ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" жовтня 2021 р. Справа № 924/818/21

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Субботіної Л.О., за участю секретаря судового засідання Мізика М.А., розглянувши матеріали

за позовом Донецького національного університету імені Василя Стуса м. Вінниця

до Хмельницької обласної товарної біржі м. Хмельницький

про стягнення 39325,34 грн

Представники сторін: не викликались

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Хмельницької області 05.08.2021 надійшла позовна заява Донецького національного університету імені Василя Стуса м. Вінниця до Хмельницької обласної товарної біржі м. Хмельницький про стягнення 39325,34 грн, з яких 23421,03 грн основний борг, 1653,22 грн пеня, 2063,50 грн штраф, 1308,40 грн інфляційні втрати та 355,54 грн 3% річних за договором №618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.08.2006 та 10523,65 грн заборгованості за договором №1-4/18 про відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду від 28.05.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 01.08.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області та відповідачем укладено договір № 618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності. В подальшому, 20.07.2015 між сторонами укладено додатковий договір, за умовами якого балансоутримувачем визначено ДП "Хмельницький державний центр науки, інновацій та інформатизації". 17.11.2016 підписано додатковий договір до договору № 618, в якому зазначено, що ДП "Хмельницький державний центр науки, інновацій та інформатизації" замінено на Донецький національний університет імені Василя Стуса. Таким чином, позивач є балансоутримувачем за договором № 618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.08.2006 (із наступними змінами). За умовами додаткового договору від 30.05.2018 термін дії договору оренди № 618 було продовжено до 27.04.2021 включно. Позивач зазначає, що відповідно до п. 3.6. договору в редакції додаткового договору від 17.11.2016, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% та 50% щомісячно, не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним, а відповідно до п. 5.3 договору (в редакції від 20.07.2015) орендар зобов`язаний своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу. Згідно з п.3 додаткового договору від 30.05.2018 змінено строк оплати та встановлено, що вона повинна проводитись не пізніше 15 числа. Позивач вказує, що в порушення вищезазначеного, відповідач, починаючи з жовтня 2020 року припинив в повному обсязі здійснювати сплату орендної плати, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість по сплаті орендної плати за період з 15.10.2020 по 29.04.2021 в сумі 23421,03 грн. Крім того, у зв`язку із порушенням умов договору та на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, п.п. 3.7, 3.8 договору (в редакції від 20.07.2015), позивач заявив до стягнення 1653,22 грн пені, 2063,50 грн штрафу, 1308,40 грн інфляційних втрат та 355,54 грн 3% річних.

Також позивач посилається на невиконання відповідачем укладеного між сторонами договору № 1-4/18 про відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість в сумі 10523,65 грн за період з 15.10.2020 по 29.04.2021, з яких: 9737,76 грн за відшкодування комунальних послуг та 785,89 грн за відшкодування податку на землю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 05.08.2021 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Субботіній Л.О.

Ухвалою суду від 10.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/818/21 в порядку розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Даною ухвалою встановлено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь позивача на відзив.

Відповідач відзиву на позов не подав.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

На виконання приписів Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, суд надсилав на його адресу ухвалу від 10.08.2021. Вказана ухвала була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Однак конверт з ухвалою суду повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

До суду 30.09.2021 представник позивача надіслав клопотання про приєднання доказів від 29.09.2021, згідно з яким з метою надання доказів щодо судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, керуючись ст. 80 ГПК України, просив приєднати до матеріалів справи акт приймання - передачі наданих послуг №2 від 29.09.2021.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступні обставини.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (надалі - орендодавець) та Хмельницькою обласною товарною біржею (надалі - орендар) 01.08.2006 укладено договір №618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно - частину приміщення лабораторного корпусу Хмельницького державного центру науково-технічної і економічної інформації (IV поверх, кімн. 401, 404, 405), що належить до державної власності (надалі - майно) загальною площею 91,8 кв.м., розміщене за адресою: 29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 36, та перебуває на балансі Хмельницького державного центру науково-технічної і економічної інформації (код за ) (надалі - балансоутримувач), вартість якого визначена за незалежною оцінкою і становить 195075,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Відповідно до п. 10.1 договору цей договір укладено строком на 364 дні, що діє з "01" серпня 2006 року по "30" липня 2007 року включно.

Пунктом 10.3 договору передбачено, що зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємною згодою сторін.

За умовами п. 10.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором за погодженням з органом уповноваженим управляти майном.

Договір підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Додатками до договору оформлено розрахунок плати за базовий місяць оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Хмельницького державного центру науково-технічної і економічної інформації (додаток 1) та акт приймання-передачі індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Хмельницького державного центру науково-технічної і економічної інформації від 01.08.2006 (додаток 2).

27.07.2009 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (надалі - орендодавець) та Хмельницькою обласною товарною біржею (надалі - орендар) укладено договір №618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01 серпня 2006 року в новій редакції.

У п. 1.1 договору в новій редакції визначено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно - частину приміщення лабораторного корпусу (к. 401, 404, 405), що належить до державної власності (надалі - майно) загальною площею 91,8 кв.м., розміщене за адресою: 29000, м. Хмельницький, вул. Свободи, 36, та перебуває на балансі Державного підприємства "Хмельницький державний центр науково - технічної і економічної інформації" (далі - балансоутримувач) (іден. код 02736478), вартість якого визначена у звіті про оцінку майна і становить станом на 30.06.2006 - 195075,00 грн. Майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

За умовами п. 3.1 договору в новій редакції орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 із змінами та доповненнями і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - червень 2009 року - 4094,90грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору в новій редакції).

Пунктом 3.3 договору в новій редакції визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6 договору в новій редакції орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним місяцем, відповідно до розподілу, установленому Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду нормативних документів, за який здійснюється платіж у співвідношенні:

70% до державного бюджету - на р/р 0002 в ГУДКУ у Хмельницькій області, МФО 815013, код одержувача 23565225. Призначення платежу: *;101;*22080300*14145506 *№618*01.08.2006*02898152*1*; (у разі сплати пені остання цифра *2*);

30% Державному підприємству "Хмельницький державний центр науково - технічної і економічної інформації" на р/р № 624 в Укрексімбанку м. Хмельницький, МФО 315609, .

Цей договір укладено строком на 2 роки, що діє з 28 липня 2009 року по 27 липня 2011 року включно (п. 10.1 договору в новій редакції).

Договір в новій редакції підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

20.07.2015 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (надалі - орендодавець) та Хмельницькою обласною товарною біржею (надалі - орендар) укладено додатковий договір до договору №618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01 серпня 2006 року у редакції від 27 липня 2009 року (далі - додатковий договір), в якому сторони дійшли згоди змінити умови вищевказаного договору, виклавши їх в новій редакції.

За умовами п. 1.1 додаткового договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно - вбудовані приміщення загальною площею 76,2 кв.м. (далі - майно), розміщене за адресою: вул. Свободи, 36, м.Хмельницький, 29000 на четвертому поверсі дев`ятиповерхової адміністративної будівлі, що перебуває на балансі Державного підприємства "Хмельницький державний центр науки, інновацій та інформатизації" ідентифікаційний код 02736478 (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.05.2015 і становить за незалежною оцінкою 243840,00 грн.

Майно передається в оренду з метою розміщення біржі, що має статус неприбуткової організації (п.1.2 додаткового договору).

За умовами п. 3.1 додаткового договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, із змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - червень 2015 року - 3060,19 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 додаткового договору).

Пунктом 3.3 додаткового договору визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України і розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно з п. 3.4 додаткового договору у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням коригування.

Відповідно до п. 3.6 додаткового договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісячно не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним місяцем, у співвідношенні 70% та 30% відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

За умовами п. 3.7 додаткового договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованості за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості (п. 3.8 додаткового договору).

Відповідно до п.3.10 додаткового договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Пунктами 5.3, 5.11 додаткового договору передбачений обов`язок орендаря своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (п.5.3), а також здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна. Протягом 15 робочих днів після підписання цього договору, укласти з балансоутримувачем орендованого майна договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, надання комунальних послуг орендарю (п.5.11).

Цей договір продовжено строком на 2 роки 11 місяців, який діє з 28 червня 2015 року по 27 травня 2018 року включно (п. 10.1 додаткового договору).

Додатковий договір підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Згідно з наказом Міністерства освіти і науки України №37 від 21.01.2016 припинено Державне підприємство "Хмельницький державний центр науки, інновацій та інформатизації" шляхом реорганізації, а саме приєднання до Донецького національного університету (м. Вінниця) для подальшого утворення на його базі відокремленого структурного підрозділу бізнес-інноваційного центру Донецького національного університету. Установлено, що Університет є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків Державного підприємства.

Наказом Міністерства освіти і науки України №758 від 02.07.2016 прийнято пропозицію Донецького національного університету про присвоєння Донецькому національному університету імені Василя Стуса.

17.11.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області та Хмельницькою обласною товарною біржею було укладено додатковий договір до договору оренди №618, згідно з яким сторони вирішили у тексті договору та додатках до договору слова та цифри "…ДП "Хмельницький державний центр науки, інновацій та інформатизації", ідентифікаційний код 02736478…" в всіх відмінках замінити словами та цифрами "…Донецький національний університет імені Василя Стуса, ідентифікаційний код 02070803…". Погодили п. 3.3 договору викласти в наступній редакції: "Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати попереднього місяця на індекс інфляції наступного місяця. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України." Пункт 3.6 договору виклали у такій редакції: "Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50 % та 50% щомісячно, не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним місяцем відповідно до пропорцій розподілу установлених п.10 ч.3 ст. 29 Бюджетного кодексу України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж."

Додатковим договором від 30.05.2018 сторони, зокрема в п. 3.6 договору слова та цифри по тексту "не пізніше 12 числа" замінили на "не пізніше 15 числа", а також продовжили строк дії договору на 2 роки 11 місяців, що діє з 28 травня 2018 року по 27 квітня 2021 року включно.

Відповідно до умов договору оренди № 618 та додаткових угод до нього позивач виставляв відповідачу рахунки, а також складав акти прийому - передачі наданих послуг (виконаних робіт), а саме:№24327/20-46 від 28.09.2020 за вересень 2020 року на суму 2866,75 грн, №24383/20-46 від 28.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 2881,09 грн, №24439/20-46 від 27.11.2020 за листопад 2020 року на суму 2909,90 грн, №24481/20-46 від 24.12.2020 за грудень 2020 року на суму 2947,73 грн, №24563/21-46 від 22.01.2021 за січень 2021 року на суму 2974,26 грн, №24610/21-46 від 23.02.2021 за лютий 2021 року на суму 3012,93 грн, №24673/21-46 від 25.03.2021 за березень 2021 року - 3043,06 грн та №24710/21-46 від 12.04.2021 за період з 01.04.2021 по 27.04.2021 на суму 2785,31 грн, а всього на суму 23 421,03 грн.

Також 28.05.2018 між Донецьким національним університетом імені Василя Стуса (балансоутримувач) та Хмельницькою обласною товарною біржею (орендар) було укладено договір №1-4/18 про відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду (далі договір про відшкодування витрат), згідно з п. 1.1 якого відповідно до договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності №618 від 01 серпня 2006 року (у редакції від 20 липня 2015 року), орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду, пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

За умовами п.1.2 договору про відшкодування витрат крім пропорційно займаної площі, договір може передбачати й інші критерії розподілу і оплати спожитих послуг, один з яких обирається за взаємною згодою сторін, а саме: пропорційно кількості користувачів, за кількістю джерел електрообладнання згідно лічильників з обліку спожитих послуг. У разі відсутності лічильників з обліку спожитих послуг застосовується критерій - пропорційно до займаної площі.

Відповідно до п. 1.3 договору про відшкодування витрат орендар користується приміщенням загальною площею: 76,2 м.кв., що знаходиться за адресою: 29000,м.Хмельницький, вул. Свободи, 36, на четвертому поверсі будівлі, вартість якого за незалежною оцінкою становить 243 840 грн 00 коп.

Розрахунок за комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податок на землю, податок на воду проводиться за діючими розцінками та тарифами на підставі акту виконаних робіт та рахунку виставленого балансоутримувачем. Плата за надані послуги перераховується не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітнім на розрахунковий рахунок: 0644 (п. 1.5 договору про відшкодування витрат).

За умовами п. 4.1 договору про відшкодування витрат, він набирає чинності з 28 травня 2018 року і діє до 27 квітня 2021 року, але в будь - якому разі до повного і належного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Матеріали справи містять рахунки та акти прийому - передачі наданих послуг (виконання робіт) №24295/20-48 від 02.09.2020 на суму 319,36 грн, №24352/20-48 від 05.10.2020 на суму 225,74 грн, №2440-/20-48 від 09.11.2020 на суму 285,43 грн, №24467/20-48 від 09.12.2020 на суму 728,67 грн, №24557/21-48 від 12.01.2021 на суму 1416,55 грн, №24585/21-48 від 10.02.2021 на суму 2084,64 грн, №24635/21-48 від 09.03.2021 на суму 2708,73 грн, №24682/21-48 від 08.04.2021 на суму 1435,11 грн, №24741/21-48 від 13.05.2021 на суму 533,53 грн, №24312/20-48 від 28.09.2020 на суму 99,48 грн, №24367/20-48 від 28.10.2020 на суму 99,48 грн, №24437/20-48 від 27.11.2020 на суму 99,48 грн, №24495/20-48 від 24.12.2020 на суму 99,48 грн, №24595/21-48 від 23.02.2021 - 198,96 грн, №24669/21-48 від 25.03.2021 - 99,48 грн, №24721/21-48 від 12.04.2021 - 89,53 грн, а всього на загальну суму 10523,65 грн.

В зв`язку із припиненням договору оренди, 29.04.2021 між сторонами підписано акт повернення з оренди нерухомого/іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, згідно з п. 4 якого орендар передав, а балансоутримувач прийняв із строкового платного користування нерухоме майно, що належить до державної власності 76,2 кв.м., що знаходиться по вул. Свобоби,36 у м. Хмельницькому.

Додатком до вказаного акту оформлено анкету про стан майна і розрахунків за договором оренди, відповідно до якої встановлено, що у орендаря існує заборгованість зі сплати: пені (п. 3.7 договору оренди) - 1042,70 грн, штрафу (п. 3.8 договору оренди) - 889,19 грн, частини орендної плати, яка підлягає сплаті до Державного бюджету (абзац 4 п. 4.8 договору оренди) - 17320,33 грн, частина орендної плати, яка підлягає сплаті балансоутримувачу (абзац 5 п. 4.8 договору оренди) - 23421,03 грн, платежів за договором про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання майна та надання комунальних послуг орендарю (абзац 6 п. 4.8 договору оренди) - 10523,65 грн.

Анкета підписана представниками сторін та скріплена відтисками печаток сторін без будь-яких зауважень.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач долучив до матеріалів справи копії ордеру серії АН №1039973 від 02.08.2021, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1540 від 01.10.2003, договору № 14-01/2020 про надання правової допомоги адвокатом, укладеного 21.01.2020 між Донецьким національним університетом імені Василя Стуса та адвокатом Турченко Є.І., додаток № 1 до договору - узгодження найменування та ціни запропонованих послуг та додаток № 3 до договору від 29.12.2020, а також акт приймання - передачі наданих послуг №2 від 29.09.2021.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-IX від 03.10.2019 орендою є речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України, ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи 01.08.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (надалі - орендодавець) та Хмельницькою обласною товарною біржею (надалі - орендар) укладено договір №618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, 27.07.2009 підписана нова редакція вказаного договору, а 20.07.2015 укладено додатковий договір до договору оренди, яким умови договору оренди № 618 від 01.08.2006 у редакції від 27.07.2009 викладено в новій редакції.

Згідно з п. 1.1 договору в редакції додаткового договору від 20.07.2015 орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно - вбудовані приміщення загальною площею 76,2 кв.м., розміщене за адресою: вул. Свободи, 36, м.Хмельницький, 29000 на четвертому поверсі дев`ятиповерхової адміністративної будівлі, що перебуває на балансі Державного підприємства "Хмельницький державний центр науки, інновацій та інформатизації" ідентифікаційний код 02736478 (далі - балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою розміщення біржі, що має статус неприбуткової організації (п.1.2 додаткового договору).

В подальшому між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області та Хмельницькою обласною товарною біржею було укладено додатковий договір від 17.11.2016, згідно з яким балансоутримувачем за договором оренди №618 визначено Донецький національний університет імені Василя Стуса.

Як передбачено ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Відповідно до п. 3.1 договору оренди № 618 від 01.08.2006 в редакції додаткового договору від 20.07.2015, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786, із змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - червень 2015 року - 3060,19 грн.

Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (п. 3.2 договору в редакції додаткового договору від 20.07.2015).

Пунктом 3.3 договору в редакції додаткового договору від 17.11.2016 визначено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати попереднього місяця на індекс інфляції наступного місяця. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно з п. 3.4 договору в редакції додаткового договору від 20.07.2015, у разі користування майном протягом неповного календарного місяця (першого або останнього місяців оренди) добова орендна плата за дні користування визначається згідно з чинною методикою розрахунку на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням коригування.

За умовами п. 3.6 договору в редакції додаткового договору від 17.11.2016 з врахуванням змін, внесених додатковим договором від 30.05.2018, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50 % та 50% щомісячно, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним місяцем відповідно до пропорцій розподілу установлених п.10 ч.3 ст.29 Бюджетного кодексу України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Відповідно до п.3.10 договору в редакції додаткового договору від 20.07.2015 у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Суд встановив, що відповідно до умов договору оренди № 618 та додаткових угод до нього позивач виставляв відповідачу рахунки, а також складав акти прийому - передачі наданих послуг (виконаних робіт), а саме: №24327/20-46 від 28.09.2020 за вересень 2020 року на суму 2866,75 грн, №24383/20-46 від 28.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 2881,09 грн, №24439/20-46 від 27.11.2020 за листопад 2020 року на суму 2909,90 грн, №24481/20-46 від 24.12.2020 за грудень 2020 року на суму 2947,73 грн, №24563/21-46 від 22.01.2021 за січень 2021 року на суму 2974,26 грн, №24610/21-46 від 23.02.2021 за лютий 2021 року на суму 3012,93 грн, №24673/21-46 від 25.03.2021 за березень 2021 року - 3043,06 грн та №24710/21-46 від 12.04.2021 за період з 01.04.2021 по 27.04.2021 на суму 2785,31 грн, а всього на суму 23 421,03 грн.

Також відповідно до п. 5.11 договору в редакції додаткового договору від 20.07.2015, між Донецьким національним університетом імені Василя Стуса (балансоутримувач) та Хмельницькою обласною товарною біржею (орендар) 28.05.2018 було укладено договір №1-4/18 про відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду, згідно з п. 1.1 якого орендар відшкодовує витрати балансоутримувача на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду, пропорційно до займаної ним площі, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих балансоутримувачем за цим договором.

За умовами п. 1.5 вищевказаного договору розрахунок за комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податок на землю, податок на воду проводяться за діючими розцінками та тарифами на підставі акту виконаних робіт та рахунку виставленого балансоутримувачем. Плата за надані послуги перераховується не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітнім на розрахунковий рахунок: 0644.

На виконання умов договору №1-4/18 від 28.05.2018 позивач надавав відповідачу рахунки та складав акти прийому - передачі наданих послуг (виконання робіт) №24295/20-48 від 02.09.2020 на суму 319,36 грн, №24352/20-48 від 05.10.2020 на суму 225,74 грн, №2440-/20-48 від 09.11.2020 на суму 285,43 грн, №24467/20-48 від 09.12.2020 на суму 728,67 грн, №24557/21-48 від 12.01.2021 на суму 1416,55 грн, №24585/21-48 від 10.02.2021 на суму 2084,64 грн, №24635/21-48 від 09.03.2021 на суму 2708,73 грн, №24682/21-48 від 08.04.2021 на суму 1435,11 грн, №24741/21-48 від 13.05.2021 на суму 533,53 грн, №24312/20-48 від 28.09.2020 на суму 99,48 грн, №24367/20-48 від 28.10.2020 на суму 99,48 грн, №24437/20-48 від 27.11.2020 на суму 99,48 грн, №24495/20-48 від 24.12.2020 на суму 99,48 грн, №24595/21-48 від 23.02.2021 - 198,96 грн, №24669/21-48 від 25.03.2021 - 99,48 грн, №24721/21-48 від 12.04.2021 - 89,53 грн. Всього на загальну суму 10523,65грн.

Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 251 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

За приписами ст. 252 ЦК України строк визначається, зокрема, днями, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України передбачено, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Отже, при визначенні строку (терміну) виконання зобов`язання слід враховувати загальні положення ЦК України про порядок визначення та обчислення строків (термінів), зокрема, щодо початку і закінчення строку (терміну), а також умови вчиненого сторонами спору правочину, на підставі якого виникло зобов`язання.

З урахуванням положень ст. 253 ЦК України щодо початку перебігу строку, період у часі, упродовж якого має місце прострочення відповідача щодо виконання зобов`язання з оплати перед позивачем, починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, а саме з наступного дня після встановленого договором строку оплати.

Якщо останній день строку для оплати припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, то в силу ч.5 ст. 254 ЦК України, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Враховуючи викладене, а також п. 3.6 договору оренди в редакції додаткового договору від 30.05.2018, п. 1.5 договору № 1-4/18 від 28.05.2018, відповідач повинен був провести розрахунки з позивачем у наступні строки:

- за актом прийому - передачі наданих послуг №24295/20-48 від 02.09.2020 (319,36 грн) - у строк по 15.09.2020 включно;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24327/20-46 від 28.09.2020 (2866,75 грн), №24352/20-48 від 05.10.2020 (225,74 грн), № 24312/20-48 від 28.09.2020 (99,48 грн) - у строк по 15.10.2020 включно;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24383/20-46 від 28.10.2020 (2881,09 грн), №24409/20-48 від 09.11.2020 (285,43 грн), № 24367/20-48 від 28.10.2020 (99,48 грн) - у строк по 16.11.2020 включно, зважаючи на те, що 15.11.2020 є вихідним днем;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24439/20-46 від 27.11.2020 (2909,90 грн), №24467/20-48 від 09.12.2020 (728,67 грн), № 24437/20-48 від 27.11.2020 (99,48 грн) - у строк по 15.12.2020 включно;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24481/20-46 від 24.12.2020 (2947,73 грн), №24557/21-48 від 12.01.2021 (1416,55 грн), № 24495/20-48 від 24.12.2020 (99,48 грн) - у строк по 15.01.2021 включно;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24563/21-46 від 22.01.2021 (2974,26 грн), №24585/21-48 від 10.02.2021 (2084,64 грн), № 24595/21-48 від 23.02.2021 (в частині сплати 99,48 грн за січень 2021 року) - у строк по 15.02.2021 включно;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24610/21-46 від 23.02.2021 (3012,93 грн), №24635/21-48 від 09.03.2021 (2708,73 грн), № 24595/21-48 від 23.02.2021 (в частині сплати 99,48 грн за лютий 2021 року) - у строк по 15.03.2021 включно;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24673/21-46 від 25.03.2021 (3043,06 грн), №24682/21-48 від 08.04.2021 (1435,11 грн), № 24669/21-48 від 25.03.2021 (99,48 грн) - у строк по 15.04.2021 включно;

- за актами прийому - передачі наданих послуг №24710/21-46 від 12.04.2021 (2785,31 грн), №24741/21-48 від 13.05.2021 (533,53 грн), № 24721/21-48 від 12.04.2021 (89,53 грн) - у строк по 17.05.2021 включно, оскільки 15-16.05.2021 є вихідними днями.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не надав, а матеріали справи не містять доказів сплати заборгованості з орендної плати за договором №618 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, від 01.08.2006 та додаткових договорів, а також доказів сплати заборгованості за договором №1-4/18 про відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду від 28.05.2018, що є предметом спору у даній справі.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення 23421,03 грн заборгованості за договором оренди та 10523,65 грн заборгованості за договором про відшкодування витрат на комунальні послуги та податків є правомірними та обґрунтованими.

При цьому суд враховує, що вищевказана заборгованість була відображена в анкеті про стан майна і розрахунків за договором оренди (додаток до акта повернення з оренди майна від 29.04.2021), яка підписана відповідачем без будь-яких зауважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 355,54 грн 3% річних за період з 15 жовтня 2020 року по 02 серпня 2021 року, які нараховані на заборгованість з орендної плати. При цьому нарахування 3% річних позивач здійснює, починаючи з 15 числа кожного місяця, наступного за розрахунковим.

Проте, зважаючи на встановлені судом вище строки проведення розрахунків за кожним із актів прийому - передачі наданих послуг, суд провів перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та встановив, що правомірним буде нарахування 3% річних в загальній сумі 353,66 грн, з яких 68,52 грн за період з 16.10.2020 по 02.08.2021 на заборгованість в сумі 2866,75 грн; 61,30 грн за період з 17.11.2020 (15.11.2020 - вихідний) по 02.08.2021 на борг в сумі 2881,09 грн; 55,00 грн за період з 16.12.2020 по 02.08.2021 на суму боргу 2909,90 грн; 48,21 грн за період з 16.01.2021 по 02.08.2021 на борг в сумі 2947,73 грн; 41,07 грн за період з 16.02.2021 по 02.08.2021 на борг в розмірі 2974,26 грн; 34,67 грн за період з 16.03.2021 по 02.08.2021 на заборгованість в розмірі 3012,93 грн; 27,26 грн за період з 16.04.2021 по 02.08.2021 на борг в сумі 3043,06 грн та 17,63 грн за період з 18.05.2021 (15-16.05.2021 вихідний) по 02.08.2021 на борг в сумі 2785,31 грн.

Також позивач заявив до стягнення 1308,40 грн інфляційних втрат за період з жовтня 2020 року по червень 2021 року.

Суд зазначає, що Цивільним кодексом України, як основним актом цивільного законодавства, не передбачено механізму здійснення розрахунку інфляційних втрат кредитора у зв`язку із простроченням боржника у виконанні грошового зобов`язання.

Водночас, частиною 1 ст. 8 ЦК України визначено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено індексацію грошових доходів населення як встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст. 1 Закону). Статтею 2 цього Закону передбачено як об`єкти індексації грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, що не мають разового характеру, перелік яких визначено у частині першій цієї статті. Водночас, частиною 2 ст. 2 цього Закону законодавець передбачив право Кабінету Міністрів України встановлювати інші об`єкти індексації, поряд з тими, що зазначені у частині першій цієї статті.

З метою реалізації Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" Кабінет Міністрів України постановою №1078 від 17.07.2003 затвердив Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок), пунктом 1 якого передбачено, що цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (пункти 1-1, 4 Порядку).

Отже, при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац 5 п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення").

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику - "дефляція", то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

У разі, якщо погашення боргу не відбувалося, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць розрахункового періоду перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100 %. Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, віднімається основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19).

Правовий висновок щодо проведення розрахунку інфляційних збитків у разі часткового помісячного погашення суми основного боргу викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19. Так, при зменшенні суми боргу у конкретному місяці "А" на певну суму (до прикладу 100 грн.), до уваги приймається сума боргу на початок розрахункового періоду "Х", помножена на індекс інфляції у цьому місяці (до прикладу " і-1"), і від зазначеного добутку необхідно віднімати суму погашення (100 грн.) Отже, у математичному викладі це можна відобразити такою формулою: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн. - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці).

А за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу та ділиться на 100%.

Для відокремлення інфляційних збитків за певний період від основної заборгованості, від остаточного розрахунку основного боргу з інфляційною складовою, проведеного із застосуванням такої послідовності, необхідно відняти основний борг, який залишився непогашеним на кінець розрахункового періоду.

Отже, при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Вказаний висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду конкретизував у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, роз`яснивши, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що заборгованість по орендній платі за кожним з актів прийому - передачі наданих послуг виникла не раніше 16 числа кожного місяця, нарахування інфляційних втрат слід здійснювати, починаючи з наступного місяця після місяця, в якому підлягала до сплати орендна плата.

Суд провів перерахунок інфляційних втрат і встановив наступне:

Заборгованість, на яку нараховуються інфляційні, грнДата виникнення зобов`язанняПеріод нарахуванняІндекс інфляції, %Заборгованість з врахуванням інфляційних втрат, грн
2866,7516.10.2020листопад 2020 року101,32904,02
5785,11 (2904,02 + 2881,09)17.11.2020грудень 2020 року100,95837,18
8747,08 (5837,18 + 2909,90)16.12.2020січень 2021 року101,38860,79
11808,52 (8860,79 + 2947,73)16.01.2021лютий 2021 року101,011926,61
14900,87 (11926,61 + 2974,26)16.02.2021березень 2021 року101,715154,18
18167,11 (15154,18 + 3012,93)16.03.2021квітень 2021 року100,718294,28
21337,34 (18294,28 + 3043,06)16.04.2021травень 2021 року101,321614,73
24400,04 (21614,73 + 2785,31)18.05.2021червень 2021 року100,224448,84

Отже, загальний розмір належних до стягнення на користь позивача інфляційних втрат становить: 24448,84 (основний борг з інфляційною складовою) 23421,03 (залишок основного боргу) = 1027,81 (грн).

За таких обставин вимоги про стягнення 280,59грн (1308,40 1027,81) інфляційних втрат є безпідставними і не підлягають задоволенню.

Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем договірних зобов`язань зі сплати орендної плати, позивач заявив до стягнення 1653,22 грн пені за період з 15.10.2020 по 02.08.2021 та штраф у розмірі 2063,50 грн.

Статтею 230 ГК України передбачено обов`язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За умовами п. 3.7 договору оренди в редакції додаткового договору від 20.07.2015 орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Проаналізувавши розрахунок позивача, суд встановив, що нарахування пені позивач здійснив без врахування положень ч. 6 ст. 232 ГК України, яка передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи встановлені судом строки проведення розрахунку відповідачем, суд провів власний перерахунок заявленої до стягнення пені та встановив, що правомірним буде нарахування 1241,50 грн пені, з яких 174,63 грн за період з 16.10.2020 по 15.04.2021 на заборгованість в сумі 2866,75 грн; 177,09 грн за період з 17.11.2020 (15.11.2020 - вихідний) по 16.05.2021 на борг в сумі 2881,09 грн; 182,29 грн за період з 16.12.2020 по 15.06.2021 на суму боргу 2909,90 грн; 186,15 грн за період з 16.01.2021 по 15.07.2021 на борг в сумі 2947,73 грн; 176,58 грн за період з 16.02.2021 по 02.08.2021 на борг в розмірі 2974,26 грн; 150,23 грн за період з 16.03.2021 по 02.08.2021 на заборгованість в розмірі 3012,93 грн; 118,14 грн за період з 16.04.2021 по 02.08.2021 на борг в сумі 3043,06 грн та 76,39 грн за період з 18.05.2021 (15-16.05.2021 вихідний) по 02.08.2021 на борг в сумі 2785,31 грн.

Також сторони у п. 3.8 договору оренди в редакції додаткового договору від 20.07.2015 передбачили, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованості за нею становить загалом три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Загальний розмір заборгованості понад три місяці заявлений позивачем становить 20635,72 грн (з жовтня 2020 року по квітень 2021 року) *10% = 2063,57 грн.

Таким чином, позивач правомірно заявив до стягнення 2063,50 грн штрафу.

При цьому суд враховує, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто, не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018р. у справі № 911/2813/17, від 22.03.2018р. у справі №911/1351/17, від 17.05.2018р. у справі № 910/6046/16, від 25.05.2018р. у справі № 922/1720/17, 09.07.2018р. у справі № 903/647/17.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Відповідно до ст. 73 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приймаючи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 23421,03 грн заборгованості за договором оренди, 10523,65 грн заборгованості за договором про відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційні витрати та податки, 353,66 грн 3% річних, 1027,81 грн інфляційних втрат, 1241,50 грн пені, 2063,50 грн штрафу. У стягненні 1,88 грн 3% річних, 280,59 грн інфляційних втрат, 411,72 пені суд відмовляє, в зв`язку з безпідставністю.

При розподілі судових витрат суд враховує наступне.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленого у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Отже, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивач у позовній заяві заявив до стягнення 17000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, 21.01.2020 між Донецьким національним університетом імені Василя Стуса (клієнт) та адвокатом Турченко Є.І. (адвокат) укладено договір №14-01/2020 про надання правової допомоги адвокатом, згідно з п.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання здійснювати захист прав, свобод та законних інтересів клієнта (бути його представником, захисником), зокрема у всіх судових органах України першої, апеляційної та касаційної інстанції в будь-якому статусі (позивача, відповідача, третьої особи, боржника, кредитора, стягувача тощо).

За умовами п. 1.2 договору найменування та ціна запропонованих послуг зазначаються в додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору загальна сума договору складає 99 000 грн 00 коп. без ПДВ. Остаточна сума договору коригується шляхом підписання додаткової угоди відповідно до підписаних сторонами актів приймання - передачі наданих послуг та виставлених рахунків.

Згідно з додатковою угодою №3 від 29.12.2020 договір діє до 31 грудня 2021 року.

Додатком №1 до договору про надання правничої допомоги адвокатом оформлено узгодження найменування та ціни запропонованих послуг, зокрема адвокатський запит 1000,00 грн, вивчення правовідносин (матеріалів справи) для підготовки позовної заяви (скарги, заяви) - 2000,00 грн, підготовка претензії (відзиву на претензію) - 2000,00 грн, підготовка позовної заяви (заяви у справах окремого провадження, наказного провадження, інших заяв та скарг, поданих до суду першої інстанції) - 3000,00 грн, підготовка відзиву на позов - 2000,00 грн, підготовка відповіді на відзив - 2000,00 грн, підготовка заперечень - 2000,00 грн, підготовка клопотань до суду - 500,00 грн, підготовка письмових пояснень - 2000,00 грн.

Відповідно до акту приймання - передачі наданих послуг від 20.09.2021 адвокат Турченко Є.І. надав, а позивач прийняв послуги загальною вартістю 5000,00 грн, зокрема вивчення правовідносин для підготовки позовної заяви до Хмельницької обласної товарної біржі (2000,00 грн), підготовка позовної заяви від 03.08.2021 (3000,00 грн).

Акт підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

Таким чином, позивач згідно з вимогами ст. 74 ГПК України довів надання йому послуг професійної правничої допомоги під час розгляду справи №924/818/21 у Господарському суді Хмельницької області.

Згідно з ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст.126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2021 у справі №922/743/20, від 24.11.2020 у справі №911/4242/15).

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору визначеному нормами ст. 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19).

Суд приймає до уваги, що відповідач заперечень щодо відшкодування заявлених позивачем витрат на правову допомогу та/або клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги не надав.

З урахуванням наведеного вище та враховуючи фактичний об`єм наданих адвокатом послуг, співмірність суми витрат зі складністю справи, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності з урахуванням ціни позову у справі, беручи до уваги доведеність відповідачем відповідно до вимог ст. 74 ГПК України надання йому послуг професійної правничої допомоги, відсутність клопотання відповідача про їх зменшення, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано заявив до стягнення судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

При цьому враховується позиція Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, та позиція Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, викладену у постанові від 21.01.2020 у справі № 904/1038/19, відповідно до яких витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України).

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вказаного суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4911,50 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 20, 24, 27, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 247, 252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Донецького національного університету імені Василя Стуса м.Вінниця до Хмельницької обласної товарної біржі м. Хмельницький про стягнення 39325,34 грн задовольнити частково.

Стягнути з Хмельницької обласної товарної біржі (м. Хмельницький, вул. Свободи, 36, код 14145506) на користь Донецького національного університету імені Василя Стуса (м.Вінниця, вул.600-річчя, 21, код 02070803) 23421,03 грн (двадцять три тисячі чотириста двадцять одну гривню 03 коп.) заборгованості за договором оренди № 618 від 01.08.2006 в редакції додаткового договору від 20.07.2015, 10523,65 грн (десять тисяч п`ятсот двадцять три гривні 65 коп.) заборгованості за договором про відшкодування витрат на комунальні послуги, експлуатаційні витрати, податку на землю, податку на воду № 1-4/18 від 28.05.2018, 2063,50 грн (дві тисячі шістдесят три гривні 50 коп.) штрафу, 1241,50 грн (одну тисячу двісті сорок одну гривню 50 коп.) пені, 353,66 грн (триста п`ятдесят три гривні 66 коп.) 3% річних, 1027,81 грн (одну тисячу двадцять сім гривень 81 коп.) інфляційних втрат, 4911,50 грн (чотири тисячі дев`ятсот одинадцять гривень 50 коп.) витрат на оплату правничої допомоги, 2229,82 грн (дві тисячі двісті двадцять дев`ять гривень 82 коп.) витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У стягненні 1,88 грн 3% річних, 280,59 грн інфляційних втрат, 411,72 пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. у 3 прим.:

1- до справи,

2- позивачу (21021, м. Вінниця, вул.600-річчя, 21),

3 - відповідачу (29000, м.Хмельницький, вул.Свободи, 36).

Усім рек. листом з повідомленням.