ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

30 вересня 2021 року Справа № 902/752/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Маціщук А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ільчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Фермерського господарства "Інтер Агро"

на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021

(ухвалену о 17:09 год. у м. Вінниця)

у справі № 902/752/21 (суддя Нешик О.С.)

за заявою Фермерського господарства "Інтер Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт"

про забезпечення позову

за участю представників сторін:

від Фермерського господарства "Інтер Агро" - Киришов О.В.;

від Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" - Пинзарь І.В.

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Інтер Агро" звернулося до Господарсько суду Вінницьокї області із заявою про забезпечення майбутнього позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за відповідачем, шляхом накладення арешту на урожай 2021 року, що знаходиться на земельних ділянках, згідно визначеного в заяві переліку, з одночасною передачею врожаю на зберігання позивачу та забороною відповідачу здійснювати на них господарську діяльність.

Заява, що надійшла, вмотивована тим, що Фермерському господарству "Інтер Агро" на підставі договорів оренди землі, укладених з власниками земельних ділянок, належить право користування низкою земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області.

Заявник посилається на довідку з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ФГ "Інтер Агро", номер інформаційної довідки: 266588950 від 20.07.2021.

За твердженнями заявника, єдиним засновником (учасником) даного фермерського господарства був ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час спадщина на Фермерське господарство "Інтер Агро" як цілісний майновий комплекс на ім`я спадкоємиці малолітньої дочки померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не переоформлена, однак на управління вказаним спадковим майном 25.03.2021, укладено договір між державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевичем Олегом Івановичем та ОСОБА_3 . Фермерське господарство "Інтер Агро" на даний час продовжує здійснювати свою діяльність.

У березні 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з`явились записи про зареєстроване право суборенди на вищевказані земельні ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" на підставі договорів суборенди землі, ніби то укладених та підписаних від імені ФГ "Інтер Агро" за життя ОСОБА_1 .

Заявник в заяві стверджує, що Наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2021 за №1770/5 скасовані рішення, прийняті державним реєстратором Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про реєстрацію права суборенди на вищевказані земельні ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт". Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" в липні 2021 року повторно зареєструвало право суборенди на ці ж самі земельні ділянки за собою в іншого державного реєстратора.

В зв`язку з цим Фермерське господарство "Інтер Агро" має намір звернутися до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні вказаними земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за товариством "Зернофарт".

Заявник стверджує, що на орендованих земельних ділянках загальною площею 80,7551 га, знаходяться вирощений ним майбутній урожай соняшника 2021 року; на земельних ділянках загальною площею 72,2696 га знаходиться майбутній урожай пшениці 2021 року; на земельних ділянках загальною площею 18,7550 га знаходиться майбутній урожай кукурудзи 2021 року. На думку заявника, Фермерське господарство "Інтер Агро" має право на збір зазначеного урожаю 2021 року.

Разом з тим, 20.07.2021 сільськогосподарська техніка за дорученням та в присутності комерційного директора ТОВ "Зернофарт" Чернявського Віталія Миколайовича розпочала збір урожаю пшениці, зокрема з земельної ділянки з кадастровим номером :05:0182. Товариство посилається на те, що воно є законним користувачем вказаних земельних ділянок на підставі договорів суборенди землі, зареєстрованих 12-13 липня 2021 року.

Заявник обґрунтовує подану заяву тим, що має підстави побоюватись можливого збирання та реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" вирощеного ним врожаю, який знаходиться на орендованих господарством земельних ділянках. Просить суд забезпечити майбутній позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за даним Товариством.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі № 902/752/21 було відмовлено в задоволенні заяви Фермерського господарства "Інтер Агро" про забезпечення позову.

При постановлені вказаною ухвали суд першої інстанції виходив з того, що має намір подати позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди.

Суд вказав, що забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Позовні вимоги, з якими позивач має намір звернутися з позовом до суду, а саме - усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди, - не співвідноситься із таким заходом забезпечення позову, як накладення арешту на майбутній урожай з передачею його заявнику на зберігання. Заявник не підтвердив суду, що його матеріально-правові вимоги стосуються того предмету, на який він просить накласти арешт. Предметом майбутнього позову не є матеріально-правова вимога щодо урожаю.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що невжиття заходів позову, які просить заявник, жодним чином не утруднить виконання судового рішення у випадку прийняття судом рішення про задоволення вимог позивача про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за відповідачем.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Фермерське господарство "Інтер Агро", в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі №902/752/21 та постановити нове судове рішення, яким заяву Фермерського господарства "Інтер Агро" про забезпечення позову задоволити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник зазначає таке.

Між Фермерським господарством "Інтер Агро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" фактично виник спір щодо права користування земельними ділянками сільськогосподарського призначення на території Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області.

Відповідно до ст. 25 Закону України "Про оренду землі" ФГ "Інтер Агро", як орендар земельних ділянок має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі та отримувати продукцію і доходи.

У п. "б" ч.1 ст. 95 ЗК України закріплено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Вважає, що право на збір урожаю з земельної ділянки є складовою частиною права на користування нею.

Вказує, що при розгляді заяви про забезпечення майбутнього позову про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками шляхом повернення їх в користування ФГ "Інтре Агро" та скасування державної реєстрації права суборенди на них за ТОВ "Зернофарт" підлягав доказуванню не факт чинності чи не чинності права суборенди вказаного товариства на земельні ділянки на час розгляду такої заяви, а факт наявності обставин, що можуть утруднити чи унеможливити виконання майбутнього судового рішення, за умови ухвалення його на користь нашого господарства.

У зв`язку з цим, заявником була надана в якості доказу Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ФГ "Інтер Агро", номер інформаційної довідки: 266588950 від 20.07.2021, якою підтверджується як факт наявності права на користування земельними ділянками на час посіву, вирощування та дозрівання урожаю вищевказаних сільськогосподарських культур саме за нашим господарством, так і факт відсутності такого права на той час у Товариства "Зернофарт" .

Факт вирощування урожаю вказаних сільськогосподарських культур заявником також підтверджувався доказами.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів позову, які просить заявник, жодним чином не утруднить виконання судового рішення у випадку прийняття судом рішення про задоволення вимог позивача про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за відповідачем не має основи ні в законі, ні в матеріалах справи, є необґрунтованим та спростовується наявними у справі доказами.

Суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про необхідність розгляду заяви про забезпечення майбутнього позову в судовому засіданні.

Місцевий господарський суд не запропонував заявнику надати додаткові докази та пояснення та не довів до його відома зміст ухвали від 23.07.2021, не вжив заходів для надсилання чи направлення її копії, зокрема на зазначену в заяві про забезпечення електронну адресу.

Натомість суд вжив належних заходів для вручення копії вказаної ухвали ТОВ "Зернофарт" та запропонував саме їм надати додаткові пояснення та докази і такі пояснення були подані.

Крім того, суд жодним чином не обґрунтував, чому він призначив нашу заяву про забезпечення майбутнього позову до судового розгляду поза межами визначеного процесуальним законом дводенного строку для її розгляду, а саме через тиждень після надходження заяви про забезпечення.

Таким чином, на думку заявника, суд не тільки знівелював саму суть та мету для вжиття заходів забезпечення, оскільки фактично попередив майбутнього відповідача про можливість та час вжиття таких заходів, а і прямо сприяв вчиненню цим товариством незаконних дій, оскільки від часу подачі заяви про забезпечення та до часу розгляду судом, тобто від 22.07.2021 по 29.07.2021, ТОВ "Зернофарт" встигло зібрати весь урожай озимої пшениці вирощений скаржником.

За наведеного зазначає, що неправильність установлення судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів та, як наслідок, неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин виниклих правовідносин вкупі з грубим порушенням порядку розгляду такої заяви призвело до постановления помилкової ухвали про відмову в забезпеченні майбутнього позову.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" надійшов відзив на апеляційну скаргу Фермерського господарства "Інтер Агро", в якому вважає, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, такою, що прийнята за правильного та повного з`ясування обставин забезпечення позову.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги зазначає, що ФГ "Інтер Агро" має намір звернутись до Господарського суду Вінницької області з позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення в користування позивачеві та як похідна вимога - скасування державної реєстрації прав, проведеної на підставі неукладеного договору.

При цьому, при обґрунтуванні підстав необхідності застосування судом заходів забезпечення позову, заявник вказує, що саме його господарство має право на збір урожаю 2021 року, посіяного і пророщеного на спірних земельних ділянках.

Позовна вимога про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення в користування позивачеві по своїй суті є негаторним позовом.

Таким чином, за умови пред`явлення ФГ "Інтер Агро" негаторного позову, забезпечення позову має запобігати унеможливленню відновлення права володіння та користування (усунення перешкод в їх здійсненні), а не бути спрямованим на заволодіння іншим майном (урожаєм). Окрім того, урожай, що вирощується на земельних ділянках, які зазначає ФГ "Інтер Агро" в Заяві про забезпечення позову не виступає предметом позову.

Скаржник зазначає, що вважає право на збір урожаю з земельної ділянки складовою частиною права на користування нею. В той же час, наразі, відповідно до укладених договорів суборенди, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, правом користування земельною ділянкою наділене саме ТОВ "Зернофарт", а спосіб забезпечення позову спрямований не на реальне гарантування можливості виконання рішення суду, а на здійснення заявником, всупереч укладеним правочинам, одного з видів користування землею - права на урожай.

Судом першої інстанції в ухвалі від 23.07.2021 зазначено, що враховуючи, що наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

З часу подачі заяви про забезпечення позову - 22.07.2021 ФГ "Інтер Агро" так і не подало позовну заяву до ТОВ "Зернофарт" з тим предметом і підставами, на які посилається в заяві про забезпечення позову.

За наведеного, просить в задоволенні апеляційної скарги Фермерського господарства "Інтер Агро" відмовити, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 залишити без змін.

В судовому засіданні Північно-західного апеляційного господарського суду 30.09.2021 представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскарженого рішення було порушено норми матеріального та процесуального права, не надано оцінки всім обставинам справи. З огляду на вказане, вважає, що ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі № 902/752/21 слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким заяву Фермерського господарства "Інтер Агро" про забезпечення позову задоволити в повному обсязі.

Представник ТОВ "Зернофарт" в судовому засіданні заявив, що з доводами скаржника не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржене ухвалу такою, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників ФГ "Інтер Агро" та ТОВ "Зернофарт", перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при постановлені ухвали норм процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржену ухвалу залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 22.07.2021 на адресу суду надійшла заява Фермерського господарства "Інтер Агро" про забезпечення майбутнього позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за відповідачем, шляхом накладення арешту на урожай 2021 року, що знаходиться на земельних ділянках, згідно визначеного в заяві переліку, з одночасною передачею врожаю на зберігання позивачу та забороною відповідачу здійснювати на них господарську діяльність (т. 1, а. с. 1-182).

Обґрунтовуючи вказану заяву, ФГ Інтер Агро зазначає, що йому на підставі договорів оренди землі, укладених з власниками земельних ділянок, належить право користування низкою земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області.

Заявник посилається на довідку з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ФГ "Інтер Агро", номер інформаційної довідки: 266588950 від 20.07.2021.

За твердженнями заявника, єдиним засновником (учасником) даного фермерського господарства був ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час спадщина на Фермерське господарство "Інтер Агро" як цілісний майновий комплекс на ім`я спадкоємиці малолітньої дочки померлого - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не переоформлена, однак на управління вказаним спадковим майном 25.03.2021, укладено договір між державним нотаріусом Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Карасевичем Олегом Івановичем та ОСОБА_3 . Фермерське господарство "Інтер Агро" на даний час продовжує здійснювати свою діяльність.

У березні 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно з`явились записи про зареєстроване право суборенди на вищевказані земельні ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" на підставі договорів суборенди землі, ніби то укладених та підписаних від імені ФГ "Інтер Агро" за життя ОСОБА_1 .

Заявник в заяві стверджує, що Наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2021 за №1770/5 скасовані рішення, прийняті державним реєстратором Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про реєстрацію права суборенди на вищевказані земельні ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт". Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" в липні 2021 року повторно зареєструвало право суборенди на ці ж самі земельні ділянки за собою в іншого державного реєстратора.

В зв`язку з цим Фермерське господарство "Інтер Агро" має намір звернутися до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні вказаними земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за товариством "Зернофарт".

Заявник стверджує, що на орендованих земельних ділянках загальною площею 80,7551 га, знаходяться вирощений ним майбутній урожай соняшника 2021 року; на земельних ділянках загальною площею 72,2696 га знаходиться майбутній урожай пшениці 2021 року; на земельних ділянках загальною площею 18,7550 га знаходиться майбутній урожай кукурудзи 2021 року. На думку заявника, Фермерське господарство "Інтер Агро" має право на збір зазначеного урожаю 2021 року.

Разом з тим, 20.07.2021 сільськогосподарська техніка за дорученням та в присутності комерційного директора ТОВ "Зернофарт" Чернявського Віталія Миколайовича розпочала збір урожаю пшениці, зокрема з земельної ділянки з кадастровим номером :05:0182. Товариство посилається на те, що воно є законним користувачем вказаних земельних ділянок на підставі договорів суборенди землі, зареєстрованих 12-13 липня 2021 року.

Заявник обґрунтовує подану заяву тим, що має підстави побоюватись можливого збирання та реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" вирощеного ним врожаю, який знаходиться на орендованих господарством земельних ділянках. Просить суд забезпечити майбутній позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за таким Товариством.

Як зазначено вище, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі № 902/752/21 було відмовлено в задоволенні заяви Фермерського господарства "Інтер Агро" про забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновкам и суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Суд констатує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вище вказано, що в заяві про забезпечення позову вказується про намір ФГ "Інтер Агро" подати позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди.

При цьому забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Позовні вимоги, з якими позивач має намір звернутися з позовом до суду, а саме - усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди, - не співвідноситься із таким заходом забезпечення позову, як накладення арешту на майбутній урожай з передачею його заявнику на зберігання. Заявник не підтвердив суду, що його матеріально-правові вимоги стосуються того предмету, на який він просить накласти арешт. Предметом майбутнього позову не є матеріально-правова вимога щодо урожаю.

В класифікації об`єктів права власності посіви та врожай є речами, а по відношенню до земельної ділянки вони є плодами. Як вбачається зі статті 189 Цивільного кодексу України, продукцією, плодами та доходами є все, що виробляється, добувається, одержується з речі або приносяться річчю. Відповідно до статті 775 Цивільного кодексу України наймачеві належить право власності на плоди, продукцію, доходи, одержані ним у результаті користування річчю, переданою в найм.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 95 Земельного кодексу України, землекористувач має право на посіви та насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, в липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" зареєструвало право суборенди земельними ділянками, визначеними в заяві. На час розгляду заяви, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" зареєстровано право суборенди земельних ділянок.

Відповідно до статті 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно статтей 316, 321, 328 Цивільного кодексу України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Правомірність набуття такого права не є предметом судового дослідження під час розгляду заяви про забезпечення позову, а може бути досліджено судом у разі подачі позову.

Тому при вирішенні заяви про забезпечення позову, слід виходити із наявних, тобто актуальних та не спростованих, а зареєстрованих у встановленому порядку речових прав.

В той же час, заявник не надав суду доказів, що права суборендаря на земельні ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю "Зернофарт" є не чинними.

Суд зазначає, що невжиття заходів позову, які просить заявник, жодним чином не утруднить виконання судового рішення у випадку прийняття судом рішення про задоволення вимог позивача про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками та скасування державної реєстрації права суборенди за відповідачем.

При цьому звертаючись з заявою про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на посіви на урожаї сільськогосподарських культур, заявник належним чином не обґрунтував, з посиланням на відповідні докази, та не довів того, що такі заходи узгоджуються з предметом позову. Фермерським господарством "Інтер Агро" не доведено, що невжиття саме таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Натомість враховуючи предмет арешту, вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, може мати, значні фінансові втрати для відповідача, неспівмірні з предметом майбутнього позову.

Також, суд бере до уваги, що за приписами ч. 3 ст. 138 ГПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, якщо інші строки не встановлено законом, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В той же час, такий позов пред`явлено лише 23.09.2021, що підтверджується відміткою суду першої інстанції на позовній заяві у справі № 902/955/21.

Окрім того, із Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.09.2021 у справі № 902/955/21 таку позовну заяву залишено без руху.

Доводи представника скаржника, що такий позов має бути пред`явлений протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, спростовуються тим, що уточнення "з дня постановлення ухвали про забезпечення позову" відноситься саме до заяв про арешт морського судна, а не до всіх заяв про забезпечення позову.

Поруч з наведеним суд бере до уваги, що за змістом статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Поняття "майно" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації певного блага у внутрішньому праві країни. Згідно з Конвенцією, інші права та інтереси є активами, тому можуть вважатися "правом власності", а відтак і "майном".

Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011 (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, "Кривенький проти України" від 16.02.2017 (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).

Європейський суд з прав людини неодноразово констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б один із зазначених критеріїв сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.

Втручання держави у право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

За наведеного суд апеляційної інстанції констатує, що вжиття заходів забезпечення позову за відсутності достатньо обґрунтованого припущення, підтвердженого належними та допустимим доказами, стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову, буде мати наслідком безпідставне втручання у право мирного володіння майном, тобто порушенням ст. 1 Конвенції.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Щодо включення скаржником до апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 23.07.2021 у справі №902/752/21, заперечень на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі №902/752/21, суд вказує таке.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі №902/752/21 (т. 1, а. с. 184-185) серед іншого призначено розгляд заяви в судовому засіданні з викликом сторін на 27.07.2021 на 16 год. 00 хв., запропоновано ТОВ "Зернофарт" до призначеного судового засідання надати суду письмові пояснення з приводу обставин, викладених у заяві про вжиття заходів забезпечення (з відповідними доказами в обґрунтування).

Апеляційний господарський суд зазначає, що за приписами ч. 4 ст. 140 ГПК України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Тобто, призначення судового засідання для розгляду відповідної заяви є правом суду, яким він користується на своє внутрішнє переконання, з метою повного та всебічного розгляду заяви про забезпечення позову.

Тому, відповідні доводи апеляційної скарги не приймаються судом до уваги, а також, не можуть бути підставою для скасування ухвали Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі №902/752/21.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі №902/752/21 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Фермерського господарства "Інтер Агро" - без задоволення.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Інтер Агро" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 29.07.2021 у справі №902/752/21 - без змін.

2. Справу № 902/752/21 надіслати Господарському суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "04" жовтня 2021 р.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Мельник О.В.