ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. Справа№ 910/18990/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Попікової О.В.

Ходаківської І.П.

за участю секретаря судового засідання: Кочурової Т.О.

за участю представника(-ів): згідно протоколу судового засідання від 04.10.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційних скарг Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Кабінету Міністрів України,

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 про зупинення провадження (повний текст складено 16.06.2021)

у справі № 910/18990/19 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом BIRGMINTON INVESTING ING

до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

2. Національний банк України

3. Кабінет Міністрів України

про визнання договору недійсним,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19 задоволено клопотання BIRGMINTON INVESTING ING про зупинення провадження у справі.

Зупинено провадження у справі №910/18990/19 за позовом BIRGMINTON INVESTING ING до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", третя особа 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Національний банк України, третя особа 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України про визнання договору недійсним до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 64 народних депутатів України щодо конституційності окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року № 590-IX та Закону в цілому, а також положень інших законодавчих актів в редакції Закону.

Зобов`язано учасників справи невідкладно повідомити суд про усунення обставин, що зумовили зупинення у даній справі.

Суд першої інстанції дійшов висновку про зупинення провадження у справі з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, вказавши, що оскільки предметом розгляду конституційного подання у Конституційному Суді України є вирішення питання про відповідність Конституції України положення Закону №590, які є правовою підставою для звернення відповідача з клопотанням про закриття провадження у даній справі, то у випадку визнання Конституційним Судом України норм ч.ч.3, 4 ст. 5 ГПК України та пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №590, вказані норми втратять чинність та не можуть бути застосовані судом при розгляді даної справи.

Відтак, на думку суду наявні підстави для задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі №910/18990/19 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 64 народних депутатів України щодо конституційності окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року 590-IX та Закону в цілому, а також положень інших законодавчих актів в редакції Закону.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Щодо скарги АТ КБ "Приватбанк".

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо скарги Кабінету Міністрів України.

Крім того, з даною ухвалою не погодився також Кабінет Міністрів України та, звернувшись із апеляційною скаргою, просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19 та направити справу для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Підставами для скасування судового рішення скаржники зазначають порушення норм процесуального права судом, зокрема, ст. 227 ГПК України.

Скаржники наполягають, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме, частини 2 статті 152 Конституції України, та порушенням норм процесуального права, а саме, приписів статті 234, пункту 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Національний банк України у відзиві на апеляційні скарги посилався на те, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою, тому апеляційні скарги просив задовольнити, а ухвалу - скасувати.

BIRGMINTON INVESTING ING у відзиві просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу - без змін.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суду письмового відзиву на апеляційні скарги, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021, апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.О.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.07.2021 апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Попікова О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснити учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі у строк до 04.08.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 04.08.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2021 поновлено Кабінету Міністрів України пропущений строк на подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Кабінету Міністрів України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19. Об`єднано апеляційні скарги Кабінету Міністрів України та Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19 в одне апеляційне провадження. Повідомлено учасників справи про здійснення розгляду апеляційної скарги Кабінету Міністрів України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" в письмовій формі у строк до 11.08.2021. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв, клопотань, пояснень, заперечень в письмовій формі до 11.08.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.08.2021 апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Кабінету Міністрів України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/18990/19 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді Ходаківська І.П., Євсіков О.О. Клопотання BIRGMINTON INVESTING ING про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників судового процесу - задоволено. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційних скарг до розгляду на 22.09.2021 о 12:30 год.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/18990/19.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, протоколу передачі апеляційної скарги раніше визначеному складу суду та повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" та Кабінету Міністрів України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі №910/14489/20 прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Попікова О.В., Владимиренко С.В. Розгляд справи постановлено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 22.09.2021 о 12:30 год.

У судовому засіданні від 22.09.2021 було оголошено перерву до 04.10.2021 на 09:30 год.

Явка представників сторін.

До судового засідання від 04.10.2021 з`явились представники позивача, відповідача, третьої особи -2, -3.

Третя особа -1 наданим їм процесуальним правом не скористалася та у судове засідання не з`явилася, своїх повноважних представників не направила, про причини своєї неявки суд не повідомили. Будь-яких заяв чи клопотань не подано.

Ухвали суду апеляційної інстанції неодноразово надсилались на адресу третьої особи - 1 вказану в апеляційній скарзі, яка відповідає юридичній адресі вказаній у ЄДРПОУ. В ході розгляду справи відповідні ухвали суду були отримані третьою особою-1. Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом вчинено всі належні дії щодо повідомлення учасників справи, зокрема третя особа -1 вважається такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженої ухвали за наявними матеріалами справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши доводи і заперечення, які наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала скасуванню, враховуючи наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

BIRGMINTON INVESTING ING звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійним з моменту укладення договору про придбання акцій №38/2016 від 20.12.2016 та акту приймання-передавання за договором про придбання акцій №38/2016 від 20.12.2016, що укладені між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в особі уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ КБ "Приватбанк" Славкіної Марини Анатоліївни та BIRGMINTON INVESTING ING, від імені якого діяла уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ КБ "Приватбанк" Шевченко Андрій Миколайович.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що зазначений вище договір суперечить положенням ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України та направлений на незаконне заволодіння майном позивача.

08.09.2020 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про зміну (доповнення) підстав позову.

У підготовчому засіданні 29.09.2020 суд розглянув заяву представника позивача від 08.09.2020 про зміну (доповнення) підстав позову. Названа заява позивача про доповнення підстав позову прийнята судом до розгляду та подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням даної заяви.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

19.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі. У клопотанні позивач просить суд зупинити провадження у справі №910/18990/19 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 64 народних депутатів України щодо конституційності окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року № 590-ІХ та Закону в цілому, а також положень інших законодавчих актів в редакції Закону.

Подане клопотання мотивоване тим, що під час розгляду справи відповідач та треті особи посилались на те, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року № 590-ІХ внесені зміни до ст. 5 ГПК України. Так, відповідач зазначає, що оскільки позивачем у справі обрано спосіб захисту - визнання недійсним правочину, що не відповідає вимогам частин 3 та 4 ст. 5 ГПК України, згідно з якими способом захисту прав позивача у даній справі може бути - відшкодування завданої шкоди у грошовій формі, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 7 Прикінцевих перехідних положень Закону №590.

За доводами позивача Закон №590 не підлягає застосуванню, оскільки суперечить Конституції України, зокрема статтям 1, 3, 8, 21, частинам другій, третій статті 22, статті 41, частинам першій, другій статті 55, статті 64 Конституції України, а тому правові підстави для застосування Закону №590 відсутні.

Водночас, надійшло конституційне подання про відповідність Конституції України Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності", його окремих положень, а також положень інших законодавчих актів у редакції цього закону.

Позивач посилається на те, що у випадку визнання Конституційним Судом норм чч. 3, 4 ст. 5 ГПК України та пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №590 неконституційними, такі норми втратять чинність згідно ст. 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" і підстави для застосування при розгляді даної справи вказаних положень будуть відсутні.

З огляду на викладене, позивач вважає, що оскільки подано звернення до Конституційного суду і Конституційний суд вже вирішує справу щодо конституційності Закону №590, то провадження у даній справі підлягає зупиненню на підставі ст.227 ГПК України до набрання законної сили рішенням Конституційного суду за конституційним поданням 64 народних депутатів України про відповідність Конституції України закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності.

Суд першої інстанції дійшов висновку про зупинення провадження з посиланням на п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

При цьому суд першої інстанції взяв до уваги наступні обставини.

У даній справі відповідачем у судовому засіданні 27.05.2020 подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року №590-ІХ.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначав, що 23.05.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року №590-ІХ, яким доповнено частини 3 та 4 статті 5 ГПК України наступного змісту:

" 3. Єдиним способом захисту прав осіб, які є (були) учасниками банку і права та інтереси яких були порушені внаслідок виведення неплатоспроможного банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, є відшкодування завданої шкоди у грошовій формі.

4. Визнання протиправним (незаконним) індивідуального акта/рішення, зазначеного у частині третій цієї статті, не може бути підставою для застосування способів захисту у вигляді визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку".

Отже, відповідач у клопотанні про закриття провадження вказує, що єдиним способом захисту прав осіб, які були учасниками АТ КБ "Приватбанк" є відшкодування завданої шкоди у грошовій формі.

Відповідач також посилається на п. 5 та п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №590, відповідно до якого судові провадження, розпочаті до набрання чинності цим Законом, у яких на день набрання чинності цим Законом не ухвалено остаточне рішення, вирішуються, розглядаються або переглядаються з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Судові провадження в господарських справах за позовом учасника та/або колишнього учасника банку про захист прав або інтересів, які були порушені внаслідок виведення банку з ринку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, судовий розгляд яких на день набрання чинності цим Законом не завершений у судах першої, апеляційної або касаційної інстанцій шляхом ухвалення рішення (ухвали, постанови), у разі невідповідності обраних позивачем способів захисту вимогам частин третьої, четвертої статті 5 Господарського процесуального кодексу України підлягають закриттю у відповідній частині судом, який розглядає справу.

Позивачем подано заперечення на клопотання відповідача про закриття провадження у справі, в яких зазначив, що спір у даній справі стосується прав позивача як кредитора (вкладника) банку, а тому обмеження щодо судових спорів не можуть бути застосовані у даній справі.

Окрім того, позивач вважає, що Закон №590 не підлягає застосуванню, оскільки суперечить Конституції України, зокрема статтям 1, 3, 8, 21, частинам другій, третій статті 22, статті 41, частинам першій, другій статті 55, статті 64 Конституції України. Закон №590 порушує конституційний принцип верховенства права, змагальності та рівності учасників судового процесу, а Національному банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та іншим державним органам та установам надано необґрунтовані переваги перед іншими учасниками судового процесу, чим порушено права суб`єктів застосування, в тому числі, фундаментальне право на судовий захист та доступ до правосуддя.

З огляду на викладене, суд зазначив, що при вирішенні справи буде розглядатись клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі та вирішуватись питання щодо застосування положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року №590-ІХ.

Водночас, як встановлено судом, до Конституційного Суду України 11 червня 2020 року від 64 народних депутатів України надійшло конституційне подання щодо відповідності Конституції України Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року № 590-IX, а також положень інших законодавчих актів в редакції цього Закону.

Зі змісту копії конституційного подання, яка міститься в матеріалах справи, щодо відповідності Конституції України Закону №590 вбачається, що оспорюваними положеннями зазначених законодавчих актів Національному банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та пов`язаним із державним установам надано переваги щодо оскарження їхніх розпорядчих актів перед іншими учасниками судового процесу. Крім того, зазначено, що на законодавчому рівні обмежується право на ефективний судових захист порушених прав, що суперечить ч.ч. 1 та 2 ст. 55 та 64 Конституції України.

Також, у конституційному поданні зазначено про порушення процедури розгляду та ухвалення Закону №590.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 липня 2020 року Велика палата Конституційного Суду України на відкритій частині пленарного засідання у формі письмового провадження розпочала розгляд справи за конституційним поданням 64 народних депутатів України щодо конституційності окремих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року № 590-IX, а також положень інших законодавчих актів в редакції Закону. Дослідивши матеріали справи на відкритій частині пленарного засідання, Конституційний Суд України перейшов до закритої частини для ухвалення рішення.

Водночас, станом на момент розгляду клопотання про зупинення провадження, інформація щодо вирішення справи Великою палатою Конституційного Суду України, що розглядається в порядку конституційного провадження, відсутня.

Отже, суд першої інстанції вказав, що оскільки предметом розгляду конституційного подання у Конституційному Суді України є вирішення питання про відповідність Конституції України положення Закону №590, які є правовою підставою для звернення відповідача з клопотанням про закриття провадження у даній справі, то у випадку визнання Конституційним Судом України норм ч.ч.3, 4 ст. 5 ГПК України та пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №590, вказані норми втратять чинність та не можуть бути застосовані судом при розгляді даної справи. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі №910/18990/19 до вирішення Конституційним Судом України справи за конституційним поданням 64 народних депутатів України щодо конституційності окремих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" від 13 травня 2020 року 590-IX та Закону в цілому, а також положень інших законодавчих актів в редакції Закону.

З таким висновком місцевого господарського суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

У відповідності до приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пунктом 8 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 227 цього Кодексу - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

У разі застосування наведеної правової норми за вимогами статті 234 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині ухвали повинно бути зазначено, зокрема, обґрунтування висновків, яких дійшов суд при постановленні ухвали.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Подібний правовий висновок викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 29.04.2020 у справі №903/611/19, від 18.05.2020 року у справі № 905/1728/14-908/4808/14, від 20.07.2020р. у справі №910/11236/19.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Враховуючи приписи п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. (Відповідний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 924/645/18).

У даному випадку суд першої інстанції зупиняючи провадження у справі вказав, що підставою для зупинення провадження у справі є розгляд Конституційним Судом України подання та вирішення щодо неконституційності норм ч. ч. 3, 4 ст. 5 ГПК України та пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №590 та можливої втрати чинності вказаних норм, що може вплинути на прийняття остаточного рішення у даній справі під час вирішення клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Однак, колегія суддів зазначає, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд першої інстанції, обмежившись посиланням на предмет позову у даній справі та наявні клопотання про зупинення провадження у справі та закриття провадження у справі, всупереч наведеним вимогам законодавства, в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів та переліку обставин на підставі яких він дійшов висновку саме про об`єктивну неможливість розгляду даної справи до розгляду Конституційним Судом України відповідного конституційного подання.

Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Обов`язком суду апеляційної інстанції у даному випадку є перевірка законності і обґрунтованості ухвали господарського суду міста. Тобто, встановлення судом апеляційної інстанції обставин дотримання/недотримання судом першої інстанції відповідних норм законодавства, яке було чинним на час прийняття відповідної ухвали.

В дійсності 23.05.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" № 590-IX від 13.05.2020, згідно з яким внесено зміни до низки процесуальних кодексів України.

Згідно приписів ч.ч. 3, 4 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності") єдиним способом захисту прав осіб, які є (були) учасниками банку і права та інтереси яких були порушені внаслідок виведення неплатоспроможного банку з ринку або ліквідації банку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, є відшкодування завданої шкоди у грошовій формі. Визнання протиправним (незаконним) індивідуального акта/рішення, зазначеного у частині третій цієї статті, не може бути підставою для застосування способів захисту у вигляді визнання недійсними, нечинними, протиправними та скасування будь-яких рішень, правочинів або інших дій/визнання протиправною бездіяльності, прийнятих, вчинених або допущених у процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку/ліквідації банку.

Відповідно до п. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" судові провадження в господарських справах за позовом учасника та/або колишнього учасника банку про захист прав або інтересів, які були порушені внаслідок виведення банку з ринку на підставі протиправного (незаконного) індивідуального акта Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішення Кабінету Міністрів України, судовий розгляд яких станом на день набрання чинності цим Законом не завершений у судах першої, апеляційної або касаційної інстанцій шляхом ухвалення рішення (ухвали, постанови), у разі невідповідності обраних позивачем способів захисту вимогам частин 3, 4 статті 5 Господарського процесуального кодексу України підлягають закриттю у відповідній частині судом, який розглядає справу.

Судові провадження, розпочаті до набрання чинності цим Законом, у яких на день набрання чинності цим Законом не ухвалено остаточне рішення, вирішуються, розглядаються або переглядаються з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом (пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону).

Нормами процесуального закону не визначено неможливості розгляду судом справи за самою лише обставиною перебування на розгляді у Конституційному Суді України питань конституційності положень закону, який підлягає застосуванню під час вирішення такої справи.

Суд першої інстанції при винесенні ухвали, що оскаржується, вказаного вище не врахував, припустився порушень дипозитивності та законності господарського судочинства і зупинив провадження у справі без законних підстав для цього і тому ухвала про зупинення провадження у справі не може бути залишена в силі.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Згідно зі статтею 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Отже, прийняття рішення Конституційним Судом України у справі за конституційним поданням 64 народних депутатів України щодо відповідності (конституційності) Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності, його окремих положень, а також положень інших законодавчих актів в редакції цього Закону фактично на спірні правовідносини не вплине, адже останні виникли раніше дня ухвалення рішення Конституційним Судом України.

Отже, зважаючи на викладене в сукупності, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у даній справі, не дотримавшись при цьому приписів п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

Колегія суддів також приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Судова колегія зазначає, що зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав може бути порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, і як наслідок - права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч. 3 ст. 271 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, з огляду на відсутність встановлених процесуальним законом підстав для зупинення провадження у справі на підставі п.5 ч.1 ст.227 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для задоволення апеляційних скарг та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі № 910/18990/19 з передачею справи до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Судові витрати.

Відповідно до статті 282 ГПК України у постанові суду апеляційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат відповідно до ст. 129 ГПК України не здійснюється.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.06.2021 у справі № 910/18990/19 скасувати.

3. Матеріали справи направити до господарського суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 12.10.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.В. Попікова

І.П. Ходаківська