ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2904/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Татойл", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Опек Плюс", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 1827474,26 грн.
за участю представників:

позивача - Носкова М.А., адвокат;

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Татойл", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Опек Плюс", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором поставки нафтопродуктів № ТА-ФЗ-25 від 22.01.2021, в розмірі 1827474,26 грн., з яких: 1666142,06 грн. - сума основного боргу, 81846,38 грн. - пеня, 62367,94 грн. - інфляційні втрати, 17117,90 грн. - 3% річних. Також просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.07.2021 відкрито провадження у справі № 922/2904/21 та призначено підготовче засідання на 11.08.2021 о 12:45 год.

Протокольною ухвалою від 11.08.2021 відкладено підготовче засідання на 22.09.2021 о 12:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.09.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2904/21 до судового розгляду по суті на 29.09.2021 о 10:30 год.

У судовому засіданні 29.09.2021 представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судове засідання 29.09.2021 не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, заборгованість не спростував. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення № 022252 про отримання 15.08.2021 повноважним представником відповідача ухвали суду про відкриття провадження у справі № 922/2904/21. Також, 06.08.2021 у приміщення господарського суду Харківської області, представник відповідача ознайомлювався з матеріалами справи, про що свідчить подана до суду заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 18323), з відміткою адвоката відповідача Кузьміна Є.В. про ознайомлення.

Натомість, відповідач не реалізував своє право на участь у розгляді даного спору.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутній в судовому засіданні представник позивача погодився з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу по суті.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 29.09.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши наявні докази, суд встановив наступне.

22.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Татойл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Опек Плюс» укладено договір поставки нафтопродуктів № ТА-ФЗ-25 (договір), за яким ТОВ «Татойл» (постачальник) здійснило поставки ТОВ «Опек Плюс» (покупець) дизельного пального Євро СОРТ Е клас К5 (ДТ-Е-К5).

За умовами п. 1.1. договору постачальник передає у власність покупцю нафтопродукти (товар), а покупець приймає і сплачує їх вартість.

П. 1.2. договору визначено, що кількість, асортимент та ціна товару визначається шляхом надання заявок від покупця та виставлення рахунків-фактур постачальником. Можливе відхилення фактичної поставки товару +/- 10% від кількості товару погодженого до поставки.

П. 1.3 договору зазначено, що фактичний обсяг товару, що поставляється в рамках договору та на підставі заявок покупця, вказується:

- При базисі поставки FCA естакада авто/залізничного наливного пункту у відповідній залізничній накладній та/або товарно-транспортній накладній, які видаються відповідним перевізником та/або вантажовідправником, а також в видатковій накладній, яка видається постачальником;

- При базисі поставки EXW резервуар на ЛВС «Новоград-Волинський» - в Акті прийому-передачі та/або видатковій накладній;

Відповідно до п. 4.1. договору ціна на товар та порядок оплати визначаються сторонами у додатках до договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.4. договору постачальник вважається таким, що належно виконав свої зобов`язання щодо постачання товару з моменту передачі товару покупцю (уповноваженому представнику покупця). Факт передачі товару підтверджується відповідними видатковими накладними та/або актами прийому-передачі товару. Датою поставки (передачі у власність) товару вважається дата, вказана в видатковій накладній та/або актах прийому-передачі товару.

Згідно з п. 4.1. договору ціна на товар та порядок оплати визначаються сторонами у додатках до договору, які є його невід`ємною частиною.

П. 4.3. договору зазначено, що покупець здійснює передплату в повному розмірі суми, вказаної у відповідному рахунку постачальника протягом банківського дня, в якому постачальник виставив рахунок-фактуру та за реквізитами, вказаними в такому рахунку-фактурі. При здійсненні передплати покупець в платіжному дорученні обов`язково зазначає реквізити рахунку-фактури та реквізити договору по якому здійснюється платіж. Рахунки-фактури виставляються постачальником на електронну пошту покупця, що вказана в реквізитах договору, протягом робочого дня в якому було отримана підписана заявка покупця.

22.01.2021 було укладено додаток №1 до договору поставки нафтопродуктів від 22.01.2021 №ТА-ФЗ-25 (додаток №1).

П. 2 додатку №1 до договору визначено, що покупець здійснює передоплату в розмірі 100% від попередньої вартості загальної кількості товару, що передбачена до поставки згідно заявки покупця. Покупець здійснює передплату в повному розмірі суми, вказаної у відповідному рахунку постачальника протягом банківського дня, в якому постачальник виставив рахунок-фактуру та за реквізитами, вказаними в такому рахунку-фактурі. Рахунок-фактура виставляється постачальником протягом одного банківського дня з моменту отримання постачальником підписаної покупцем заявки.

П. 4 додатку №1 до договору визначено, що постачальник виставляє рахунок-фактуру за товар, а покупець здійснює передоплати за товар, виходячи з попередньої ціни за один кілограм товару, для умов поставки:

- FCA естакада авто/ залізничного наливного пункту на ЛВДС «Новоград-Волинський», яка розраховується за наступною формулою:

Попередня ціна за 1 кг товару (без ПДВ) = ((Пл + 23)/1000 * Курс $ * 1,003) + ((Пл + 23)/1000*СМ* Курс $нбу) + А/0,835* Курс €+Н;

П. 5 додатку №1 до договору зазначено, що остаточна ціна за один кілограм товару розраховується постачальником протягом 5 робочих днів, наступних за календарним місяцем, у якому постачався товар, на умовах поставки:

- FCA естакада авто/залізничного наливного пункту на ЛВДС «Новоград-Волинський» за наступною формулою:

Остаточна ціна за 1 кг товару (без ПДВ) = ((Плс + 23)/1000 * Курс $ * 1,003) + Аф+ СМф + МО+Н;

Ціна товару зазначається постачальником в акті приймання-передачі товару за остаточною ціною, який сторони зобов`язані підписати протягом 10 календарних днів, наступних за календарним місяцем, у якому постачався товар.

П. 11 додатку №1 до договору зазначено, що за результатами розрахунку ціни товару постачальник складає розрахунок коригування до податкових накладних та реєструє їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, якщо розрахована ціна товару більша за попередню ціну товару, або надсилає їх для реєстрації покупцю, якщо розрахована ціна товару менша за попередню ціну товару.

П. 12 додатку №1 до договору зазначено, що за результатами розрахунку ціни товару протягом 5 календарних днів, наступних за датою підписання акту приймання-передачі товару за остаточною ціною, сторони проводять остаточний розрахунок між собою в розрізі кожного рахунку, який був виставлений постачальником:

· якщо розрахована ціна товару більша за попередню ціну товару Покупець здійснює доплату постачальнику на підставі акту приймання-передачі товару за остаточною ціною. В разі якщо покупець в передбачений строк не підписав акт приймання-передачі товару за остаточною ціною, зазначений акт вважається підписаний сторонами згідно умов п. 10.14 договору. Датою підписання такого акту є вказана в ньому дата складання EDI - документа;

· якщо розрахована ціна товару менша за попередню ціну товару - постачальник повертає покупцю відповідну суму сплачених ним коштів за письмовою вимогою покупця протягом 10 банківських днів від дати отримання письмової вимоги покупця.

У разі відсутності письмової вимоги покупця щодо повернення коштів, постачальник має право зарахувати залишок передплати, здійсненої покупцем, як оплату рахунків, на підставі яких виникла заборгованість та/або які були не оплачені (повністю або частково) покупцем.

Так, на виконання умов договору та додатку №1 до договору покупцю було поставлено дизельне пальне (ДТ (євро) Євро Сорт Е клас К5 (ДТ-Е-К5), а саме, що підтверджується оформленими належним чином видатковими накладними та рахунками на оплату, наданими позивачем до позову.

Відповідно до п. 10.4 договору сторони домовилися, що на виконання умов договору, в системі електронного документообігу EDI за допомогою комп`ютерної програми «M.E. Doc IS», будуть створюватися, відправлятися передаватися, одержуватися, зберігатися, оброблятися та використовуватися наступні форми електронних документів:

- договір поставки;

- додаткова угода до договору поставки;

- додаток до договору поставки;

- акт приймання-передачі;

- видаткова накладна;

- довіреність;

- акт приймання-передачі товару по остаточній ціні;

- акт звірки взаємних розрахунків;

- акт про анулювання документа.

П. 10.11. договору сторони домовилися про те, що при виконанні умов договору будуть здійснювати підписання актів приймання-передачі, видаткових накладних, довіреностей, актів приймання-передачі товару по остаточній ціні, актів звірки взаємних розрахунків, актів про анулювання документа в формі електронних EDI-документів, для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням системи EDI.

Відповідно до п. 10.12 договору EDI-документи вважаються переданими стороною-відправником і отриманими стороною-одержувачем з моменту їх внесення в систему EDI із зазначенням реквізитів сторони-одержувача, незалежно від того, чи здійснила сторона-одержувач дії по прийманню/перегляду отриманого EDI-документа. Кожна сторона зобов`язана щоденно слідкувати за надходженням EDI-документів в системі EDI та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням КЕП та повернення іншій стороні. Сторона яка здійснює надсилання EDI-документа вважається стороною-відправником, а сторона яка здійснює отримання EDI-документа, вважається стороною-одержувачем.

П. 10.14. договору днем набрання чинності EDI-документом є вказана в ньому дата складання такого EDI-документу, яка є обов`язковим реквізитом.

Абз. 2 п. 10.14. договору EDI-документи також вважаються підписаними сторонами і набирають чинності у випадках, коли вони були підписані КЕП стороною-відправником та надіслані стороні-одержувачу, проте протягом передбаченого договором строку, сторона-одержувач не підписала такі EDI-документи та не надіслала стороні-відправнику мотивованої відмови від підписання EDI-документів. Мотивована відмова від підписання EDI-документа, з обов`язковим наданням коментарів про обґрунтовані причини відхилення.

Відповідно до п. 10.16. договору у випадку, коли договором не встановлено строків підписання конкретних EDI-документів, сторони погодили, що строк підписання таких документів з використанням сторонами КЕП та системи EDI становить 3 (три) робочих днів з дати внесення EDI-документів в системі EDI стороною-відправником.

Згідно з п. 4.12 договору за результатами розрахунку ціни товару протягом 5 календарних днів, наступних за датою підписання акту приймання передачі товару за остаточною ціною, сторони проводять остаточний розрахунок між собою в розрізі кожного рахунку, який був виставлений постачальником:

- Якщо розрахована ціна товару більша за попередню ціну товару покупець здійснює доплату постачальнику на підставі акту приймання передачі товару за остаточною ціною.

У відповідності до зазначеного пункту договору відповідачу в системі електронного документообігу EDI за допомогою комп`ютерної програми «M.E. Doc IS» було направлено на підписання наступні документи, а саме: акти прийому передачі товару за остаточною ціною № ТАБ000358 від 31.01.2021, № ТАБ000368 від 28.02.2021, видаткові накладні №32 від 27.01.2021, № 26 від 26.01.2021, №33 від 28.01.2021, №44 від 30.01.2021, №49 від 02.02.2021, №55 від 03.02.2021, №54 від 03.02.2021, №52 від 03.02.2021, №68 від 05.02.2021, №67 від 05.02.2021, №72 від 03.02.2021, №70 від 03.02.2021, №73 від 08.02.2021, №85 від 10.02.2021, №84 від 10.02.2021, №89 від 12.02.2021, №98 від 16.02.2021, №97 від 16.02.2021, №105 від 18.02.2021, №111 від 19.02.2021.

Відповідно до п. 10.12. договору вказані EDI-документи вважаються переданими стороною-відправником і отриманими стороною-одержувачем з моменту їх внесення в систему EDI із зазначенням реквізитів сторони-одержувача. Підтвердженням внесення в систему EDI із зазначенням реквізитів сторони-одержувача свідчать квитанції про відправку в комп`ютерній програмі «M.E. Doc IS».

Відповідачем не було надано мотивованої відмови від підписання EDI-документів в системі EDI, що свідчить про підписання EDI-документів сторонами і набрання чинності.

Як вказує позивач, звертаючись до господарського суду, заборгованість покупця перед постачальником за отримане дизельне пальне склала 1666142,06 грн. з ПДВ, яку покупець мав сплатити до 05 березня 2021 року включно.

Разом з тим, у передбачені умовами п. 4.12. договору строки, з боку покупця грошові кошти за отриманий товар сплачені не були.

Відповідно до пункту 5.2. договору у випадку порушення покупцем строків оплати та з урахуванням ч. 2 ст. 551 ЦК України, постачальник має право нарахувати, а покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Залишок заборгованості покупця за отримані нафтопродукти, станом на день подачі позову, склав 1666142,06 грн. з ПДВ, строк сплати якої у відповідності до умов договору, настав.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору від 22.01.2021 в частині вчасної та в повному обсязі сплати за отриманий товар, позивач звернувся до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права, з вимогою про стягнення на свою користь 1666142,06 грн. - суми основної заборгованості, пені в розмірі 81846,38 грн., суми інфляційних втрат в розмірі 62367,94 грн. та суми 3% річних в розмірі 17117,90 грн.

Відповідачем доказів сплати даної суми заборгованості в добровільному порядку, суду надано не було.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Ч. 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, відповідно до наданих до матеріалів справи видаткових накладних, постачальник передав у власність покупцю нафтопродукти, проте, всупереч вимогам договору поставки від 22.01.2021, свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий товар виконав не в повному обсязі, та має заборгованість за отримані нафтопродукти в сумі 1666142,06 грн. з ПДВ, строк сплати якої у відповідності до умов договору, настав.

Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати товару за договором від 22.01.2021 в сумі 1666142,06 грн.

Враховуючи, що відповідно до ст. 526 ЦК України, ст. ст. 193, 198 ГК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження сплати суму боргу за договором від 22.01.2021 в сумі 1666142,06 грн., а також не спростував зазначену суму заборгованості, суд визнає вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 1666142,06 грн. заборгованості за договором поставки належно обґрунтованою, доведеною матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У відповідності до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 5.2. договору у випадку порушення покупцем строків оплати та з урахуванням ч. 2 ст. 551 ЦК України, постачальник має право нарахувати, а покупець зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У відповідності до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В ч. 2 ст. 343 ГК України прямо зазначається, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 22.01.2021, позивач нарахував відповідачеві пеню, яка, станом на 08.07.2021, складає 81846,38 грн.

Відповідачем заявлена до стягнення сума пені спростована не була, контррозрахунку штрафних санкцій також надано не було.

Розрахунок заявленої до стягнення суми пені в розмірі 81846,38 грн. перевірено судом.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані, зокрема й щодо вини в невиконанні взятих на себе зобов`язань по сплаті грошових коштів у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність нарахування позивачем пені в розмірі 81846,38 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у сумі 17117,90 грн. та 62367,94 грн. інфляційних витрат, нарахованих згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання, підлягають задоволенню, як правомірні та обґрунтовані. Здійснений позивачем розрахунок перевірено судом. Контррозрахунку заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, відповідачем суду надано не було.

Відповідно ст. 55 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Татойл" обгрунтованими, доведеними матеріалами справи, не спростованим відповідачем, а тому є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати в даній справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Опек Плюс" (61082, м. Харків, пр. Московський, 144, к. 203-2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татойл" (03150, м. Київ, вул. В. Тютюнника, 28-А, офіс 322, ) заборгованість за договором поставки нафтопродуктів № ТА-ФЗ-25 від 22.01.2021 в розмірі 1827474,26 грн. (з яких: 1666142,06 грн. - сума основного боргу; 81846,38 грн. - пеня; 62367,94 грн. - інфляційні втрати; 17117,90 грн. - 3% річних), а також судовий збір в розмірі 27412,11 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Татойл" (03150, м. Київ, вул. В. Тютюнника, 28-А, офіс 322, );

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Опек Плюс" (61082, м. Харків, пр. Московський, 144, к. 203-2, ).

Повне рішення складено 07.10.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/2904/21