РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.10.2021Справа № 910/12142/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Міськсвітло" (77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірники, буд. 9)

до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85)

про повернення коштів у розмірі 209 298,68 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Міськсвітло" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про повернення коштів у розмірі 209 298,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.06.2021 було помилково перераховано грошові кошти на користь відповідача у розмірі 209 298,68 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 532. Позивачем було направлено лист № 127 від 29.06.2021 про повернення помилково перерахованих грошових коштів, проте станом на момент подачі позову до суду відповідач кошти не повернув. Таким чином, позивач звернувся до суду про стягнення безпідставно набутих коштів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 02.08.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/12142/21 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

08.09.2021 через загальний відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача про залучення до справи відповідача оператора системи передачі Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Згідно з ч. 1 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч. 2 ст. 48 ГПК України).

Тобто, з вищенаведених положень Господарського процесуального кодексу вбачається, що процесуальним правом щодо залучення до участі у справі співвідповідача чи заміни належним відповідачем наділений виключно позивач, відтак, клопотання відповідача про залучення до справи відповідача задоволенню не підлягає.

Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

12 лютого 2021 року між Комунальним підприємством "Міськсвітло" (споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ернерінг" (постачальник) був укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №23/21, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

На виконання умов договору постачальник передав, а споживач прийняв електричну енергію за травень 2021 року на загальну суму 209 298,68 грн, що підтверджується Актом №ПЕЕ-0000916 прийому-передачі електричної енергії від 31.05.2021. Цією ж датою постачальником було виставлено споживачу рахунок на оплату №1031 на суму 209 298,68 грн.

Згідно з платіжним дорученням №532 від 07.06.2021 вищевказана сума була перерахована позивачем на рахунок ДПЗД "Укрінтеренерго" з призначенням платежу: "1216030;2610; за ел. енергію; зг дог №23/21 від 15.02.21р. та зг зв від 15.02.21 акту №1031 за травень 2021р в т.ч.ПДВ 34883,11 грн".

Листом №127 від 29.06.2021 позивач повідомив відповідача про помилкове відправлення платежу №532 від 07.06.2021 на їх рахунок та просив в найкоротший термін повернути помилково перераховані кошти у сумі 209 298,68 грн згідно наведених у листі реквізитів.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №491 вбачається, що відповідачем був отриманий вищевказаний лист 06.07.2021, проте, залишений з боку ДПЗД "Укрінтеренерго" без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача вищевказаних грошових коштів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1089 Цивільного кодексу України за платіжним дорученням банк зобов`язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Зміст і форма платіжного доручення та розрахункових документів, що подаються разом з ним, мають відповідати вимогам, встановленим законом і банківськими правилами. Банк не має права робити виправлення у платіжному дорученні клієнта, якщо інше не встановлено законом або банківськими правилами (ст. 1090 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 1091 Цивільного кодексу України встановлено, що банк, який прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів в межах України, а також встановлення відповідальності суб`єктів переказу визначається нормами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні".

Зокрема, стаття 1 вказаного Закону містить визначення наступних термінів і понять:

- отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі;

- неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі;

- переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою;

- помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі;

- платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів.

Отже, виходячи зі змісту ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", помилковим переказом є рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Як встановлено судом, згідно платіжного доручення №532 від 07.06.2021 позивачем на рахунок відповідача були перераховані грошові кошти у розмірі 209 298,68 грн з призначенням платежу: "1216030;2610; за ел. енергію; зг дог №23/21 від 15.02.21р та зг зв від 15.02.21 акту №1031 за травень 2021р в т.ч.ПДВ 34883,11 грн".

Тобто, з наведено вбачається, що позивачем було помилково перераховано на рахунок Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" вищевказані грошові кошти за договором №23/21 від 15.02.2021, який укладався з Товариством з обмеженою відповідальністю "Ернерінг", та з яким підписувався відповідний акт №1031 від 15.02.2021.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов`язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави має місце за наявності таких умов:

- по-перше, є набуття або збереження майна. Це означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння.

- по-друге, мало місце набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто збільшення або збереження майна у особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою.

- по-третє, обов`язково має бути відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи. Тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Судом встановлено, що 29.06.2021 з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з листом №127, у якому повідомляв про помилкове перерахування коштів у розмірі 209 298,68 грн та просив повернути вищевказану суму в найкоротший термін.

Станом на момент розгляду спору по суті вищевказаний лист залишений з боку відповідача без відповіді та задоволення.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки матеріали справи не містять доказів повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 209 298,68 грн на рахунок позивача, при цьому факт помилкового перерахування відповідачу вищевказаної суми належним чином доведений та документально підтверджений, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 209 298,68 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Міськсвітло".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236 - 239, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 85, ідентифікаційний код 19480600) на користь Комунального підприємства "Міськсвітло" (77300, Івано-Франківська обл., м. Калуш, вул. Гірники, буд. 9, ідентифікаційний код 31789170) грошові кошти у розмірі 209 298 грн 68 коп. та судовий збір у розмірі 3 139 грн 48 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 08.10.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин