ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" жовтня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1231/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.

за участю представників:

від позивача: адвокат Цинда Л.Г. - довіреність,

від відповідача: адвокат Рахнянська С.В. - ордер,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1231/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» (вул. Кривалівська, № 7, м. Черкаси, 18005, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Ґедройця, № 5, м. Київ, 03150, ) в особі регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Пантелеймонівська, № 19, м. Одеса, 65012, )

про стягнення 146 311,10 грн.,

ВСТАНОВИВ:

1. Позиції учасників справи.

05.05.2021р. до Господарського суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 146 311,10 грн. збитків у розмірі нестачі (втраченого) вантажу.

Позивач вказує, що 25 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» та Акціонерним товариством «Українська залізниця» укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, за умовами якого предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги (п. 1.1 договору); обов`язок перевізника приймати до перевезення вантажі у вагонах замовника або у власних вагонах перевізника, надавати власні вагони перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації, розміщеної у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів (пункт 2.3.2 договору); перевізник відповідає за шкоду, спричинену вантажу та або вагонам замовника відповідно до законодавства (п. 5.6 договору).

Так, позивач зазначає, що повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-42100958/2020-001 від 00.06.2020р. АТ «Укрзалізниця» засвідчила прийняття від ТОВ «Спецметтранс» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та присвоїла код відправника/одержувача - 1602, код платника 8133067 та відкрила особистий рахунок з ідентичним номером.

Як вказує позивач, на виконання договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, Південною залізницею 17.02.2021р. було прийнято від Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» до перевезення насипом зерно кукурудзи загальною вагою 335200 кг за маршрутом зі станції Рубанка (43426004) Південної залізниці до станції Миколаїв-Вантажний (40415207) Одеської залізниці, що підтверджується залізничною накладною № 44956654 від 17.02.2021р.

Наразі позивач зауважує, що згідно відомості вагонів до залізничної накладної № 44956654 від 17.02.2021р. зерно кукурудзи перевозили насипом у 5 вагонах: № 95063616 у кількості 67600 кг (ЗПП: П 539802, П 539803, П 539804, П 539805, П 539806, П 539807, П 539880) тара 21300/20150 кг; № 95465076 у кількості 66500 кг (ЗПП: П 539808, П 539809, II 539810, П 539811, П 539812, II 539813, П 539814) тара 23000/21200 кг; № 95777751 у кількості 67350 кг (ЗПП: П 539815, П 539816, П 539817, П 539818, П 539819, П 539820, П 539821) тара 23500/20450 кг; № 95777108 у кількості 66500 кг (ЗПП: П 539822, П 539823, П 539824, П 539825, П 5398256, П 539827, П 539828) тара 23000/23500 кг; № 95777652 у кількості 67250 кг (ЗПП: П 539836, П 539837, П 539838, П 539839, П 539840, П 539841, П 539842) тара 23000/21150 кг.

При цьому позивач зазначає, що відправником вантажу було Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс», одержувачем - Приватне акціонерне товариство «Миколаївський комбінат хлібопродуктів».

За ствердженнями позивача, до станції призначення Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці вагони прибули 21.02.2021р. та при візуальному огляді відразу було виявлено, що у вагонах № 95777751 та № 95777652 нижні розвантажувальні люки мають пошкодження, щілини забиті шматками поліпропілена жовтого кольору та затиснуті зерна кукурудзи, що підтверджує висипання зерна з вагонів; при первинному переваженні вагонів на брутто була виявлена різниця між перевізною вагою, вказаною в перевізному документі, в сторону зменшення. Так, позивач зазначає, що у вагоні № 95777751 було на 5850 кг ваги менше, у вагоні № 95777652 було на 11650 кг ваги менше, ніж визначено в перевізному документі, про що було негайно повідомлено начальника станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці.

Також позивач додає, що 22.02.2021р. ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» направив листа за вих. № 207 до начальника станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці Воробйова А.М., в якому повідомив, що при огляді нижніх розвантажувальних люків вагону № 95777751 виявлені сліди доступу до вантажу, затиснуті зерна в нижніх розвантажувальних люках та просив провести комісійну перевірку та видачу вантажу у вагоні № 95777751, за результатами перевірки скласти відповідний комерційний акт щодо виявленої недостачі вантажу із посиланням на ст. 52 Статуту залізниць України. При цьому було зазначено, що вказаному вагону забезпечена цілодобова охорона, яка унеможливлює доступ і втручання сторонніх осіб.

Як вказує позивач, 22.02.2021р. надано відповідь за вих. №92/М, в якій відмовлено в проведенні комісійної видачі вагону № 95777751 посилаючись на ст. 52 Статуту залізниць, згідно якої залізниця зобов`язана перевірити масу і стан вантажу лише у разі прибуття вантажу у пошкодженому вагоні, а також у вагоні з пошкодженими пломбами відправника та стверджуючи, що ЗПП відправника не пошкоджені, а інших комерційних несправностей не виявлено.

Однак, на думку позивача, таке твердження є хибним з огляду на наступне.

Посилаючись на ст. 52 Статуту залізниць України, позивач вважає, що у залізниці були всі підстави для того, щоб перевірити масу вантажу та скласти комерційний акт, оскільки одержувач вимагав працівників на станції призначення залізниці перевірити масу вантажу, який відправлявся насипом, вантаж прибув у пошкодженому стані, наявні пошкодження розвантажувальних люків та виявлення недостачу вантажу. Однак, як вказує позивач, залізниця незаконно відмовилась виконувати свої обов`язки з метою уникнення відповідальності.

Тому, ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» 22.02.2021р. за вих. №209 направили скаргу до AT «Українська залізниця» регіональної філії «Одеська залізниця» виробничий підрозділ «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» Станція Миколаїв-Вантажний в порядку п. 16 Правил складання актів та просило провести комісійне зважування вагону №95777751 та провести комісійну видачу вагону зі складанням комерційного акту.

23.02.2021р. за вих. №ДМ5-07 107 AT «Українська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» виробничий підрозділ «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» Станція Миколаїв-Вантажний задовольнили скаргу від 22.02.2021р. №209 у прийнятті участі у комісійному зважуванні вагону зі складанням комерційного акту.

Крім того, позивач стверджує, що 22.02.2021р. ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» направив листа за вих. № 208 до начальника станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці Воробйова А.М., в якому повідомив, що при огляді нижніх розвантажувальних люків вагону № 95777652 виявлені сліди доступу до вантажу, затиснуті зерна в нижніх розвантажувальних люках та просив провести комісійну перевірку та видачу вантажу у вагоні № 95777652, за результатами перевірки скласти відповідний комерційний акт щодо виявленої недостачі вантажу із посиланням на ст. 52 Статуту залізниць України. При цьому було повідомлено, що вказаному вагону забезпечена цілодобова охорона, яка унеможливлює доступ і втручання сторонніх осіб.

Як зауважує позивач, 22.02.2021р. надано відповідь за вих. №93/М, в якій відмовлено в проведенні комісійної видачі вагону № 95777652 посилаючись на ст. 52 Статуту залізниць, згідно якої залізниця зобов`язана перевірити масу і стан вантажу лише у разі прибуття вантажу у пошкодженому вагоні, а також у вагоні з пошкодженими пломбами відправника та стверджуючи, що ЗПП відправника не пошкоджені, а інших комерційних несправностей не виявлено.

Однак, на думку позивача, дане твердження також є хибним з тих самих підстав.

Відтак, ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» 22.02.2021р. за вих. №223 направили скаргу до AT «Українська залізниця» регіональної філії «Одеська залізниця» виробничого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» Станція Миколаїв-Вантажний в порядку п. 16 Правил складання актів та просило провести комісійне зважування вагону №95777652 та провести комісійну видачу вагону зі складанням комерційного акту, яка останнім була задоволена 23.02.2021р.

Так, позивач вказує, що 24.02.2021р. на станції Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці за участю працівників залізниці ЗСЗМ Кратасюк О.О., ДСМ Ряба Ю.В. та комерційним агентом Степанюк К.А. , вантажоодержувачем Бітлян Н.С. було складено комерційні акти № 415207/76, № 415207/77, згідно яких проведена комісійна перевірка та зважування вагонів №95777652 та № 95777751 з вантажем - кукурудза, на справних 150 -тн вагонних вагах №1139 (повірених 09.10.2020), які прибули по відправці 17.02.2021 зі станції Рубанка південної залізниці у присутності ЗСЗМ Кратасюк О.О., комерційного агента Степанюк К.А. , ВОХР Татанашвілі Д.А., представника вантажоодержувача Бітлян Н.С.

У вказаних документах зазначено, що вагони прибули у комерційно-справному стані, усі ЗПП вантажовідправника у наявності, справні, відповідають документу; вагон № 95777652 вага брутто - 76750 кг, тара перевірена - 21200 кг, нетто - 55550 кг, що на 11700 кг менше документа; вагон № 95777751: вага брутто - 82050кг, тара перевірена - 20500 кг, нетто - 61550 кг, що на 5800 кг менше документа.

Так, позивач зазначає, що у акті контрольного переважування на брутто № 10 від 24.02.2021р. вказано, що при переважуванні вагонів - зерновозів на залізничних 150-тонних вагонних вагах ПрАТ «Миколаївський КXП» виявлено розбіжність ваги понад норму природної втрати; у вагоні № 95777751 за накладною: брутто 87800 кг, тара 20450 кг, нетто 67350 кг, по факту виявлено: брутто 82050 кг, різниця - 5750 кг менше; у вагоні № 95777652 за накладною: брутто 88400 кг, тара 21150 кг, нетто 67250 кг, по факту виявлено: брутто 76750 кг, різниця - 11650 кг менше; всього у двох вагонах на 17400 кг менше, ніж зазначено в перевізному документі. Як зазначає позивач, акт № 10 підписано комерційним агентом Степанюк К.О., представником РТПП Карнаух Н.І., представником ТОВ «Спецметтранс» Моториним А.А. та інженером з операцій Бітлян Н.С.

При цьому позивач зауважує, що у акті загальної форми № 118 від 24.02.2021р. зазначено, що проведено переважування вагонів - зерновозів на залізничних 150-тонних вагонних вагах ПрАТ «Миколаївський КХП» з вантажем кукурудзи, яке відправлено 17.02.2021р. за накладною № 44956654 зі станції Рубанка відправником ТОВ «Спецметтранс» та виявлено нестачу. Так, у вагоні № 95777652 за накладною: брутто 88400 кг, тара 21150 кг, нетто 67250 кг, по факту виявлено: брутто 76750 кг, тара 21200 кг, нетто 55550 кг, різниця - 11700 кг менше; у вагоні № 95777751 за накладною: брутто 87800 кг, тара 20450 кг, нетто 67350 кг, по факту виявлено: брутто 82050 кг, тара 20500 кг, нетто 61550 кг, різниця 5800 кг менше; всього у двох вагонах нетто на 17500 кг менше, ніж зазначено в перевізному документі. Також позивач додає, що акт загальної форми № 118 підписано вагарем Руденко О.В., майстром зміни Потаповим К.С., представником РТПП Карнаух Н.І., представником ТОВ «Спецметтранс» Моториним А.А.

Також, за ствердженнями позивача, нестача вантажу підтверджується актом експертизи Регіональної торгово-промислової палати Миколаївській області № 120-0170 від 25.02.2021р. з фото таблицею, згідно якого у двох вагонах (хопер) № 95777652 та № 95777751, завантажених зерном кукурудзи, загальна фактична маса нетто складає 117100 кг, що на 17500 кг менше проти даних, вказаних у залізничній накладній.

При цьому позивач зауважує, що при огляді експертом встановлено: вагони опломбовані запірно-пломбувальними пристроями (ЗПП) з металевими плашками, відбиток пломб відповідає даним, вказаним у залізничній накладній. При зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів встановлено: у третьому розвантажувальному бункері (від сходів вагона) в місці прилягання кришки до корпусу бункера виявлено наявність зазорів (щілин) забитих шматками поліпропілена яскравого жовтого кольору та затиснутими зернами кукурудзи; у вагоні № 95777652 розвантажувальний люк з протилежної сторони від штурвалів, у вагоні № 95777751 розвантажувальний люк зі сторони штурвалів вагона. При знятті ЗПП у присутності експерта на верхніх завантажувальних люках та огляді поверхні і місткості вантажу виявлено: між ІІІ (третім) та ІV (четвертим) від сходів вагона завантажувальними люками є конусоподібні поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини), з чітко позначеною смугою, характерною для стікаючою вантажу вниз, у бік третіх розвантажувальних бункерів з наявністю шматків поліпропілена та затиснутих зерен кукурудзи. Візуально вільний простір у вагонах дозволяє поміститися нестачі вантажу.

Таким чином, за ствердженнями позивача, вище вказані: Акт контрольного переважування по брутто №10 від 24.02.2021р., Акт загальної форми №118 від 24.02.2021р., комерційний акт №415207/76 від 25.02.2021р., комерційний акг №415207/77 від 24.02.2021р. та Акт експертизи №120-0170 від 25.02.2021р. підтверджують, що вантаж доставлений до місця призначення не в повному обсязі з вини залізниці.

Наразі позивач зазначає, що вартість 1 тони кукурудзи 3 класу українського походження урожаю 2020 року згідно бухгалтерської довідки «Спецметтранс» та довідки власника ТОВ «Біоенерджі-Вінниця» становить 8695,02 грн./тона.

При цьому позивач посилається на положення ст.ст. 35, 42, 46-48, 52, 53, 114 Статуту залізниць України, п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000р. та зазначає, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси ватажу і природної втрати вантажу під час перевезення; норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, для вантажу кукурудзи становить: 0,5%.

Враховуючи вказані положення позивачем здійснено розрахунок вартості нестачі вантажу, за яким загальна вартість нестачі у вагонах №№ 95777751, 95777652 становить 146311,10 грн.

Також позивач додає, що вантажовідправником згідно зазначеної накладної № 44956654 від 17.02.2021р. було Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» м. Черкаси, вул. Кривалівська. 7; вантажоодержувачем Приватне акціонерне товариство «Миколаївський комбінат хлібопродуктів». Водночас, за ствердженнями позивача, у накладній № 44956654 від 17.02.2021р. зазначено «Право на пред`явлення претензії та позову передано ТОВ «Спецметтранс» за підписами головного бухгалтера та генерального директора ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів».

22.06.2021р. від відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позов (вх. № 16835/21), відповідно до якого відповідач вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Так, відповідач із посиланнями на ст. 908 ГК України, вказує, що у залізничній накладній № 44956654 в графі 28 вказано, що завантаження вантажу у вагони здійснювалося вантажовідправником, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 308 ГК України, яка кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 917 ЦК України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Відповідно до накладної № 44956654 на вагони № 95777751, 95777652 було накладено по 7 ЗПП вантажовідправника на кожний, які відповідно перевізному документу в наявності. Актом експертизи № 120-0170 також було засвідчено цілісність ЗПП на зазначених вагонах.

Наразі відповідач зауважує, що спірні вагони № 95777751, № 95777652 за накладною № 44956654 прибули на станцію призначення 21.02.2021р. та були прийняті представником вантажоодержувача 22.01.2020р., що підтверджується пам`яткою про подавання вагонів № 508, яка була підписана представником вантажовласникаа без будь-яких зауважень в момент приймально-передавальних операцій з вагоном.

При цьому відповідач додає, що підписання представником вантажовласника Пам`ятки про подавання вагонів № 95777751, 95777652 свідчить про те, що вантажовласником прийнято технічно справні вагони з цілісними ЗПП. Крім того, відповідачем зазначено, що експертизу щодо нестачі вантажу проведено лише 24.02.2021р., доказів, що підтверджували б неможливість втрати вантажу під час перебування вагонів на залізничній під`їзній колії, позивачем не подано. Акт експертизи не містить встановленого факту технічної несправності вагону, адже встановлення факту технічної несправності не входить до повноважень експертів Торгово- промислової палати України.

Відповідач вважає, що надані позивачем Акт зважування та Акт загальної форми, складені 24.02.2021р., тобто більш ніж через дві доби після приймання вантажу вантажоодержувачем, що, на переконання відповідача, робить їх неналежними доказами у справі № 916/1231/21.

Відтак, за висновком відповідача, завантажений відправником вантаж прибув у справних вагонах закритого типу (хоперах), без ознак течі, з непошкодженими ЗПП відправника, що підтверджується актами про технічний стан вагонів № 19, № 20 від 24.02.2021р. й складеними комерційними актами.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для віднесення відповідальності за нестачу вантажу у вагонах № 95777751, № 95777652 на Акціонерне товариство «Українська залізниця».

Так, відповідач зауважує, що відповідно до ст. 130 Статуту залізниць України право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Проте, за ствердженнями відповідача, позивачем не надано доказів на підтвердження повноважень представників вантажоодержувача передавати вантажовідправнику права на пред`явлення позову, право на пред`явлення позовних вимог позивачем щодо стягнення вартості нестачі вантажу у вагонах по зазначеній накладній не підтверджено, оскільки вказаний напис не містить дати його вчинення, а отже не підтверджує передачу вантажоодержувачем прав та повноважень на звернення з претензією та позовною заявою.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження вартості відправленого вантажу.

Щодо акту експертизи від від 25.02.2021 № 120-0170, складеного експертом Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, відповідач зазначає, що останній складений з порушенням п. 30 Правил видачі вантажів та не містить висновків про причини виникнення нестачі. Відповідач також звертає увагу на те, що в акті експертизи від 25.02.2021р. № 120-0170 не міститься висновку щодо технічної справності чи несправності вагону, а лише зазначається про наявність зазорів, зажатих зерен кукурудзи.

З цього приводу відповідач зауважує, що у разі технічної несправності вагону, при складанні акту експертизи експертом порушено п. 12.1.2 та п. 12.1.3 Методики, адже складено акт не за встановленою формою, що має наслідком його невідповідність та позбавляє його будь-якого доказового значення.

У разі ж технічної справності вагону, залізниця повинна бути звільнена від відповідальності за недостачу вантажу на підставі п. а ст. 111 Статуту, адже вантаж надійшов у непошкодженому вагоні з непошкодженими пломбами відправника.

Відповідачем вважає, що акт експертизи є неналежним та недопустимим доказом, складений з чисельними порушеннями законодавства, що ставить під сумнів будь-яку цінність цього документу, а єдиним належним та допустимим доказом технічної несправності вагону, на думку відповідача, є акт про технічний стан вагону, форма якого встановлена Додатком 2 Правил складання актів, який підписується працівником вагонної служби і станції (тобто фахівцями, які володіють спеціальними знаннями та навичками необхідними для оцінки технічного стану вагону).

При цьому, відповідач зауважує, що акт експертизи РТПП Миколаївської області від 25.02.2021р. № 120-0170, не містить ніяких висновків та навіть відомостей про технічну несправність вагонів.

02.07.2021р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 17730/21, в якій позивач, крім раніше зазначеного, наголосив на тому, що вагони прибули вночі 21.02.2021р., однак їх не видавали одержувачу, дані вагони знаходились па залізничних коліях до 24.02.2021р. В пам`ятці №508 зазначено, що вагони прибули 21.02.2021р., проте їх ніхто не отримав та доступу до них не мав.

Між тим, з 22.02.2021р. по 23.02.2021р. між одержувачем - ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» та начальником станції Миколаїв-Вантажний регіональної філії «Одеська залізниця» велась переписка. щодо контрольного зважування вагонів та їх комісійної видачі, а 24.02.2021р. залізницею було складено Комерційний акт №415207/76, лише після того до спірних вагонів мали доступ інші особи.

Позивач додає, що ТОВ «Спецметтранс» є відправником, що зазначено у графі 1 накладної №44956654. ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів»» є одержувачем, що зазначено у графі 4 накладної №44956654. Отже, за висновком позивача, ТОВ «Спецметтранс» як відправник має право на подання позову. У відповідності до ст. 130 Статуту залізниць України до позовної заяви надано: накладна №44956654, відомість вагонів, в якій зазначена вага кожного вагону, довідка про вартість зерна №1 від 01.03.2021р. ТОВ «Спецметтранс», довідка про вартість зерна №0103/2 від 01.03.2021 ТОВ «Біоенерджі-Вінниця». Також у відповідності до ст. 133 Статуту залізниць України, у гр. 9 накладної №44956654 зазначено «Право на пред`явлення претензії та позову передано ТОВ «Спецметтранс» головний бухгалтер Кодєснікова Я.С. (підпис) га генеральний директор Цой ХаЙонг (підпис) та печатка.

Отже, ТОВ «Спецметтранс», як вантажовідправник звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою відповідно до Закону.

Щодо повноважень Регіональної торгово-промислової палати до складання висновків позивач, окрім вказаного у позовній заяві, зауважив, що Акт експертизи №120-0170 від 25.02.2021р. РТПП Миколаївської області є належним доказом, оскільки проведення такого дослідження після передачі вагонів одержувачу по суті є одним зі способів доведення ним факту просипання вантажу (поглиблення та воронки всередині вагону) через розвантажувальні люки.

Отже, регіональна торгово-промислова палата Миколаївської області, як самоврядна організації, що діє на підставі ст. 11 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні» та Статуту, на законних підставах провела експертизу по визначенню кількості товару, визначення технічного стану вагонів, та встановила, що у вагонах №95777652, №95777751, завантажених зерном кукурудзи, загальна фактична маса нетто складає 117 100 кг, що на 17 500 кг менше проти даних, вказаних у залізничній накладній, про що було складено відповідний Акт експертизи №120-0170 від 25.02.2021р. зі специфікацією та фототаблицею.

За твердженням позивача, експерт ТПП Миколаївської області Карнаух Н.І., як експерт що включений до реєстру експертів Системи «ТПП Експерт Україна», обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок згідно ст. 101 ГПК України.

Відтак, позивач вважає, що Акт експертизи №120-0170 від 25.02.2021р., складений РТПП Миколаївської області, є належним доказом щодо встановлення обставин нестачі вантажу.

Позивач вказує, що відомості, які наведені у залізничній накладній №44956654 від 17.02.2021р. свідчать, що завантаження вантажу у вагони здійснено відправником і ним же вказано, що вагон запломбований ЗПП. В свою чергу перевізником жодних зауважень щодо неправильного зазначення ваги, накладення ЗПП на вагони, або відсутності ЗПП на вагонах не надано і вантаж прийнятий до перевезення.

У позовній заяві, на переконання позивача, повністю доведено факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з перевезення вантажу, що підтверджується наявними в матеріалах доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення з відповідача 146 311,10 грн. у якості відшкодування збитків завданих нестачею вантажу - є обгрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

У запереченнях на відповідь на відзив (вх. № 20450/21 від 02.08.2021р.) відповідач повторно наголосив, що вантаж вантажоодержувачу був виданий 21.02.2021р., про що свідчить підписані представником вантажовласника без жодних зауважень пам`ятки про подавання вагонів, а експертизу щодо нестачі вантажу проведено лише 24.02.2021р. Доказів, що підтверджували б неможливість втрати вантажу під час перебування вагонів на залізничній під`їзній колії, позивачем не подано.

На переконання відповідача, акт експертизи не містить встановленого факту технічної несправності вагону, адже встановлення факту технічної несправності не входить до повноважень експертів Торгово-промислової палати України та акт експертизи, яким встановлено нестачу вантажу в вагонах №№ 95777652, 95777751, в порушення Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 № 644, не містить підпису представника залізниці, отже є неналежним доказом у справі № 916/1231/21.

Інші заяви по суті до суду не надходили.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021р. позовна заява вх.№ 1276/21 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.05.2021р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

21.05.2021 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків (вх.№13844/21), із змісту якої вбачається усунення всіх недоліків, встановлених ухвалою суду від 11.05.2021р.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.05.2021р. було прийнято позовну заяву (вх.№1276/21) до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1231/21, постановлено справу №916/1231/21 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст.ст.247-252 ГПК України без виклику сторін.

28.05.2021р. до Господарського суду Одеської області надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» (вх. № 14461/21), в якому відповідач просить суд розглядати справу № 916/1231/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.06.2021р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» (вх. № 14461/21 від 28.05.2021р.) про розгляд справи з повідомленням сторін по справі № 916/1231/21 - задоволено та призначено розгляд справи на 17 червня 2021 р. о 10:40 год. та на 01 липня 2021р. о 12:00 год.

17.06.2021 року в судовому засіданні проголошено протокольну ухвалу про перерву згідно раніше визначеної дати судового засідання до 01.07.2021р. о 12:00 год.

22.06.2021 року ухвалою суду задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» (вх.№16527/21 від 17.06.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Господарському суду Черкаської області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ТОВ «Спецметтранс» у судовому засіданні при розгляді справи №916/1231/21, яке призначене Господарським судом Одеської області "01" липня 2021 р. о 12:00 год.

29.06.2021 року позивачем до суду надано заяву (вх. № 17263/21) про розгляд справи № 916/1231/21 без участі позивача та його представника.

01.07.2021 року, з метою надання можливості учасникам справи скористатись своїм правом на захист, судом було проголошено протокольну перерву в судовому засіданні до 07.07.2021р. о 12:00 год. та повідомлено позивача відповідною ухвалою суду від 01.07.2021р. в порядку ст. 120 ГПК України.

05.07.2021 року ухвалою Господарського суду Одеської області заяву ТОВ «Спецметтранс» (вх.№17786/21 від 02.07.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено. Доручено Господарському суду Черкаської області проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ТОВ «Спецметтранс» у судовому засіданні при розгляді справи №916/1231/21, яке призначене Господарським судом Одеської області на "07" липня 2021 р. о 12:00 год.

07.07.2021р. ухвалою Господарського суду Одеської області постановлено розглядати справу №916/1231/21 в порядку загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження по справі та призначено підготовче засідання суду на "09" серпня 2021 р. о 12:40 год.

09.08.2021р. у судовому засіданні по справі № 916/1231/21 судом постановлено протокольну ухвалу про перерву в підготовчому засіданні до "26" серпня 2021 р. об 11:00 год., про що повідомлено ТОВ «Спецметтранс» відповідною ухвалою суду від 09.08.2021р., постановленою в порядку ст. 120 ГПК України.

16.08.2021 року ухвалою суду задоволено заяву ТОВ «Спецметтранс» (вх.№21227/21 від 09.08.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Черкаському окружному адміністративному суду проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ТОВ «Спецметтранс» у судовому засіданні при розгляді справи №916/1231/21, яке призначене Господарським судом Одеської області "26" серпня 2021 р. об 11:00 год.

16.08.2021р. оскільки всі питання, передбачені приписами ст. 182 ГПК України в підготовчому проваджені були вирішені, судом була постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 916/1231/21 до судового розгляду по суті на 07.09.2021р. о 14:20 год.

30.08.2021 року ухвалою суду задоволено заяву ТОВ «Спецметтранс» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Черкаському окружному адміністративному суду проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ТОВ «Спецметтранс» у судовому засіданні при розгляді справи №916/1231/21, яке призначене Господарським судом Одеської області "07" вересня 2021 р. о 14:20 год.

У зв`язку із неможливістю завершити розгляд справи по суті в засіданні 07.09.2021р., суд постановив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 21.09.2021 об 11:40 год.

21.09.2021р., у зв`язку з неявкою позивача та з метою надання можливості останньому скористатись своїми процесуальними правами, судом постанволено протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні із розгляду справи № 916/1231/21 по суті до 04.10.2021р. о 12:00 год.

Позивач, який не був пристуній, про дату, місце та час наступного судового засідання по суті були повідомлений ухвалою суду від 21.09.2021р., постановленою в порядку ст. 120 ГПК України.

22.09.2021 року ухвалою суду задоволено заяву ТОВ «Спецметтранс» (вх. № 24973/21 від 21.09.2021р.) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено Черкаському окружному адміністративному суду проведення відеоконференції з метою забезпечення участі представника ТОВ «Спецметтранс» у судовому засіданні при розгляді справи №916/1231/21, яке призначене Господарським судом Одеської області "04" жовтня 2021 р. о 12:00 год.

В процесі розгляду справи всі подані учасниками справи клопотання та заяви були судом розглянуті та вирішенні відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України, про що відзначено у протоколах судових засідань.

Під час розгляду справи по суті сторони виступили із вступними промовами, судом були досліджені всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

Представник позивача у судових дебатах заявлені позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у заявах по суті, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судових дебатах проти позову заперечував у повному обсязі, просив суд в його задоволені відмовити.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, а також безпосередньо досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи та їм надана відповідна оцінка.

В судовому засіданні, 04.10.2021р. Господарським судом був закінчений розгляд справи по суті та відповідно до ч.1 ст.240 ГПК України по виходу з нарадчої кімнати проголошена вступна та резолютивна частини рішення.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

25 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Спецметтранс» (замовник) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, за умовами п. 1.1 якого предметом договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно п. 1.4 договору надання послуг за договором може підтверджуватись накладною, нако пичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відо мостями та іншими документами.

Умовами п. 1.5 договору останній є публічним договором, за яким перевізник бере на себе обов`я зок здійснювати надання послуг, пов`язаних і організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загальною користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Пропозиції та зміни до договору приймаються і враховуються відповідно до п. 9.3 та 9.4 договору та законодавства.

В п. 1.6 договору визначено, що договір, з урахуванням змін до нього, оприлюднюється перевізником як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com/, з накладенням ква ліфікованого електронного підпису (далі - КЕП).

Договір укладається шляхом надання перевізником пропозиції укласти договір (оферти) і прийняття в цілому пропозиції (акцепту) другою стороною. Прийма ючи пропозицію укласти договір друга сторона засвідчує, що ознайомилась та згодна з усіма умовами договору (п. 1.7 договору).

Положеннями п. 1.9 договору визначено, що перевізник за результатом розгляду заяви (акцепту) направляє другій стороні у власній інформаційній системі повідомлення з накладенням КЕП:

або про мотивоване повернення без розгляду заяви (акцепту) із зазначен ням причин для такого повернення;

або про дату укладення договору, присвоєння замовнику коду замовника як платника, коду вантажовідправника/вантажоодержувача. Код платника є номером договору з замовником.

До отримання повідомлення про укладення договору, друга сторона має право ві дкликати свою заяву (акцепт) про прийняття пропозиції укласти договір.

Відповідно до п. 1.10 договору останній є укладеним з дня надання замовнику перевізником інформа ційного повідомлення про укладення договору, але не раніше дня введення його в дію відповідно до її. 12.1 договору.

За умовами п.п. 2.3.1, 2.3.2 п. 2.3 договору визначено обов`язок перевізника розглядати надані замовником місячні та додаткові замовлення на перевезення вантажів, інші замовлення (далі - замовлення на перевезення вантажів); приймати до перевезення вантажі у вагонах замовника або у власних вагонах перевізника, надавати власні вагони перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації, розміщеної у системі планування перевезень, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до договору та Збірнику тарифів.

Пунктом 5.6 договору визначено, що перевізник відповідає за шкоду, спричинену вантажу та/або вагонам замовника відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 8.1 договору сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовується власні інформа ційні системи перевізника.

Згідно п. 9.5 договору останній укладається в електронній формі. У виняткових випадках, обумовлених правовим статусом замовника, допускається укладення договору в паперовій формі.

В п. 12.1 договору визначено, що останній діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що ви значається перевізником в повідомленні про оприлюднення договору, здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення договору. На звернення замовника умови договору застосовуються до відносин із замовником, які виникли між сторонами до його укладення та введення в дію.

Повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-42100958/2020-0001 від 22.06.2020р. Акціонерне товариство «Українська залізниця» засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та присвоїла код відправника/одержувача - 1602, код платника - 8133067 та відкрила особистий рахунок з ідентичним номером.

Так, відповідно до залізничної накладної № 44956654 від 17.02.2021 року зі ст. Рубанка Південної залізниці до ст. Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці було відправлено зерно кукурудзи у вагонах №№ 95063616, 95465076, 95777751, 95777108, 95777652. Одержувачем вантажу є ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів».

21.02.2021 р. вагони №№ 95063616, 95465076, 95777751, 95777108, 95777652 на станції Миколаїв-Вантажний були подані під вивантаження на під`їздну колію ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ», що підтверджується пам`яткою № 508 від 21.02.2021р. При цьому, вказана пам`ятка представником вантажовласника Григорчуком В.С. була підписана без будь-яких зауважень та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» було направлено начальнику ст. Миколаїв-Вантажний лист № 208 від 22.02.2021р., в якому висловлено прохання провести комісійну перевірку та видачу вантажу у вагоні № 95777652, що прибув на адресу ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» зі станції відправлення Рубанка (відправник ТОВ «Спецметтранс») згідно накладної № 44956654 та зазначено, що при огляді нижніх розвантажувальних люків даного вагону виявлені сліди доступу до вантажу - затиснуті зерна в нижніх розвантажувальних люках, сторонні предмети. Також у вказаному листі ПрАТ «МКХП» було зауважено, що при первинному переваженні вагона на брутто виявилась різниця із вагою відправника в сторону зменшення (недостача вантажу): вагон № 95777652 - різниця в сторону зменшення на 11650 кг, а тому просив за результатами перевірки скласти відповідний комерційний акт щодо виявленої недостачі вантажу у зазначеному вагоні. Також вказаним листом було повідомлено начальнику ст. Миколаїв-Вантажний, що вагону з вантажем забезпечена цілодобова охорона, що унеможливлює доступ та втручання до вантажу сторонніх осіб.

На вказаний вище лист ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» № 208 від 22.02.2021р. заступником начальника станції Миколаїв-Вантажний листом від 22.02.2021 р. №93/М було повідомлено ПрАТ «МКХП», що в результаті огляду представниками станції вагону № 95777652 на колії станції за участю агента комерційного станції та представника вантажоодержувача виявлено, що ЗПП відправника у наявності не пошкоджені, відбитки відповідають вказаним у перевізному документі, інших комерційних несправностей при передачі вагонів не виявлено; вагони забрані зі станції без зауважень, про що свідчить пам`ятка на подавання вагонів № 508. На підставі зазначеного станція вказала, що немає підстав для комісійної видачі вагону № 95777652.

22.02.2021р. ПрАТ «МКХП» звернулось до начальника станції Миколаїв-Вантажний регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» із скаргою за вих. № 223, адресованою начальнику виробничого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо спірного перевезення із проханням надати розпорядження (вказівку) начальнику станції Миколаїв-Вантажний про проведення комісійної перевірки маси і стану вантажу у вагоні № 95777652 та складання відповідного комерційного акта

Як вабчається з листа виробничого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» вих. № ДМ5-07/106 від 23.02.2021р., скарга № 223 від 22.02.2021р. щодо відмови у комісійній видачі вантажу зерно кукурудзи у вагоні № 95777652 розглянута у виробничому підрозділі та прийнято рішення про її задоволення. Зобов`язано в.о. начальника станції Миколаїв-Вантажний прийняти заходи щодо участі відповідальних працівників станції у комісійному зважуванні вагона зі складанням комерційного акта.

Крім того, ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» було направлено начальнику ст. Миколаїв-Вантажний лист № 207 від 22.02.2021р., в якому висловлено прохання провести комісійну перевірку та видачу вантажу у вагоні № 95777751, що прибув на адресу ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» зі станції відправлення Рубанка (відправник ТОВ «Спецметтранс») згідно накладної № 44956654 та зазначено, що при огляді нижніх розвантажувальних люків даного вагону виявлені сліди доступу до вантажу - затиснуті зерна в нижніх розвантажувальних люках. Також у вказаному листі ПрАТ «МКХП» було зауважено, що при первинному переваженні вагона на брутто виявилась різниця із вагою відправника в сторону зменшення (недостача вантажу): вагон № 95777751 - різниця в сторону зменшення на 5850 кг, а тому просив за результатами перевірки скласти відповідний комерційний акт щодо виявленої недостачі вантажу у зазначеному вагоні. Також вказаним листом було повідомлено начальнику ст. Миколаїв-Вантажний, що вагону з вантажем забезпечена цілодобова охорона, що унеможливлює доступ та втручання до вантажу сторонніх осіб.

На вказаний вище лист ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» № 207 від 22.02.2021р. заступником начальника станції Миколаїв-Вантажний листом від 22.02.2021 р. №92/М також було повідомлено ПрАТ «МКХП», що в результаті огляду представниками станції вагону № 95777751 на колії станції за участю агента комерційного станції та представника вантажоодержувача виявлено, що ЗПП відправника у наявності не пошкоджені, відбитки відповідають вказаним у перевізному документі, інших комерційних несправностей при передачі вагону не виявлено; вагон забраний зі станції без зауважень, про що свідчить пам`ятка на подавання вагонів. На підставі зазначеного станція вказала, що немає підстав для комісійної видачі вагону № 95777751.

22.02.2021р. ПрАТ «МКХП» відповідно до п. 16 Правил складання актів звернулось до начальника станції Миколаїв-Вантажний регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» із скаргою за вих. № 209, адресованою начальнику виробничого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» щодо спірного перевезення із проханням надати розпорядження (вказівку) начальнику станції Миколаїв-Вантажний про проведення комісійної перевірки маси і стану вантажу у вагоні № 95777751 та складання відповідного комерційного акта

З листа виробничого підрозділу «Дирекція залізничних перевезень з організації взаємодії портів та припортових станцій» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» вих. № ДМ5-07/107 від 23.02.2021р. судом встановлено, що скарга № 204 від 22.02.2021р. щодо відмови у комісійній видачі вантажу зерно кукурудзи у вагоні № 95777751, який прибував за накладною № 44956654, розглянута у виробничому підрозділі та прийнято рішення про її задоволення. Зобов`язано в.о. начальника станції Миколаїв-Вантажний прийняти заходи щодо участі відповідальних працівників станції у комісійному зважуванні вагона зі складанням комерційного акта.

Станцією Миколаїв-вантажний було складено комерційний акт № 415207/76 від 24.02.2021р., в якому зафіксовано, що в документі зазначено: вантаж - зерно кукурудзи, завантажено насипом, у вагоні 95777652 вага нетто - 67250 кг, тара - 21150 кг, 7 ЗПП вантажовідправника №№ П539836, П539837, П539838, П539839, П539840, П539841, П539842. Фактично при перевірці виявлено: вагон прибув у комерційному стані справний, усі ЗПП вантажовідправника в наявності, справні, відповідають документу. Вага брутто - 76750 кг, тара перевірена - 21200 кг, нетто - 55550 кг, що на 11700 кг менше документа. Вагон прибув технічно справний згідно технічного акту № 19 від 24.02.2021р. Тарування вагона проводилось на справних 150-тн вагонних вагах № 1139 (повірених 09.10.2020) о 14:26 24.02.2021р. у присутності ДСЗМ Кратасюка О.О., комерційного агента Степанюка К.А., ВОХР Татанашвілі Д.А. та представника вантажоодержувача Бітлян Н.С.

При цьому, вказаний комерційний акт вантажоодержувачем було підписано без жодних зауважень та заперечень щодо технічної несправності вагону № 95777652.

Також, станцією Миколаїв-вантажний за результатами зважування вагона № 95777751 було складено комерційний акт № 415207/77 від 24.02.2021р., в якому зафіксовано, що в документі зазначено: вантаж - зерно кукурудзи, завантажено насипом, вага нетто - 67350 кг, тара - 20450 кг, 7 ЗПП вантажовідправника №№ П539821, П539820, П539819, П539818, П539817, П539816, П539815. Фактично при перевірці виявлено: вагон прибув у комерційному стані справний, усі ЗПП вантажовідправника в наявності, справні, відповідають документу. Вага брутто - 82050 кг, тара перевірена - 20500 кг, нетто - 61550 кг, що на 5800 кг менше документа. Вагон прибув технічно справний згідно технічного акта № 20 від 24.02.2021р. Тарування вагона проводилось на справних 150-тн вагонних вагах № 1139 (повірених 09.10.2020) о 14:28 24.02.2021р. у присутності ДСЗМ Кратасюка О.О., комерційного агента Степанюка К.А., ВОХР Татанашвілі Д.А. та представника вантажоодержувача Бітлян Н.С.

Вказаний комерційний акт вантажоодержувачем також було підписано без жодних зауважень та заперечень щодо технічної несправності вагону № 95777751.

В акті про технічний стан вагону (контейнера) №19 від 24.02.2021р. встановлено, що вагон хоппер №95777652 збудований 01.08.1983р., завод Румунія у технічно справному стані, втрата вантажу неможлива.

В акті про технічний стан вагону (контейнера) №20 від 24.02.2021р. встановлено, що вагон хоппер №95777751 збудований 01.03.1985р., завод Румунія, у технічно справному стані, втрата вантажу неможлива.

24.02.2021р. під час переважування вагонів-зерновозів № 95777652 та № 95777751 на 150-тонних вагонних вагах ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» було виявлено розбіжність ваги понад норму природної втрати у вказаних вагонах, що відображено в акті контрольного переважування по брутто № 10, зокрема: у вагоні № 95777652: брутто за накл. - 88400 кг, тара за накл. - 21150 кг, нетто за накл. - 67250 кг, по факту виявлено: брутто 76750 кг, різниця 11650 кг менше; у вагоні № 95777751: брутто за накл. - 87800 кг, тара за накл. - 20450 кг, нетто за накл. - 67350 кг, по факту виявлено: брутто 82050 кг, різниця 5750 кг менше; всього у двох вагонах на 17400 кг менше, ніж зазначено в перевізному документі. Вказаний акт № 10 підписано вагарем Пантєєвою І.В., майстром зміни Потаповим К.С., представником РТПП Карнаух Н.І., комерційним агентом Степанюк К.О., ВОХР Татанашвілі Д.А., інженером з зал. операцій Бітлян Н.С. та представником ТОВ «Спецметтранс» Моториним А.А.

Додатково, 24.02.2021р. комісією у складі: вагаря Руденко О.В., майстра зміни Потапова К.С., представника РТПП Карнаух Н.І., представника ТОВ «Спецметтранс» Моторина А.А. було складено акт загальної форми № 118 про те, що ними було здійснено переважування вагонів-зерновозів № 95777652 та № 95777751 на 150-тонних вагонних вагах ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів», в якому зазначено, що у вагоні № 95777652 за накладною: брутто 88400 кг, тара 21150 кг, нетто 67250 кг, по факту виявлено: брутто 76750 кг, тара 21200 кг, нетто 55550 кг, різниця - 11700 кг менше; у вагоні № 95777751 за накладною: брутто 87800 кг, тара 20450 кг, нетто 67350 кг, по факту виявлено: брутто 82050 кг, тара 20500 кг, нетто 61550 кг, різниця 5800 кг менше; всього у двох вагонах на 17500 кг менше, ніж зазначено в перевізному документі.

Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області складено акт експертизи № 120-0170 від 25 лютого 2021р., відповідно до п. 6 якого завданням експертизи було визначення кількості вантажу шляхом зважування і зовнішнього огляду вагонів.

Так, експертом при огляді пломбування вагонів № 95777652 та № 95777751 встановлено, що вагони опломбовано запірно-пломбувальними пристроями з металевими плашками, номери ЗПП, відбиток пломб відповідає даним, вказаним у залізничній накладній.

При зовнішньому огляді розвантажувальних бункерів у кожному з двох оглянутих вагонів експертом встановлено: у третьому розвантажувальному бункері (від сходів вагона) в місці прилягання лінія кришки до корпусу бункера виявлено наявність зазорів (щілин) забитих шматками поліпропілена яскравого жовтого кольору та затиснутими зернами кукурудзи, а саме: у вагоні № 95777652 розвантажувальний люк з протилежної сторони від штурвалів, у вагоні № 95777751 розвантажувальний люк зі сторони штурвалів вагона.

При знятті ЗПП у присутності експерта та розкритті верхніх завантажувальних люків та огляді поверхні і місткості вантажу встановлено: між третім та четвертим від сходів вагона завантажувальними люками с конусоподібні поглиблення вантажу у вигляді воронки (порожнини), з чітко позначеною смугою характерною для стікаючого вантажу вниз, у бік третіх розвантажувальних бункерів з наявністю шматків поліпропілена та затиснутих зерен кукурудзи.

В п. 14 акту експертизи від 25.02.2021р. експертом викладений наступний висновок: при зважуванні і огляді залізничних вагонів № 95777652, № 95777751, завантажених зерном кукурудзи, фактична загальна маса нетто складає 117100 кг, що на 17500 кг менше проти даних, вказаних у залізничній накладній.

Згідно акту експертизи № 120-0170 від 25 лютого 2021р. кількість відсутньої продукції було виявлено шляхом зважування вагонів на вагах вагонних для статичного зважування 150 ВВС-2-1-13.5, заводський номер 1139, повірених 09.10.2020р.

Як вбачається з довідки ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» № 306 від 15.03.2021р., на терміналі ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» для експортера ТОВ «Торговий дім «Сокар Україна» в квоту компанії POSCO International Corporation від вантажовідправника ТОВ «Спецметтранс» були вивантажені залізничні вагони із кукурудзою, українського походження, врожаю 2020 року у кулькості 317150 кг.

Відповідно до договору № 07/10/20-3 на транспортне-експедиційне обслуговування від 07.10.2020р., укладеного між ТОВ «Компанія Грано», як експедитором, та ТОВ «Біоенерджі-Вінниця», екпедиторзобов`язався за плату та за рахунок клієнта організувати надання транспортно-екпедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, зокрема, кукурудзи 3 кл. за маршрутом: ст. Рубанка Півд.зал. - ст. Миколаїв-вант Од.зал. протягом лютого 2021р. (додаткова угода № 6 від 17.02.2021р. до договору № 07/10/20-2).

В свою чергу, між ТОВ «Спецметтранс» (експедитор) та ТОВ «Компанія Грано» укладено договір № 15-11 на транспортне-експедиційне обслуговування від 15.11.2018р., а також додаткового угоду № 33 від 17.02.2021р. до вказаного договору, з якої вбачається лише зобов`язання ТОВ «Спецметтранс» виконати оплати залізничного тарифу запірно-пломбувальних пристроїв, додаткових зборів на 15 вагонів по ст. Рубанка Півд.зал. в розмірі 237060,30 грн. протягом лютого 2021р.

Згідно з довідкою ТОВ «Спецметтранс» від 01.03.2021р. №1, яка підписана директором та головним бухгалтером товариства, вартість однієї тони вантажу кукурудзи, що було прийнято до перевезення та відправлено зі станції Рубанка за накладною №44956654 від 17.02.2021р. складала 8695,02 грн. в т.ч. ПДВ.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

В частині 1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити /реалізувати/ своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до вимог ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Зобов`язана сторона має право відмовитися від виконання зобов`язання у разі неналежного виконання другою стороною обов`язків, що є необхідною умовою виконання.

Статтями 610, 611 Цивільного Кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Уклавши його у спрощеній формі, сторони набули низку прав та зобов`язань.

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Положення ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачають, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є умови про предмет договору, а також ті, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

В силу вимог ч. 1 ст. 918 Цивільного кодексу України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 920 Цивільного Кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст. 623 Цивільного Кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 908 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч. 2, 3 ст. 308 ГК України).

Згідно з ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, у разі втрати або нестачі вантажу перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Статтею 3 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України «Про транспорт», Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про залізничний транспорт» підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457 затверджено Статут залізниць, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно ст. 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Разом з тим згідно із ст. 8 Статуту залізниць перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

Згідно зі ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Упакування, пакетування, тара повинні відповідати вимогам нормативних документів.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 31 Статуту залізниць України, залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. При цьому, придатність рухомого складу (вагонів) для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Згідно зі статтею 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами.

При цьому згідно ст. 37 Статуту залізниць України, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення та п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644, маса вантажу визначається відправником. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф.

Статтею 52 Статуту залізниць України визначено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, зокрема, якщо вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Приписами ст. 113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Положеннями ст. 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно зі ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Підпунктом «б» ст. 130 Статуту залізниць України встановлено, що право па пред`явлення претензій та позовів до залізниць має вантажоодержувач за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Так, у відповідності з ч. 1, 2 ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Порядок складання комерційних актів встановлено Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855.

Відповідно ст. 4 Правил, комерційні акти складаються:

- на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу;

- при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього;

- у разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем; якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона;

- на вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом.

У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби. В акті зазначаються номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Згідно із ст.ст. 7, 8 Правил, недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом. Комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

За приписами ст. 10 вказаних Правил, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Пунктом 16 вказаних Правил складання актів, встановлено, що у разі відмови начальника станції від складання комерційного акта (акта загальної форми) або оформлення акта з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях не загального користування - протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона (контейнера) з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції

Згідно з п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів» від 21 листопада 2000 року № 644, відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення визначено, що договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Факт приймання вантажу до перевезення, завантаженого у вагон (контейнер) відправником, підтверджується підписанням Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, видачу/приймання контейнерів працівниками відправника і залізниці. Вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження окремих розділів Правил перевезення вантажів» від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 0,5 % маси всіх інших вантажів (тобто, в тому числі, для насіння сої).

Відповідно п. 30 Правил видачі вантажів, у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знизилась його вартість, залізниця за власною ініціативою або на вимогу одержувача запрошує експертів бюро товарних експертиз, інспекції якості, ветеринарно-санітарного нагляду або відповідних спеціалістів організацій і підприємств, які не належать до системи Міністерства транспорту. Експертиза провадиться в присутності начальника станції (його заступника або іншого працівника, уповноваженого начальником станції). Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача. Одержувач має право взяти участь у експертизі вантажу. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертом і всіма уповноваженими особами, присутніми при проведенні експертизи. Про проведену експертизу робиться відмітка в комерційному акті. Результати експертизи повинні бути мотивованими з посиланням на нормативно-правові акти, стандарти і не можуть ґрунтуватися на припущенні про причини недостачі, псування або пошкодження вантажу.

Положеннями пунктів 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, встановлено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно п. 3.4 Роз`яснень Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.05.2002 р. № 04-5/601 (із змінами), якщо начальник залізничної станції необґрунтовано відмовився скласти комерційний акт або акт загальної форми, вантажоодержувач має право оскаржити таку відмову в порядку, передбаченому п.16 Правил складання актів, і здійснити приймання вантажу відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Державного арбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 р. № П-7, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України, затвердженої спільним наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України, Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 02.04.1998 р. № 81/38/101/235/122; у разі додержання порядку оскарження відмови начальника станції у складанні зазначених актів вантажоодержувач має право звернутися до залізниці з претензією або позовом, до яких необхідно додати докази оскарження дій начальника залізничної станції та акти приймання вантажу.

Пунктом 3.13 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України «Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» від 29.09.2008 р. N 04-5/225 передбачено, що згідно зі статтею 53 Статуту, пунктом 30 Правил видачі вантажів у разі потреби встановлення розміру або причини недостачі, псування або пошкодження вантажу і суми, на яку знижено його вартість, залізниця за власною ініціативою чи на вимогу одержувача запрошує експертів. Експертиза провадиться в присутності начальника станції, його заступника або іншого уповноваженого начальником станції працівника. Одночасно з викликом експерта станція повідомляє про це одержувача, який має право взяти участь в експертизі вантажу. Якщо станція призначення ухиляється від пред`явлення вантажу до експертизи, у тому числі на письмову вимогу одержувача, останній має право оскаржити таку відмову і сам пред`явити вантаж до експертизи, повідомивши про час її проведення станцію призначення. У разі відсутності доказів такого повідомлення акт експертизи, складений без участі відповідного представника залізниці, не може вважатися належним доказом у господарському спорі.

Згідно з п. 9.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 411 від 20.12.1996, рухомий склад, а також спеціальний самохідний рухомий склад має утримуватися в експлуатації у справному стані, що забезпечує безперебійну роботу, безпеку руху, охорону праці, і своєчасно проходити планово-попереджувальні види ремонту і технічного обслуговування. Запобігання появі несправностей і забезпечення встановлених строків служби рухомого складу має бути головним у роботі осіб, відповідальних за його технічне обслуговування і ремонт.

Пунктом 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України передбачено, що забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

При цьому відповідно до п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, повідомленням про укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 99-42100958/2020-0001 від 22.06.2020р. Акціонерне товариство «Українська залізниця» засвідчило прийняття від Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» заяви про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та присвоїла код відправника/одержувача - 1602, код платника - 8133067 та відкрила особистий рахунок з ідентичним номером.

Так, відповідно до залізничної накладної № 44956654 від 17.02.2021 року зі ст. Рубанка Південної залізниці до ст. Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці було відправлено зерно кукурудзи у вагонах №№ 95063616, 95465076, 95777751, 95777108, 95777652. Одержувачем вантажу є ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів».

Отже, саме в цей час, відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоотримувачу, в силу приписів п. 110 Статуту залізниць України, було покладено на залізницю, тобто відповідача.

У залізничній накладній № 44956654 в графі 28 вказано, що завантаження вантажу у вагони №№ 95063616, 95465076, 95777751, 95777108, 95777652 здійснювалося вантажовідправником, а відповідно до вимог ч. 3 ст. 308 ГК України, яка кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 917 ЦК України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обов`язку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за №861/5082, а також у ст. 32 Статуту залізниць України, згідно з якою, навантаження вантажу здійснюється відправником з виконанням Технічних умов.

При цьому згідно ст. 37 Статуту залізниць України, п. 5 Правил приймання вантажів до перевезення та п. 1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644, маса вантажу визначається відправником. Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф.

Наразі матеріали справи свідчать, що залізниця прийняла вантаж без будь-яких застережень.

Так, відповідно до залізничної накладної № 44956654 завантаження вагонів №№ 95777751, 95777652 проводилося засобами і силами відправника вантажу, тобто позивачем, ним же самостійно було визначено масу вантажу перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці.

Вантаж прибув на станцію Миколаїв-Вантажний Одеської залізниці 21.02.2021р., зокрема, з даних у графі № 53 накладної № 44956654 вбачається, що вантаж отримано одержувачем 21.02.2021р. о 15:07 згідно довіреності № 1 від 01.01.2021р., при цьому у пам`ятці № 508 про подавання вагонів зазначено, що вагони №№ 95777751, 95777652 видано 21.02.2021р. о 23:30.

Так, 21.02.2021р. вагони №№ 995063616, 95465076, 95777751, 95777108, 95777652 на станції Миколаїв-Вантажний були подані під вивантаження на під`їздну колію ПрАТ «Київ Дніпровське МППЗТ», що підтверджується пам`яткою № 508, при цьому пам`ятка підписана представником вантажовласника без жодних зауважень.

ПрАТ «Миколаївський комбінат хлібопродуктів» звернулося до відповідача з листами № 207 та № 208, в яких зазначено про виявлення невідповідності маси вантажу у вагонах № 95777652 та № 95777751 лише 22.02.2021р., тобто після одержання вантажу.

Водночас, слід зазначити, що за правилами ст. 129 Статуту та ст. 2 Правил складання актів, комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеними у транспортних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. При цьому, такі обставини можуть бути виявлені, як залізницею, так і одержувачем чи відправником вантажу. Форму такого акта визначено у додатку 1 до Правил складання актів.

Наразі, як вбачається з матеріалів справи комерційні акти № 415207/76 та № 415207/77 були складені 24.02.2021р., тоді як вантаж отриманий одержувачем 21.02.2021р., тобто вже після видачі вагонів представнику вантажовласника, а саме через 3 доби.

В процесі розгляду справи судом з`ясовано, що комерційні акти № 415207/76 та № 415207/77 від 24.02.2021р. було підписано вантажоодержувачем без будь-яких зауважень, при цьому, в розділі Д вказаних комерційних актів зазначено, що вагони прибули технічні справні згідно технічних актів №№ 19, 20 від 24.02.2021р. та усі ЗПП вантажовідправника цілі.

При цьому доказів того, що комерційі акти № 415207/76 та № 415207/77 від 24.02.2021р. були оформлені з порушеннями, оскільки доказів подання про це письмової скарги в порядку п. 16 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 р. № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за №567/6855, начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції матеріали справи не містять. Відтак, комерційні акти у розумінні статей 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України є належними та допустимими доказами, які засвідчують факт прибуття вагонів у технічно та комерційно справному стані.

Отже, зважаючи на той факт, що на момент прийняття вищезазначених вагонів на під`їзній колії о 23 год. 30 хв. 21.02.2021 року уповноваженою особою вантажовласника вантаж було прийнято без заперечень та зауважень, з моменту прийняття вантажу і до моменту виявлення нестачі пройшов значний проміжок часу, суд приходить до висновку про забезпечення збереження відповідачем ввіреного йому вантажу з моменту його завантаження на станції Рубанка до моменту його прийняття уповноваженою особою вантажоодержувача - Григорчуком В.С., а відтак суд зауважує щодо недоведенння вини Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» у порушенні господарських зобов`язань перед позивачем.

Між тим, наявний в матеріалах справи акт експертизи № 120-0170, яким встановлено нестачу вантажу, не містить підпису представника залізниці, що є порушенням вимог Статуту залізниць України та Правил складання актів. При цьому, позивач не тільки не використовував своє право на звернення до начальника станції призначення для запрошення експертів бюро товарних експертиз, але і не звернувся, згідно п. 30 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р., до експертів бюро товарних експертиз для встановлення причин і розміру недостачі. Наразі докази, що підтверджують неможливість втрати вантажу під час перебування вагонів на залізничній під`їзній колії (місце проведення розвантаження) в матеріалах справи відсутні.

Наразі господарський суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази повідомлення відповідача про дату та час прийняття позивачем вантажу по масі зі спірних вагонів № 95777652, № 95777751 за участю експертів Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області.

Відтак, господарський суд наголошує на тому, що наявний в матеріалах справи акт експертизи № 120-0170, яким встановлено нестачу вантажу, складено без участі представника залізниці та з врахуванням відсутності в матеріалах справи документальних доказів на підтвердження звернення вантажоодержувача до залізниці з письмовою вимогою про призначення відповідної експертизи, не можна вважати зазначений акт експертизи належним доказом на підтвердження вимог позову, зважаючи також на відсутність в матеріалах справи письмового повідомлення залізниці про проведення відповідної експертизи із зазначенням дати, місця та часу здійснення експертних досліджень. Між тим, докази, що підтверджують неможливість втрати вантажу під час перебування вагонів на залізничній під`їзній колії (місце проведення розвантаження) в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, суд доходить до висновку щодо невідповідності вказаного акту вимогам діючого законодавства, що регулює підстави для майнової відповідальності відповідача. При цьому, як вбачається із комерційних актів №№ 415207/76, 415207/77 від 24.02.2021р., а саме в розділі Е «Висновок експертизи», відсутні зазначення про проведену експертизу.

Як унормовано у ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки людини нормою права.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 року зі справи № 3-72гс12).

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, факт того, що нестача вантажу з вини відповідача або з незалежних від нього причин позивачем в суді не доведено, суд доходить висновку, що втрата вантажу не свідчить про неналежне виконання зобов`язань щодо перевезення вантажу та не є підставою для настання господарсько-правової відповідальності для залізниці.

Як було зазначено раніше судом, у відповідності до ч. 2 ст. 308, ч. 3 ст. 310 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення та припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення. В той же час, згідно ч. 1 ст. 110 Статуту залізниць України та ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

З огляду на зазначені вище норми закону, презумпція вини перевізника у даному випадку не є безумовною обставиною, оскільки знову ж таки, спірний вантаж було прийнято вантажоодержувачем в установленому законом порядку без зауважень та заперечень, відтак доводи позивача в цій частині не приймаються судом до уваги.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

У відповідності до ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач повинен подати докази разом з поданням відзиву на позов.

Всупереч наведеним нормам, позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів наявності вини у незбереженні вантажу залізницею у період з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі вантажоодержувачу.

На підставі викладеного, суд не вбачає підстав щодо покладення відповідальності за втрату вантажу на залізницю з огляду на положення п. «а» ст. 111 Статуту залізниць України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази того, що втрата вантажу сталася з вини залізниці.

Враховуючи усе вищенаведене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» про відшкодування збитків, завданих нестачею вантажу при перевезенні вантажу залізницею, в сумі 146311,10 грн. є необґрунтованими, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Згідно з п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 79, 86, 129, 233, 237 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові - відмовити повністю.

2. Судові витрати по справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецметтранс» (вул. Кривалівська, № 7, м. Черкаси, 18005, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11 жовтня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський