає законної сили 04.10.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-західного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя Д.О. Бездоля