ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.10.2021 Справа № 917/1549/21

Суддя Мацко О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» № 643-юр від 30.09.2021 р. про забезпечення позову

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка», 38030, Полтавська обл., Шишацький р-н, с. Яреськи, вул. Козацький шлях, 29,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод», 37500, Полтавська обл., м. Лубни, вул. Індустріальна, 2,

про cтягнення 1 727 396,42 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» в порядку п. 2 ч. 1 ст. 138 ГПК України подано до господарського суду Полтавської області заяву № 643-юр від 30.09.2021 р. про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках ТОВ «Лубенський молочний завод» () в межах ціни позову, а саме 1 727 396,42 грн., або еквівалент вказаної суми у будь-яких інших іноземних валютах, що будуть виявлені державним або приватним виконавцем при виконанні ухвали суду.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на складне фінансово-господарське становище Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» та великий обсяг заборгованості останнього перед іншими контрагентами, у зв`язку з чим, на думку заявника, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання судового рішення про стягнення з відповідача заборгованості за фактично поставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» товар.

Розглянувши заяву ТОВ «Агрофірма «ім. Довженка» про вжиття заходів забезпечення позову, суд врахував наступне.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

При цьому, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Відповідно до ст. 137 ГПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За умовами ч. 1, ч. 3, ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Слід зауважити, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Дана позиція викладена в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.05.2020 року у справі № 910/14149/19, що відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України має враховуватись судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» у заяві про забезпечення позову вказано про наявність значної заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенський молочний завод» перед іншими контрагентами за рішеннями суду, а також додано до заяви витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідно до якого об`єкти нерухомого майна відповідача передані в іпотеку під забезпечення кредитного зобов`язання в розмірі 19 500 000,00 грн.

Однак вищезазначені обставини можуть свідчити лише про складне матеріальне становище ТОВ «Лубенський молочний завод» у зв`язку з недостатністю активів останнього для погашення заборгованості перед контрагентами. Натомість, доказів на підтвердження безпосереднього вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, що є обов`язковою умовою для застосування судом передбачених законом заходів забезпечення позову, заявником не надано. Самі лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без долучення відповідних доказів та обґрунтувань, не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову також не містить обґрунтованих доводів щодо того, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Як вбачається з поданої позивачем інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державного реєстру іпотек і ін., нерухоме майно відповідача передане в іпотеку за іпотечним договором,укладеним у 2019 році - ще до укладення договору поставки №1/2020/32 від 20.10.2020р., відтак, вказаний факт ніяк не може розцінюватися як спроба ухилення від виконання можливого рішення суду про задоволення позову у даній справі.

Крім того, як вбачається з поданих доказів, відповідач наявність заборгованості визнає, надав гарантійний лист про її погашення, що додатково свідчить про відсутність у нього умислу ухилятися від виконання судового рішення - принаймні, на час розгляду судом цієї заяви зворотне позивачем не доведено.

Таким чином, Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» до заяви про забезпечення позову не додано необхідних доказів на підтвердження фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходів забезпечення позову. Сама по собі значна сума заборгованості та тяжкий фінансовий стан відповідача такими обставинами не є.

Згідно ст.ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

З огляду на викладене, враховуючи ненадання позивачем доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення позову до суду, а також недоведення заявником можливості зникнення чи зменшення на момент виконання рішення майна, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, відсутні підстави для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» про вжиття заходів забезпечення позову.

За викладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «ім. Довженка» № 643-юр від 30.09.2021 р. про забезпечення позову.

Ухвала підписана 07.10.2021 р.

Ухвала набирає законної сили 07.10.2021 р. та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Мацко