РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.09.2021Справа № 910/21682/15 (910/16912/20)

За позовом Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону (54000, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 18а) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 6) та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а)

до Державного підприємства "Конярство України" (01001, м. Київ, вул. Грінченка, 1)

третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України

про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 456 739,13 грн,

В межах справи № 910/21682/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ"

до Державного підприємства "Конярство України"

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача не з`явились

Від відповідача Кушнір С.Л. - представник

Від Міністерства оборони України Дашківська О.В. - представник

Від Міністерства економіки України Гріненко Н.В. - представник

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/21682/15 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Астарта-Київ" про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 15.10.2015.

Заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону звернувся до Господарського суду міста Києва в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв із позовом до Державного підприємства "Конярство України" в особі Філії "Південний племконецентр" про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 456 739,13 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.11.2020 (суддя Джарти В.В.) матеріали позовної заяви № 910/16912/20 за позовом заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв до Державного підприємства "Конярство України" в особі Філії "Південний племконецентр" про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 456 739,13 грн передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 прийнято позовну заяву заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв до Державного підприємства "Конярство України" в особі Філії "Південний племконецентр" про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 456 739,13 грн. до розгляду в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України", підготовче засідання призначено на 22.02.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.02.2021 відкладено розгляд справи на 29.03.2021.

23.03.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача 2 про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.03.2021 відкладено розгляд справи 17.05.2021.

17.05.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла відповідь позивача на відзив.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.05.2021 розгляд справи відкладено на 19.07.2021.

19.07.2021 до Господарського суду м. Києва надійшло клопотання відповідача -2 про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено позов заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв до Державного підприємства "Конярство України" в особі Філії "Південний племконецентр" про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 456 739,13 грн. в межах справи № 910/21682/15 про банкрутство Державного підприємства "Конярство України" до судового розгляду по суті на 06.09.2021.

У судовому засіданні 06.09.2021 представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог.

Представник Міністерства оборони України позовні вимоги підтримав.

Представник Міністерства економіки України щодо задоволення позову заперечив.

Представник позивача у судове засідання не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно Державного акту на право користування землею серії Б№ року Квартирно-експлуатаційній частині Миколаївського району надано в постійне користування земельну ділянку площею 29 319,3 га для розміщення Широколанівського учбового центру.

В подальшому із вказано масиву на підставі рішення Миколаївської районної державної адміністрації про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42779564 від 31.08.2018, виділено земельну ділянку площею 210,8164 га, яка розташована за адресою: Миколаївська обл., Миколаївський район, с. Кринички, для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України із присвоєнням кадастрового номеру - :09:000:0180.

Правокористувач вказаної земельної ділянки - Міністерство оборони України, КЕВ м. Миколаїв. Форма власності - державна.

Вказане підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер запису про інше речове право - 27710575) №222333322 від 02.09.2020.

Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються поміж іншого на землі оборони та іншого призначення.

Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення.

Таким чином, вищевказана земельна ділянка належить до державної форми власності з цільовим призначенням землі оборони.

04.06.2020 під час позапланової перевірки використання земельних ділянок комісією від КЕВ м. Миколаїв встановлений факт самовільного зайняття земельної ділянки оборони, виділеної для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України, з кадастровим номером :09:000:0180 для вирощування сільськогосподарських культур (соняшник). Про що складений відповідний Акт обстеження земельної ділянки.

Факт самовільного зайняття сторонніми особами земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0180 підтверджується також Актом Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 411-ДК/345/Ап/09/01-20 від 30.06.2020.

Перевіркою встановлено, що частина вказаної земельної ділянки використовується Філією «Південний племконецентр» Державного підприємства «Конярство України» для вирощування сільськогосподарської культури. При цьому, договори спільного обробітку земельної ділянки з КЕВ м. Миколаїв не укладалися.

За вказаним фактом 26.06.2020 військовою прокуратурою Миколаївського гарнізону внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону вважаючи, що Філією «Південний племконецентр» Державного підприємства «Конярство України» порушено вимоги земельного законодавства щодо самовільного зайняття земельної ділянки чим порушено інтереси держави, звернувся до суду в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв з позовом про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 456 739,13 грн.

Як вбачається з позовної заяви, розмір завданої шкоди було визначено згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України № 963 від 25.07.2007 на підставі розрахунку, проведеному Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області згідно листа за вих. №10-14-0.166-6320/2-20 від 09.09.2020.

Згідно з статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України (ст. 187 ЗК України).

Статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Відповідно до частини першої статті 5 ЗК України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснює спеціально уповноважений орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (ч. 1 ст.211 ЗК України).

Відповідно до ст. ст. 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок, зокрема, неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підставою для заявлення до стягнення шкоди в розмірі 456 739,13 грн. прокурор вважає, встановлений на його думку, факт самовільного зайняття земельної ділянки, на підтвердження чого до суду надані акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, протокол про адміністративне правопорушення, припис з вимогою усунення порушення земельного законодавства.

Разом з тим, до позову долучена постанова про закриття справи від 01 липня 2020 року № 411-ДК/0168/По/08/01-20, відповідно до якої справа про адміністративне провопорушення відносно в.о. керівника філії «Південний племконецентр» Державного підприємства «Конярство України» закрита на підставі п. 1 статті 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, відсутність події та складу адміністративного правопорушення є фактичним доказом відсутності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Тобто в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення - самовільного зайняття земельної ділянки.

Водночас до позову додано витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань на підтвердження внесення до нього відомостей про вчинення кримінального правопорушення за фактом самовільного зайняття земельної ділянки за статтею 197-1 ч.2 КК України.

При цьому, доказів доведення вини жодної особи за фактом порушеного кримінального провадження щодо самовільного зайняття земельної ділянки, яка б була встановлена обвинувальним вироком суду до матеріалів справи не додано.

Ч. 2 статті 127 КПК України передбачає, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 12 ч. 2 статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням уповноважений, в тому числі, пред`являти цивільний позов в інтересах держави.

Згідно із ч. 3 статті 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Статтею 129 КПК України передбачено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Таким чином, з урахуванням того, що за фактом самовільного зайняття земельної ділянки порушено кримінальне провадження за статтею 197-1 ч.2 КК України, шкода, завдана таким кримінальним правопорушенням має бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні, задоволення якого напряму залежить від наявності події та складу кримінального правопорушення, встановлених обвинувальний вироком суду.

Відтак, ні факт протиправної поведінки відповідача, ні факт вини відповідача не доведені позивачем належними та допустимими доказами.

Також, обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначає, що державі була нанесена шкода, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розрахунок якої проведено Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області (лист за вих. № 10-14-0.166-6320/-20 від 09.09.2020) в розмірі 456 739,13 грн., при цьому сам детальний розрахунок даної суми Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області в даному листі відсутній.

Отже, факт наявності збитків - упущеної вигоди не доведена позивачем належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, як: не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на Миколаївську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам, розпоряднику майна, кредиторам боржника, Міністерству економіки України, Київській міській прокуратурі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.09.2021.

Суддя П.П. Чеберяк