ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" жовтня 2021 р. м. Рівне

Справа № 918/351/21(918/849/21)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., розглянувши заяву розпорядника майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України - арбітражного керуючого Захарка Івана Ігоровича від 30.09.2021 р. про забезпечення позову,

без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Рівненської області знаходиться справа № 918/351/21 про банкрутство Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України.

У жовтні 2021 року розпорядник майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України - арбітражний керуючий Захарко Іван Ігорович звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою від 30.09.2021 р. до Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю "Коростень-Агро", в якому просить: визнати недійсним договір про обробіток землі № 22/03 від 22.03.2021 р., укладеного між Державним підприємством "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коростень-Агро".

Одночасно із позовною заявою від 30.09.2021 р. надійшла заява від 30.09.2021 р. про забезпечення позову, в якій розпорядник майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України - арбітражний керуючий Захарко Іван Ігорович, посилаючись на ст. 137-138 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Коростень-Агро" вчиняти будь-які дії щодо відчуження третім особам щодо урожаю сої, який знаходиться на земельних ділянках з наступними кадастровими номерами: :01:005:1145 (234,1 га), 0:01:001:222 (44,7 га), :04:013:0208 (47,5 га), :01:013:0209 (37,6 га), :01:004:0236 (222,9 га), :01:001:0236 (133,4 га), :01:001:0224 (212,1 га), :04:013:0303 (404,0 га), :07:001:0130 (209,3 га), :05:017:1480 (149,0 га), всього 1694,6 га, та, які належать Державному підприємству "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України на підставі державного акту на право постійного користування землею, розташованих на території Рівненського району Рівненської області, з межами населених пунктів до винесення судом рішення у даній справі;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Коростень-Агро" у разі збору врожаю сої на зазначених земельних ділянках - зберігати зазначене майно до вирішення справи;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Коростень-Агро" у разі збору врожаю сої на зазначених земельних ділянках - надавати доступ до зазначеного майна представникам Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України, розпоряднику майна боржника, представникам Національної академії аграрних наук України з метою перевірки його збереження та проведення інвентаризації.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначає, що 22 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коростень-Агро" (далі - сторона-1) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України (далі - сторона-1) був укладений договір № 22/03 про обробіток землі (далі - договір), відповідно до умов якого сторони за даним договором зобов`язуються займатись вирощуванням сільськогосподарської продукції на земельних ділянках загальною площею 1694,6 га, з кадастровими номерами, площами та розташуванням по плану згідно Додатку № 1, які розташовані на території Рівненського району Рівненської області, за межами населених пунктів, які належать стороні-1 на підставі державного акту на право постійного користування землею (далі - земельні ділянки). Сторона-1 за даним договором зобов`язується: надати земельні ділянки, визначені п. 1.1. цього договору та в Додатку № 1, для посіву на них сільськогосподарських культур стороною-2 (п. 2.1.1. Договору). Відповідно до Акту приймання-передачі до договору від 22.03.2021 р. на виконання договору про обробіток землі № 22/03 від 22.03.2021 р., підписаного з боку обох сторін, сторона-1 передала на період тривання обробітку землі, а сторона-2 прийняла земельні ділянки загальною площею 1694,6 га, з кадастровими номерами, площами та розташуванням по плану згідно Додатку № 1, які розташовані на території Рівненського району Рівненської області, за межами населених пунктів, які належать стороні-1 на підставі державного акту на право постійного користування землею, а саме земельні ділянки з наступними кадастровими номерами: :01:005:1145 (234,1 га), 0:01:001:0222 (44,7 га), :04:013:0208 (47,5 га), :01:013:0209 (37,6 га), :01:004:0238 (222,9 га), :01:001:0236 (133,4 га), :01:001:0224 (212,1 га), :04:013:0303 (404,0 га), :07:001:0130 (209,3 га), :05:017:1480 (149,0 га), всього 1694,6 га. На думку заявника, Товариство з обмеженою відповідальністю "Коростень-Агро" має намір найближчим часом вилучити урожай, який знаходиться на земельних ділянках, перелічених вище та, що належать стороні-1 на підставі державного акту на право постійного користування землею з метою його продажу, або іншого використання у власних цілях, на підставі договору, який містить ознаки недійсності, про що подано позов. Отже, зважаючи на викладені вище обставини, заявник зазначає про необхідність накладення обмежень щодо вчинення таких дій, оскільки невжиття таких заходів в подальшому може істотно ускладнити подальше забезпечення інтересів державного підприємства у разі задоволення позову та визнання договору недійсним, що суперечить інтересам підприємства боржника та його кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 та 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви, наведеного заявником в обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, суд не встановив підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Наведених у заяві пояснень та доданих до заяви доказів достатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 137 ГПК України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

За п. 2 частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки, заявник не надав жодного доказу на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення його позову, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч. 8 ст. 140 ГПК України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви розпорядника майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України - арбітражного керуючого Захарка Івана Ігоровича від 30.09.2021 р. про забезпечення позову.

Витрати по сплаті судового збору за подання заяви від 30.09.2021 р. про забезпечення позову до його подання покладаються судом на заявника.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 139, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви розпорядника майна Державного підприємства "Дослідне господарство "Білокриницьке" Інституту сільського господарства Західного Полісся Національної академії аграрних наук України - арбітражного керуючого Захарка Івана Ігоровича від 30.09.2021 р. про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала згідно частини 2 статті 235 ГПК України підписана та набрала законної сили 4 жовтня 2021 року та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Політика Н.А.