ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/538/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед"

до відповідача Комунального підприємства "Управляюча компанія "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" Костопільської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 3 134 571, 21 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

У судове засідання учасники справи не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Комунального підприємства "Управляюча компанія "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" Костопільської міської ради (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 3 622 371, 21 грн, посилаючись на неналежне виконання грошового зобов`язання за договором постачання теплової енергії від 03.02.2020 №С20/13.

Ухвалою суду від 07.07.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" залишено без руху, надано позивачу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали подати до Господарського суду Рівненської області докази сплати судового збору в розмірі 54 335, 57 грн.

16.07.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 07.07.2021 та надано оригінал платіжного доручення №1680 від 30.06.2021 про сплату судового збору в розмірі 54 335, 59 грн.

Ухвалою суду від 19.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.08.2021.

Ухвалою суду від 17.08.2021 розгляд підготовчого засідання відкладено на 02.09.2021.

Ухвалою суду від 02.09.2021 підготовче засідання відкладено на 16.09.2021.

16.09.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог у зв`язку з частковим погашенням відповідачем заборгованості в розмірі 487 800, 00 грн.

Також, 16.09.2021 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про розстрочення заборгованості за договорами постачання, в якому останній просить суд розстрочити суму боргу 3 134 571, 21 грн на 24 місяці до повного виконання.

Ухвалою суду від 16.09.2021 закрито провадження в частині стягнення 487 800, 00 грн. основної заборгованості та повернуто сплачений судовий збір у розмірі 7317, 03 грн.

Ухвалою суду від 16.09.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 28.09.2021.

У судове засідання 28.09.2021 представник позивача не з`явився, однак 28.09.2021 від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити з урахуванням заяви про зменшення. Щодо клопотання відповідача про розстрочення сплати заборгованості на 24 місяці, позивач просить задоволити частково строком на 12 місяців рівними платежами до повного погашення усієї суми боргу.

Представник відповідача у судове засідання 38.09.2021 також не з`явився, однак 28.09.2021 на адресу суду від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі та додатково зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить розстрочити борг на 24 місяці. Окрім того, представник просив судові витрати розподілити з урахуванням вимог ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), тобто повернути позивачу 50 % судового збору.

Судом перевірено повноваження особи, якою заявлено клопотання про визнання позовних вимог, та встановлено, що визнання відповідачем позову в частині стягнення основного боргу не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Згідно з положеннями статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе розглянути спір в порядку встановленому ст. 191 ГПК України.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 196 ГПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

03 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (далі - Учасник) та Костопільським багатогалузевим житлово-комунальним підприємством (далі - Замовник) укладено договір №С20/13 на закупівлю теплової енергії (далі - Договір) (а.с. 9 - 11).

Відповідно до пункту 1.1. якого Учасник зобов`язується поставити Замовнику товар, зазначений в п. 1.2. Договору, а Замовник - прийняти і оплатити товар в порядку і строки згідно з цим Договором.

Найменування товару теплова енергія (пара, гаряча вода та пов`язана продукція код за ДК 021:2015-09320000-8) (п. 1.2. Договору).

Теплова енергія поставляється Замовнику у кількості 1404 Гкал згідно з Додатком №1 до цього Договору (п. 1.3. Договору).

Згідно п. 3.1. вказаного Договору загальна вартість цього Договору становить 2 883 861, 00 грн з ПДВ.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.2., 4.4. Договору теплова енергія відпускається для опалення житлових будинків населення, що становить 54,78% від загального об`єму теплової енергії, що постачається; для опалення бюджетних установ, що становить 27,2% від загального об`єму теплової енергії, що постачається; для опалення інших споживачів, що становить 0,72% від загального об`єму теплової енергії, що постачається - відпускається за цінами, погодженими виконкомом Костопільської міської ради.

Облік відпущеної теплової енергії Замовнику, наданої з тепломережі Учасника, визначається згідно показників приладів обліку теплової енергії. При цьому від загальної кількості переданої за відповідний місяць теплової енергії в Гкал відмінусовується 2,05% теплової енергії, яка використовується для обігріву власних приміщень Учасника і яка не підлягає оплаті Замовником.

Термін платежів - до 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п. 5.1. Договору строк поставки товару: протягом 2020 року.

Даний Договір набирає чинності з дня його підписання і поширює свою дію на правовідносини, що виникли з 01.01.2020 і діє до 31.12.2020 відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦКУ, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 13.1 Договору).

Окрім того, 30.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (далі - Енергопостачальна організація) та Комунальним підприємством "Управляюча компанія "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" Костопільської міської ради (далі - Замовник) укладено господарський Договір №С20/139 на постачання теплової енергії (далі - Договір від 30.12.2020) (а.с. 16-18).

Відповідно до п. 1.1. якого Енергопостачальна організація зобов`язується поставити замовнику товар, зазначений в п. 1. 2 Договору, а Замовник - прийняти і оплатити товар в порядку і строки згідно з цим Договором від 30.12.2020.

Найменування товару теплова енергія (пара, гаряча вода та пов`язана продукція код за ДК 021:2015-09320000-8) (п.1.2. Договору від 30.12.2020).

Теплова енергія поставляється Замовнику у кількості 1400 Гкал згідно з Додатком №1 до цього Договору (п.1.3. Договору від 30.12.2020).

Згідно п. 3.1. вказаного Договору загальна вартість цього Договору становить 2 486 400, 00 з ПДВ.

Відповідно до п. 4.1., п. 4.2. та п.4.4. вказаного Договору теплова енергія відпускається для опалення житлових будинків населення, бюджетних установ, інших споживачів, відповідно до об`єму теплової енергії, що відпускається за цінами, погодженими виконкомом Костопільської міської ради.

Облік відпущеної теплової енергії Замовнику, наданої з тепломережі Енергопостачальної організації, визначається згідно показників приладів обліку теплової енергії. При цьому від загальної кількості переданої за відповідний місяць теплової енергії в Гкал відмінусовується 2,06% теплової енергії, яка використовується для обігріву власних приміщень Енергопостачальної організації і яка не підлягає оплаті Замовником.

Термін платежів - до 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п.5.1. вказаного Договору строк поставки товару: з 01.01.2021 до 31.12.2021.

Даний Договір набуває чинності з дня його підписання і поширює свою дію на правовідносини, що виникли з 01.01.2021 і діє до 31.12.2021, відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення (п. 13.1. Договору від 30.12.2020).

Рішенням виконавчого комітету Костопільської міської ради №375 від 23.12.2019 ТОВ "Списпан Лімітед" затверджено тарифи на теплову енергію на опалювальний період 2019 - 2020 р.р., в таких розмірах: для І груп споживачів (населення) - 1 873, 00 грн з ПДВ за 1 Гкал; для ІІ та ІІІ груп споживачів (бюджетні організації та інші споживачі) - 2 784, 00 грн з ПДВ за 1 Гкал. Вказане рішення набрало чинності з моменту його опублікування в засобах масової інформації.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Костопільської міської ради №265 від 24.09.2020 ТОВ "Свиспан Лімітед" затверджено тарифи на теплову енергію на опалювальний період 2020 - 2021 років, в таких розмірах: для І категорії споживачів (населення), ІІ та ІІІ групи споживачів (бюджетні організації та інші споживачі) - 1 776, 00 грн за 1 Гкал. Вказане рішення набрало чинності з моменту його опублікування в засобах масової інформації.

На виконання умов укладених Договорів С20/13 від 03.02.2020 та С20/139 від 30.12.2020 позивачем в період з 01.01.2020 по 30.04.2021 поставлено відповідачу теплову енергію в загальній кількості 2 361,48 Гкал на загальну суму 4 113 985, 38 грн, що підтверджується актами наданих послуг, у.ч. для населення - 1 938, 93 Гкал, для бюджетних організацій - 267, 52 Гкал, для інших споживачів - 155,03 Гкал. Відповідач здійснив часткову оплату за отриману теплову енергію за вказаний період в сумі 491 614, 17 грн, що підтверджується реєстром отриманих коштів.

Претензією №254/1-13 від 27.04.2021 позивач запропонував відповідачу у місячний строк погасити заборгованість в сумі 3 892 866, 79 грн, що склалась станом на 31.03.2021.

У відповіді від 01.05.2021 №48/025-5 відповідач визнав претензійну суму в розмірі 3 892 866, 79 грн та зв`язку із тяжким фінансовим станом запропонував реструктуризувати борг на 24 місяці шляхом сплати щомісячними платежами в розмірі 162 292, 78 грн протягом квітня 2021 - березня 2023 років. Однак даний графік погашення заборгованості відповідачем також не виконувався.

Відповідач актом звірки №144 від 31.05.2021 підтвердив наявність заборгованості перед ТОВ "Свиспан Лімітед" в сумі 3 622 371, 21 грн, а отже підтверджується документами бухгалтерського обліку двох сторін.

Ухвалою суду від 16.09.2021 закрито провадження в частині стягнення 487 800,00 грн основної заборгованості та повернуто надміру сплачений судовий збір у розмірі 7 317,03 грн.

Таким чином, сума заборгованості становить 3 134 571, 21 грн та 47 018, 56 грн - судового збору.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує наступні норми права.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а відсутність таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч.2 ст.714 ЦК України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст.276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежним виконанням).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами вказаних Договорів № С20/13 від 03.02.2020 та №С20/139 від 30.12.2020 позивач взяв на себе зобов`язання поставити товар, а відповідач - прийняти і оплатити товар в порядку і строки.

Однак, відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Договорами надані позивачем послуги сплатив не в повному розмірі, докази оплати заборгованості у матеріалах справи відсутні.

Окрім того, 28.09.2021 відповідачем подано заяву, в якій останній заявлені вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, визнає повністю.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відтак, оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо клопотання представника відповідача про розстрочення заборгованості за договорами постачання, суд встановив наступне.

16.09.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про розстрочення заборгованості за договорами постачання, в якому останній просить суд розстрочити суму боргу 3 134 571, 21 грн на 24 місяці до повного виконання.

Представник позивача в заяві від 28.09.2021 зазначив, що з клопотанням про розстрочення заборгованості погоджується частково та надає згоду на розстрочення сплати строком до 12 місяців рівними платежами щомісячно до повного погашення усієї суми боргу.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку про його часткове задоволення з огляду на наступне.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 року по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 року по справі № 11-рп/2012).

Поряд з цим, господарським процесуальним законодавством передбачено механізм відстрочення виконання рішення за наявності певних умов.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 6 ст. 238 ГПК України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною 3 ст. 331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно до ч. 5 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Вказані норми визначають процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних з проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення, розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 ГПК України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений річним терміном відстрочки чи розстрочки виконання рішення з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення тощо.

Тобто, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення, розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Разом з тим, положення ГПК України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Відстрочення, розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора.

З метою реального виконання рішення суду, враховуючи майновий стан відповідача, беручи до уваги інтереси обох сторін, враховуючи те, що відповідач не заперечує проти наявності заборгованості, що свідчить про те, що він не ухиляється від виконання свого обов`язку та погодження позивача щодо розстрочення заборгованості, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про розстрочення виконання заборгованості частково терміном на 12 місяців рівними платежами щомісячно до повного погашення усієї суми боргу.

Окрім того, представник відповідача просив судові витрати розподілити з урахуванням вимог ч. 1 ст. 130 ГПК України, тобто повернути позивачу 50 % судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що судовий збір у справі становить 47 018, 56 грн.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Отже, беручи до уваги зміст ст. 130 ГПК України та визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, на підставі п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ч. 1 ст. 130 ГПК України, позивачу належить повернути з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 23 509, 28 грн, після набранням рішення законної сили.

Решта суми судового збору у розмірі 23 509, 28 грн підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Управляюча компанія "Костопільське багатогалузеве житлово-комунальне підприємство" Костопільської міської ради (35000, Рівненська обл., Костопільський р-н, місто Костопіль, вул. Грушевського, буд. 4, ідентифікаційний код 31650754) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Свиспан Лімітед" (35000, Рівненська обл., Костопільський р-н, місто Костопіль, вул. Степанська, буд. 9, ідентифікаційний код 32358806) заборгованість в сумі 3 134 571, 21 (три мільйони сто тридцять чотири тисячі п`ятсот сімдесят одна) грн та 23 509, 28 (двадцять три тисячі п`ятсот дев`ять) грн судового збору.

3. Розстрочити виконання рішення суду терміном на 12 місяців в період з вересня 2021 року по вересень 2022 року, зі щомісячною сплатою боржником:

до 29 жовтня 2021 року - 261 214, 27 грн;

до 29 листопада 2021 року - 261 214, 27 грн;

до 29 грудня 2021 року - 261 214, 27 грн;

до 29 січня 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 лютого 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 березня 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 квітня 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 травня 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 червень 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 липень 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 серпень 2022 року - 261 214, 27 грн;

до 29 вересень 2022 року - 261 214, 27 грн;

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 07 жовтня 2021 року.

Суддя А.М. Горплюк