ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Справа № 906/429/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Дужич С.П.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Житомирська пересувна механізована колона №6" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.07.2021р. (повний текст - 12.07.2021р.) у справі №906/429/21 (суддя Прядко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

до Приватного акціонерного товариства "Житомирська пересувна механізована колона №6"

про стягнення 21853,59 грн

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до ч.13 ст.8, ч.3 ст.252 та ч.ч.2, 10 ст.270 ГПК України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.07.2021р. у справі №906/429/21 задоволено позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" до Приватного акціонерного товариства "Житомирська пересувна механізована колона №6" та стягнуто з відповідача на користь позивача 21853,59грн - страхового відшкодування, 2270,00грн - судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Приватне акціонерне товариство "Житомирська пересувна механізована колона №6" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№3400/21 від 11.08.2021р.).

В скарзі апелянт, зокрема, звертає увагу, що відповідно до абз.2 ст.18 Закону України «Про страхування» договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.

Тому, для з`ясування правомірності проведення відшкодування відповідач запросив у позивача у відповіді на претензію (вих.№4 від 05.01.2020р.) копію квитанції про сплату страхового полісу та інші документи, якими би було підтверджено наявність договірних відносин між позивачем та застрахованою особою взагалі, та документи, якими би підтверджувались вартість ремонтних робіт.

Скаржник не визнає дійсною ремонтну калькуляцію №LE20-2208 від 06.10.2020р. Зазначає, що не був наданий оригінал вказаного документу, а лише завірена позивачем копія, за змістом якої не вбачається, що калькуляція зроблена саме судовим експертом, але ж тільки він має бути виконавцем і визначати вартість проведених ремонтних робіт. Також відсутній оригінал документу, згідно з яким визначені матеріальні збитки, завдані власнику транспортного засобу. Крім цього, в порушення вимог методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р. №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009р.), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003р. за №1074/8395, в ремонтній калькуляції не врахований коефіцієнт фізичного зносу авто (п.3.9 Методики). За свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, рік випуску авто 2015.

На момент звернення до суду, а саме 15.04.2021р., власник транспортного засобу провів ремонтні роботи ТЗ марки «Nissan» Д.Н.З. НОМЕР_1 . Однак, всупереч вимогам законодавства не був представлений акт виконаних ремонтних робіт, а лише рахунок №СА-АН-4147 від 25.09.2020р., який був дійсний до сплати протягом 3 днів.

Звертає увагу, що на момент отримання претензії, а саме - 04.01.2021р., вказаний автомобіль в неремонтованому стані перебував на території підприємства.

На підставі викладеного відповідач просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 12.07.2021р. у справі №906/429/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга надійшла безпосередньо на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду (вх.№3400/21 від 11.08.2021р.).

Листом від 11.08.2021р. №906/429/21/5096/21 матеріали справи витребувано з Господарського суду Житомирської області.

Належним чином оформлені матеріали справи №906/429/21 надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 16.08.2021р. (вх.№6327/21).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.08.2021р. поновлено Приватному акціонерному товариству "Житомирська пересувна механізована колона №6" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 12.07.2021р. у справі №906/429/21 та відкрито апеляційне провадження. Запропоновано позивачу у строк по 06.09.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів відповідачу.

Позивач не скористався правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

17.03.2020р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" (страховик/позивач) та ОСОБА_1 (страхувальник) було укладено договір добровільного комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності експлуатанту наземного транспорту, водія та пасажирів від нещасного випадку №06-07.06.20.00010, за умовами якого було застраховано зокрема транспортний засіб марки "Nissan", державний номерний знак НОМЕР_2 (арк.справи 10-11).

23.09.2020р. в м.Житомирі по вул.Вітрука, 5 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю ТЗ марки "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автонавантажувача марки "Linde" під керуванням працівника Приватного акціонерного товариства "Житомирська пересувна механізована колона №6" (відповідач) ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Корольовського районного суду м.Житомира від 26.10.2020р. у справі №296/8275/20, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху та вчинення ним правопорушення, яке передбачене ст.124 КУпАП.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні 23.09.2020р. адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 340 гривень.

Факт ДТП за участю транспортного засобу "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автонавантажувача марки "Linde" H25T б/н під керуванням ОСОБА_3 підтверджується також довідкою Національної поліції України №271738 від 25.09.2020р. (арк.справи 14).

Згідно вказаного документу власником транспортного засобу - автонавантажувача марки "Linde" H25T є Приватне акціонерне товариство "Житомирська пересувна механізована колона №6".

20.10.2020р. власник транспортного засобу "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ "СК "Перша" із заявою про виплату страхового відшкодування (арк.справи 12-13).

23.09.2020р. ПрАТ "Страхова компанія "Перша" складено акт огляду пошкодженого транспортного засобу - "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 (арк.справи 19).

Відповідно до рахунку №СА-АН-4147 від 25.09.2020р. та ремонтної калькуляції вартість ремонту автомобіля "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 склала 28250,39грн (арк.справи 23-25).

17.11.2020р. ПрАТ "Страхова компанія "Перша" було складено страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування до нього (арк.справи 8-9).

Згідно платіжного доручення №2907 від 19.11.2020р. ПрАТ "Страхова компанія "Перша" здійснило страхове відшкодування в розмірі 21853,59 грн (арк.справи 7).

20.12.2020р. ПрАТ "Страхова компанія "Перша" направила ПАТ "Житомирська пересувна механізована колона №6" претензію №ТР-06-7453 на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу в сумі 21853,59 грн (арк.справи 29), на яку отримали відповідь про невизнання ремонтної калькуляції та страхового акту, так як в графі Застрахований ТЗ зазначені різні марки авто, в ремонтній калькуляції зазначений автомобіль варіанти оснащення КОМБІ, а в страховому акті - легковий. Зазначили також, що в розрахунку суми страхового відшкодування підтверджується проведення ремонту авто, а станом на 04.01.2021 вказаний автомобіль в не ремонтованому стані перебував на території відповідача. Також просив повідомити, чому при проведенні оцінки вартості ремонту не був залучений представник ПАТ "Житомирська пересувна механізована колона №6" (арк.справи 41).

Відповідач суму страхового відшкодування позивачу не сплатив.

Тому, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Перша" звернулося до суду з позовом до ПАТ "Житомирська пересувна механізована колона №6" про стягнення 21853,59 грн страхового відшкодування.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Як встановлено ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно п.3 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Предметом спору у справі, що розглядається, є вимога страховика про стягнення грошових коштів з власника транспортного засобу, у зв`язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено ст.993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Тому, як вірно встановлено судом першої інстанції, до позивача в межах суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до власника автомобіля, що спричинив ДТП.

Постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.10.2020р. у справі №296/8275/20 встановлено, що ДТП спричинено ОСОБА_3 , який керував навантажувача марки "Linde" H25T, який, здійснюючи рух заднім ходом не забезпечив безпечності маневру, не забезпечив бокового інтервалу та скоїв наїзд на транспортний засіб "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Частиною 4 статті 75 ГПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому, факт наявності вини водія ОСОБА_3 , який керував навантажувачем марки "Linde" H25T у спричиненні ДТП є встановленим та не підлягає повторному доведенню.

Власником автонавантажувача марки "Linde" H25T, водій якого спричинив ДТП, є ПрАТ "Житомирська пересувна механізована колона №6".

Наявними в справі доказами підтверджено факт сплати позивачем на користь ОСОБА_4 вартості відновлювального ремонту автомобіля "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 в сумі 21853,59 грн (арк.справи 7).

З огляду на викладене, Господарський суд Житомирської області дійшов вірного висновку, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача 21853,59грн виплаченого потерпілій особі страхового відшкодування є обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Посилання відповідача на те, що страховий акт ТР-06-7453 від 17.11.2020р. та ремонтна калькуляція №LE 20-2208 від 06.10.2020р. про визначення вартості матеріального збитку є недопустимим доказом, оскільки в ньому зазначені різні варіанти оснащення автомобіля, не приймаються до уваги, оскільки марку авто вказано вірно, а з встановлених обставин справи не вбачається наявність якогось іншого автомобіля.

Як вірно відмічено судом першої інстанції, пунктом 5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів визначено, що в разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Отже, виклик заінтересованих осіб на технічний огляд пошкодженого ТЗ є правом, а не обов`язком позивача відповідно до вимог діючої Методики. Поряд з цим, відповідач вказує, що транспортний засіб перебував на його території до 04.01.2021р., тому відповідач мав можливість взяти участь у його огляді.

Крім цього, зазначення відповідачем, що станом на 04.01.2021р. автомобіль "Nissan" д.н.з. НОМЕР_2 перебував на території підприємства відповідача в неремонтованому стані не впливає на розмір страхового відшкодування, адже страховик не зобов`язаний контролювати використання страхувальником суми відшкодування.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши та оцінивши в апеляційному провадженні подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, з огляду на зазначені вище норми, колегія суддів вважає правомірним висновок Господарського суду Житомирської області про задоволення позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша" до Приватного акціонерного товариства "Житомирська пересувна механізована колона №6" та стягнення з відповідача на користь позивача 21853,59грн - страхового відшкодування.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.8, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Житомирська пересувна механізована колона №6" на рішення Господарського суду Житомирської області від 12.07.2021р. у справі №906/429/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.10.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.