ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2021 року м.Дніпро Справа № 904/6253/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.,

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства "РОТОР" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 ( суддя Красота О.І.) у справі №904/6253/20

за позовом Приватного підприємства "РОТОР", Дніпро

до Приватного підприємства "ЛОТОС", м.Дніпро

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Нікітіс", м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 35 679,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "РОТОР" звернулося до господарського суду з позовом до Приватного підприємства "ЛОТОС" про стягнення 26 741,0грн. - основного боргу, 422,29 грн. - пені, 8 289,72 грн. - штрафу 1%, 226,49 - 10% річних та судовий збір.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд послався на те, що виготовлена продукція (товар) за договором передана відповідачем у власність позивача, з правом розпорядження та усіма ризиками стосовно її втрати. Між тим позивач розпорядився поставленою продукцією лише частково, тобто надав розпорядження на часткове вивантаження продукції (2 автобетонозмішувача) у місці що спричинило втрату продукції щодо якої позивач не надав розпорядження на вивантаження (1 автобетонозмішувач) у місці поставки, що й було відмовою від її фактичного прийняття.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, ПП «Ротор» звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою про скасування вищезазначеного рішення та задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

-автомобіль № 3 (н.з. НОМЕР_1 ), який прибув на виробництво о 11:50, де його зважено на автомобільних вагах на виробництві та зафіксовано вагу 39,42 т, не вивантажився та виїхав з виробництва з тією самою вагою, що і заїхав;

- в товарно-транспортних накладних № 141020002, № 141020006, 141020009 від 14.10.2020 в графі «прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)» стоїть зовсім не підпис директора ПП «Ротор» ОСОБА_2, а належить зовсім іншій особі ( ОСОБА_1 );

- у ПП «Ротор» в штатному розкладі взагалі відсутня штатна одиниця «Прораб», а на підприємстві ніколи не працювала така особа, як ОСОБА_1 ;

- в накладних зазначені зовсім інші номерні знаки автомобілів ніж ті, що заїжджали на виробництво апелянта, що підтверджується журналом, який ведеться на виробництві (копія міститься в матеріалах справи), а також відеозаписом з камер спостереження;

- за спірними поставками ПП «Лотос» поставив ПП «Ротор» бетон у кількості 39,520 т., що еквівалентно 15,846 м3, на суму 34 861, 20 гри.

- відповідач у своїх заявах по суті, вказує що наче ОСОБА_1 , розписався за прийняття бетону під час вивантаження автомобілів 14.10.2020 - проте все це спростовано показаннями свідка директора ПП «Ротор» ОСОБА_2 , також на підтвердження цього факту в матеріалах справи містяться письмові заяви свідків надані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

- надані відповідачем ТТН оформлені з порушенням Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, адже дані: про автомобілі, дані про водіїв не відповідають дійсності, оскільки в ТТН № 141020002, ТТН № 141020009 автомобілями керував водій ОСОБА_5 (посвідчення водія за № НОМЕР_2 ), а отже один водій їхав на двох автомобілях одночасно, оскільки автомобіль н.з. НОМЕР_3 прибув на виробництво апелянта о 10:30 та виїхав з нього о 12:50, а автомобіль н.з. НОМЕР_4 приїхав на виробництво о 11:50 та виїхав з нього о 14:15.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.09.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі 904/6253/20. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 09.10.2020 між Приватним підприємством "РОТОР" (далі-Позивач, Покупець) та Приватним підприємством "ЛОТОС" (далі-Відповідач, Постачальник) укладено Договір №90 про поставку продукції (а.с.13-17).

Відповідно до п.1.1 Договору, Постачальник зобов`язується в порядку та в строки, що передбачені цим Договором, виготовити та передати у власність Покупця бетонну суміш готову (БСГ) В25 П4 F100, далі - Продукція, а Покупець зобов`язується прийняти таку Продукцію та сплатити за неї обумовлену цим Договором грошову суму.

Згідно п.1.2. Договору, загальна сума поставки за цим Договором орієнтовно становить 51335,20 грн. без ПДВ; ПДВ - 10267, 04 грн.

Сума разом з ПДВ складає 61 602,24 грн. разом з ПДВ. Сума поставки може переглядатись та змінюватись Сторонами протягом строку дії цього Договору. Пунктом п.1.3. Договору визначено ціна за 1 м3 Продукції, складає 1833, 40 гривень без ПДВ, загальний обсяг (кількість) складає 28 м3.

Обсяг, асортимент (номенклатура) Продукції та її експлуатаційні характеристики додатково погоджуються Сторонами в рахунках до цього Договору.

У відповідності до п.2.1. Договору, Постачальник зобов`язується виготовити та передати Продукцію Покупцю на будівельному або виробничому майданчику останнього (місце поставки), адреса якого визначається Сторонами попередньо в заявці.

Продукція в межах визначених цим Договором обсягів (кількості) та строків передається на підставі узгодженої Постачальником заявки Покупця, в якій замовляється кількість Продукції для виготовлення та поставки у певну дату та у певний час (графік поставки). Заявка (тижневий графік) подається Покупцем для узгодження у четверг до 16.00 перед початком тижня поставки або у день цього Договору. Крім того, до 16.00 дня, що передує визначеному Сторонами дню поставки Покупець остаточно узгоджує з Постачальником денну заявку на поставку продукції (п.2.2. Договору).

Згідно п.2.6. Договору обов`язок Постачальника передати (поставити) Продукцію вважається виконаним, а продукція вважається наданою у розпорядження Покупця у момент готовності автобетонозмішувача до вивантаження Продукції у місці поставки. З цього моменту всі ризики втрати Продукції та право власності на неї переходять до Покупця.

В п.2.9. Договору, сторони здійснюють приймання-передачу Продукції при наявності належним чином оформленої товарно-транспортної накладної Постачальника, що повинна містити, зокрема:

- найменування, асортимент та обсяг (кількість) Продукції,

- реєстраційні дані автобетонозмішувача,

- реквізити Договору, сторін та підпис уповноваженої особи,

- паспорту якості на партію Продукції,

- інших документів, що передбачені Договором та актами законодавства України.

Перевірка додержання Постачальником умов Договору щодо обсягу (кількості) поставки здійснюється Покупцем при передачі Продукції на підставі зазначеної товарно-транспортної накладної (п.2.10 Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору, для вивантаження Продукції Покупець забезпечує вільний заїзд та виїзд автобетонозмішувача Постачальника на будівельний або виробничий майданчик та безпечність пов`язаних з вивантаженням робіт, згідно з вимогами нормативних актів по охороні праці, діючих на території України, а також забезпечує вільні під`їзні шляхи до місця укладки бетонної суміші. Порушення даних умов з боку Покупця надає право Постачальнику вважати поставку виконаною без вивантаження Продукції у місті поставки. Аналогічне право виникає у Постачальника у випадку відмови Покупця від прийняття продукції після її завантаження до автобетонозмішувача для виконання поставки на користь останнього. При таких обставинах утилізація поставленої, але не вивантаженої Продукції, здійснюється за рахунок порушника - Покупця.

У відповідності до п.3.7. Договору, неприбуття уповноважених (відповідальних) осіб Покупця у вказаний у попередньому пункті строк (термін) для оформлення документів про виконання поставки буде вважатися згодою Покупця зі складеними товарно-транспортними накладними та зведеними видатковими накладними на підставі даних про поставку Постачальника та на засвідчення господарської операції за такими документами лише уповноваженою (відповідальною) особою Постачальника. При цьому, такі документи мають силу первинного бухгалтерського документа для кожної із Сторін та направляються Покупцю поштовим відправленням.

Відповідно до п.4.1. Договору, Покупець зобов`язаний сплатити Постачальнику до моменту передачі Продукції (попередня оплата) всю суму поставки, визначену умовами п.1.2. ст.1 цього Договору.

Згідно п.4.2. Договору, оплата за цим Договором може проводитись у формі 100% попередньої оплати кожної партії на підставі рахунків, наданих Постачальником. Партією Продукції для оплати вважається запланована щотижнева поставка.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що за порушення більш ніж на один день строку передачі Продукції Постачальник сплачує Покупцеві штраф у розмірі 1 відсотка від суми несвоєчасно поставленої Продукції а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ з моменту несвоєчасної поставки товару за кожен день прострочення та відсотки за користування грошовими коштами Покупця з розрахунку - 10% річних за весь період користування.

В позовній заяві Позивач зазначив, що просив поставити продукцію 14 жовтня 2020 року трьома партіями по 9,33 м3 з інтервалом поставки 1 година (28 м3/3=9,3334 м3).

Відповідач виставив рахунок на оплату №910200004 від 09.10.2020 на суму 61 602,24 грн. (а.с.19).

13 жовтня 2020 року Позивач перерахував Відповідачу суму у розмірі 61 602,24 грн., за поставку 28 м3 готової бетонної суміші (БСГ) В25 П4 F100, що підтверджується платіжним дорученням №5132 від 13.10.2020 (а.с.20).

Згідно довіреності №482 від 13.10.2020 відповідальною особою отримання продукції визначено директора ОСОБА_2 (а.с.22). Однак отримав вантаж - ОСОБА_1, про що свідчить підпис останнього (а.с.66-67).

Поставку продукції здійснено згідно товарно-транспортної накладної №141020002 від 14.10.2020 (водій ОСОБА_5 ), №141020006 від 14.10.2020 (водій ОСОБА_6 ), №141020009 від 14.10.2020 (водій ОСОБА_5 ) (а.с.66-67).

14 жовтня 2020 на виробництво Позивача за адресою: Дніпропетровська область, с.Партизанське, вул. Заводська, 25а поставлено:

1 автомобіль державний номер НОМЕР_3 , який прибув на виробництво о 10:35, де його зважено на автомобільних вагах на виробництві та зафіксовано вагу на в`їзді 39,50 т. Після вивантаження автомобіль перед виїздом зважено та виїхав з виробництва о 12:05 з вагою 17,48 т.;

2 автомобіль державний номер НОМЕР_5 , який прибув на виробництво об 11:10, де його зважено на автомобільних вагах на виробництві та зафіксовано вагу 38,90т. Після вивантаження автомобіль перед виїздом зважено та виїхав з виробництва о 15:00 з вагою 21,40 т;

3 автомобіль державний номер НОМЕР_1 , який прибув на виробництво об 11:50, де його зважено на автомобільних вагах на виробництві та зафіксовано вагу 39,42 т. Даний автомобіль не вивантажився та виїхав з виробництва з тією самою вагою, що і заїхав.

За даними позивача, Відповідач поставив бетон у кількості 39,520 т, що еквівалентно 15,846 м3. Тому як у 1м3 - бетону М100 міститься - 2,494 кг. Тобто, замість обумовлених договором 28 м3 Відповідачем поставлено 15,846 м3 на суму 34 861,20 грн.

11 листопада 2020 року Позивач направив Відповідачу претензію вих.№549 з вимогою повернути кошти у розмірі 26 741,04 грн. за недопоставлену продукцію (а.с.12).

Відповідач свої зобов`язання щодо поставки товару в повному обсязі не виконав, попередню оплату в розмірі 26741,04 грн. не повернув, що стало причиною звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення вищевказаної суми.

Крім основного боргу позивач просив стягнути з відповідача 422,29 грн. - пені, 8 289,72 грн. - штрафу 1%, 226,49 - 10% річних

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.193 ГК України, ст.525, ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. ч. 1 та 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.217 ГК України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями, згідно ч.1 ст.230 ГК України, у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В даному випадку поставка продукції здійснена згідно товарно-транспортних накладних №141020002 від 14.10.2020 (водій ОСОБА_5 ), №141020006 від 14.10.2020 (водій ОСОБА_6 ), №141020009 від 14.10.2020 (водій ОСОБА_5 ) з кількістю об`єму по кожній із накладних - 10м3.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2021 викликано в підготовче засідання для допиту у якості свідка ОСОБА_7 , для дачі пояснень стосовно письмової заяви свідка від 03.12.2020 року.

З письмової заяви свідка ОСОБА_7 вбачається, що 14 жовтня 2020, ним виконувалося замовлення ПП «Ротор» на вивантаження з автобетонозмішувачів бетононасосом бетонної суміші, який належить ОСОБА_7 за адресою: Дніпропетровська область, с.Партизанське, вул.Заводська, 25а . Замовлення отримане останнім через прораба Приватного підприємства «Ротор» ОСОБА_1 14.10.2020 року Бережний прибув на будівельний майданчик за вказаною адресою разом з власним бетононасосом для виконання замовлення.

На будівельний майданчик також приблизно об 11-ї години 14.10.2020 з інтервалом 30 хвилин прибуло 3 (три) автобетонозмішувача з бетоною сумішшю, виготовленою ПП «ЛОТОС». Бетонну суміш з першого та другого автобетонозмішувачів ОСОБА_7 вивантажив власним бетононасосом у спеціально підготовлену для бетону конструкцію (опалубку). Під час закінчення вивантаження з другого автобетонозмішувача конструкція (опалубка) не витримала навантаження та почала руйнуватися (зміщуватися). Будівельники, що знаходилися на будівельному майданчику звернулися з вимогою припинити вивантаження. Відповідну вимогу висунув ОСОБА_7 та ПП «ЛОТОС» телефоном й прораб ОСОБА_1 , який повідомив, що бетонну суміш з третього автобетонозмішувача вивантажувати неможливо з причини руйнування конструкції (опалубки) та, й взагалі, бетонна суміш їм вже не потрібна.

Залишок суміші, що знаходився в бетононасосі (0.4 т) вивантажено на ділянку перед конструкцією (опалубкою) про що отримав зауваження будівельників, які повідомили, що вивантаження будь-яких залишків бетонної суміші на будівельному майданчику їм не потрібно. Після чого та у зв`язку з цим, 3- автобетонозмішувач з сумішшю ПП «ЛОТОС» відбув з будівельного майданчика не вивантаженим.

Обставини щодо вивантаження суміші на землю та не можливістю вигрузки 3-го автобетонозмішувача з подальшим виїздом останнього з підприємства позивача також підтверджується електронною перепискою сторін (а.с.159-171).

Між тим, п.2.6 Договору встановлений обов`язок Постачальника передати (поставити) Продукцію вважається виконаним, а продукція вважається наданою у розпорядження Покупця у момент готовності автобетонозмішувача до вивантаження Продукції у місці поставки. З цього моменту всі ризики втрати Продукції та право власності на неї переходять до Покупця.

Згідно з п.3.1. Договору, для вивантаження Продукції Покупець забезпечує вільний заїзд та виїзд авто бетонозмішувача Постачальника на будівельний або виробничий майданчик та безпечність пов`язаних з вивантаженням робіт, згідно з вимогами нормативних актів по охороні праці, діючих на території України, а також забезпечує вільні під`їзні шляхи до місця укладки бетонної суміші. Порушення даних умов з боку Покупця надає право Постачальнику вважати поставку виконаною без вивантаження Продукції у місті поставки. Аналогічне право виникає у Постачальника у випадку відмови Покупця від прийняття продукції після її завантаження до автобетонозмішувача для виконнання поставки на користь останнього. При таких обставинах утилізація поставленої, але не вивантаженої Продукції, здійснюється за рахунок порушника - Покупця.

Таким чином, в даному випадку матеріалами справи доведена відмова позивача від вивантаження частки бетонної суміші у зв`язку з руйнуванням конструкції (опалубки). Тобто, суміш не була відвантажена саме з вини позивача.

Отже, з урахуванням п. 3.1 укладеного між сторонами договору, відмова позивача від вивантаження продукції надало право відповідачу вважати поставку виконаною без вивантаження продукції у місті поставки.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для скасування рішення господарського суду відсутні.

Доводи скаржника стосовно прийняття продукції не директором підприємства позивача ОСОБА_2 , а іншої особою спростовуються наступним.

Як вбачається з пояснень директора Позивача ОСОБА_2 , який був уповноважений на отримання продукції, він був присутнім на підприємстві на час прибуття вантажу від Відповідача, однак його приймання не здійснював у зв`язку з зайнятістю.

Між тим, як вбачається з переписки Позивача та Відповідача, при наявності довіреності на директора ОСОБА_2 позивач визначив уповноваженою особою на отримання вантажу ОСОБА_1, який не є співробітником Позивача. Також, як вбачається з заяви свідка ОСОБА_3 , який працює в ПП «Ротор» на посаді механіка виробництва: « 13 жовтня 2020 директором Приватного підприємства «Ротор» ОСОБА_2 повідомлено ОСОБА_3 , про те, що 14 жовтня 2020 на територію нашого виробництва за адресою: Дніпропетровська область, с.Партизанське, вул.Заводська, 25а буде поставлено бетонну суміш ПП «Лотос» трьома партіями.

У зв`язку з тим, що 14 жовтня 2020 був вихідним днем згідно Наказу №32 від 07.10.2020, я повідомив директора, що не зможу проконтролювати поставку бетонної суміші, проте пояснив, що на території виробництва у цей день буде працювати підрядна організація, яка проводить роботи з реконструкції виробничого корпусу та охорона підприємства.

ОСОБА_3 запропоновано директору надати Приватному підприємству «Лотос» контактний телефон ОСОБА_1 , який є виконробом підрядної організації для того, щоб він зміг проконтролювати вивантаження бетонної суміші, яка була необхідна їм для проведення підрядних робіт.

Між ОСОБА_3 та директором ПП «Ротор» ОСОБА_2 погоджено питання надання контактного телефону виконробу ОСОБА_1 , який є робітником підрядної організації та повідомлено, що за прийняття бетонної суміші уповноважено саме ОСОБА_2 , на його ім`я видано довіреність, та під час прибуття бетонної суміші на виробництво він буде знаходитись там.

15 жовтня 2020 ОСОБА_3 був повідомлений директором ПП «Ротор» та охоронником ОСОБА_4 , про те, що третій автомобіль н.з. НОМЕР_3 , який прибув об 11:50 годині на вивантаження з вагою 39,42 т. виїхав з виробництва о 14:15 не вивантаженим.».

Тому саме ОСОБА_1 за товарно-транспортними накладними №141020002 від 14.10.2020, №141020006 від 14.10.2020, №141020009 від 14.10.2020 отримано 30м2 продукції.

Щодо заміни автотранспортних засобів, які здійснювали перевезення бетонної суміші, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно Витягу із Журналу фіксації в`їзду-виїзду (а.с.23) вбачається, що вантаж прибув на підприємство Позивача. В процесі доставки відбулась заміна автомобілів, що підтверджується Договором перевезення вантажу автомобільним транспортом №2505 від 25.05.2018 укладеного між Приватним підприємством «Лотос» та Фізичною особою-підприємцем Бабенко С.Л., Додатковою угодою №1 від 30.12.2019 до Договору, Додатком №3 від 07.07.2020 до Договору, Актом надання автопослуг №433 від 14.10.2020, Актом надання автотранспорту №432 від 14.10.2020 (а.с.68-73).

Як вбачається з пояснень ФОП Бабенко С.Л. щодо заміни автотранспортних засобів, якими перевозилася продукція, для оформлення товарно-транспортних накладних були надані відомості тих автотранспортних засобів, які повинні були відповідно до плану здійснювати перевезення з ранку 14.10.2020. Оскільки змінився час виконання замовлення була здійснена заміна автотранспортних засобів, але передані диспетчеру ПП «Лотос» відомості для оформлення товарно-транспортних накладних не були скореговані Бабенко С.Л.

Вказана обставина спростовує доводи скаржника стосовно того, що в накладних зазначені зовсім інші номерні знаки автомобілів ніж ті, що заїжджали на виробництво апелянта.

Інших належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі, відповідач не надав.

За наведених обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення суду слід залишити без змін.

Витрати з судового збору покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "РОТОР" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2021 у справі №904/6253/20 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.М. Дармін