ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Харків Справа № 913/515/21

Провадження № 913/515/21

Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум", м. Київ

до фізичної особи-підприємця Бушти Романа Ігоревича, м. Луганськ

про стягнення 129 318 грн 84 коп.

без повідомлення (виклику) сторін

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Бушти Романа Ігоревича про стягнення 3% річних в сумі 36 845 грн 85 коп., інфляційних втрат в сумі 92 472 грн 99 коп., всього 129 318 грн 84 коп.

Позов обґрунтовано тим, що позивач на виконання зобов`язань за договором поставки поставив відповідачу товар на суму 398 000 грн 00 коп., за який відповідач не розрахувався, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення боргу та 3% річних. Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.10.2013 у справі № 913/2351/13 з відповідача стягнуто борг в сумі 398 000 грн 00 коп., 3% річних в сумі 7 818 грн 25 коп. Відповідач виконав зазначене рішення суду 16.07.2021, у зв`язку з чим йому нараховані вказані суми річних та інфляційних у відповідності до розрахунку, доданого до позовної заяви.

Також позивач у позовній заяві повідомив, що попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи складається із сплаченого судового збору в сумі 2 270 грн 00 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 20 000 грн 00 коп.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 09.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/515/21, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті справи.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 ГПК України).

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 09.08.2021 надіслана позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адресу місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус "А", кімната 501, м. Київ, 01042.

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 04.08.2021 № 51 місцезнаходженням відповідача є тимчасово непідконтрольна Україні територія: вул. Побєдоносна, будинок 21, квартира 169, м. Луганськ, 91015, куди Акціонерним товариством "Укрпошта" не здійснюється пересилання поштової кореспонденції.

Відповідно до підпункту 21 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються Законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

За приписами ст. 11 Закону України від 12.08.2014 № 1632-VII "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (з посиланням на веб-адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії. З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Інформація по справі була розміщена на сторінці Господарського суду Луганської області (у розділі "Інше/Повідомлення для сторін, які знаходяться у зоні проведення антитерористичної операції") офіційного веб-порталу "Судова влада України" в мережі Інтернет (lg.arbitr.gov.ua), про що свідчить роздрукована сторінка з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію по справі.

Крім того, копія ухвали про відкриття провадження у справі від 09.08.2021 була надіслана відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адресу: вул. Богдана Ліщини, будинок 12б, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, яка за інформацією, що міститься у матеріалах справи, є адресою де працює відповідач.

Сторони одержали вказану ухвалу 13.08.2021 (позивач) та 12.08.2021 (відповідач).

Враховуючи викладене, учасники судового процесу належним чином були повідомлені про відкриття провадження у справі та про їх право подати заяви по суті справи.

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався.

За приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала Господарського суду Луганської області від 09.08.2021 про відкриття провадження у справі була оприлюднена на офіційному сайті Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідач не був позбавлений права і можливості ознайомитись з процесуальними документами у цій справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" та від 28.08.2018 "В`ячеслав Корчагін проти Росії" зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Приймаючи до уваги, що в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Згідно зі ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 8 ст. 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" та фізичною особою-підприємцем Буштою Романом Ігоревичем укладено договір поставки без номеру та дати.

На виконання зобов`язань за договором поставки позивачем за видатковою накладною від 24.12.2012 № РН-1166 був поставлений відповідачу товар на суму 398 000 грн 00 коп., за який відповідач у встановлений договором строк не розрахувався, що стало підставою для звернення позивача до Господарського суду Луганської області з позовною заявою про стягнення боргу в сумі 398 000 грн 00 коп. та 3% річних в сумі 7 818 грн 25 коп., всього 405 818 грн 25 коп.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 21.10.2013 у справі № 913/2351/13 позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з фізичної особи-підприємця Бушти Романа Ігоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" борг в сумі 398 000 грн 00 коп., 3% річних в сумі 7 818 грн 25 коп. та судовий збір в сумі 8 116 грн 36 коп., всього 413 934 грн 61 коп.

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Враховуючи вищевикладене, обставини пов`язані з укладання договору поставки та його виконанням, з наявністю грошових зобов`язань відповідача перед позивачем, з наявністю порушення строків виконання грошових зобов`язань відповідачем за договором не доводяться знову, оскільки вже встановлені рішенням суду в господарській справі між тими ж сторонами під час розгляду справи № 913/2351/13.

Судом в рамках справи, що розглядається встановлено, що після набрання рішенням у справі № 913/2351/13 законної сили позивачу був виданий наказ від 05.11.2013 № 913/2351/13, який пред`явлений до виконання до органу державної виконавчої служби.

Постановою державного виконавця від 29.11.2013 відкрито виконавче провадження № 40952444 з примусового виконання наказу від 05.11.2013 № 913/2351/13 (аркуші справи 47-53).

Постановою державного виконавця Луганського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 17.06.2021 виконавче провадження № 40952444 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з виконанням рішення (аркуш справи 46).

Грошові кошти за виконаним відповідачем рішенням в розмірі 413 934 грн 61 коп. Луганським міським відділом державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перераховано на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" 16.07.2021, що підтверджується випискою по особовому рахунку (аркуші справи 44-45).

Оскільки фактичне виконання грошового зобов`язання відповідача відбулося лише 16.07.2021, позивач на суму зобов`язань в розмірі 413 934 грн 61 коп., відповідно до вимог ст. 625 ЦК України нарахував 3% річних за період з 29.07.2018 по 16.07.2021 в сумі 36 845 грн 85 коп. та інфляційні втрати за період серпня 2018 року по червень 2021 року в сумі 92 472 грн 99 коп., стягнення яких є предметом спору в даній справі.

На думку позивача суми 3% річних та інфляційних втрат в даному випадку підлягають розрахуванню виходячи з суми грошового зобов`язання, яке виникло з прийнятого судового рішення, а не з основної суми боргу, встановленої таким судовим рішенням.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України).

Стаття 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 5 ст. 11 ЦК України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов`язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв`язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв`язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано або виконано з простроченням, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Інфляційні нарахування на суму боргу та сплата 3% річних, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті та, відповідно, отримання від боржника компенсації за користування ним коштами, які належали до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Зазначені правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Позивачем здійснений розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на суму коштів, стягнутих за наказом суду 05.11.2013 № 913/2351/13 в розмірі 413 934 грн 61 коп., у тому числі:

- 3% річних за період з 29.07.2018 по 16.07.2021 в сумі 36 845 грн 85 коп.;

- інфляційні втрати за період з серпня 2018 року по червень 2021 року в сумі 92 472 грн 99 коп.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (аркуші справи 58-59), суд зазначає, що він зроблений неправильно, оскільки позивач при здійсненні розрахунку не врахував, що правова природа 3% річних та інфляційних втрат є такою, що вони можуть нараховуватись саме на суму основного боргу, необтяжену іншими нарахуваннями.

Аналогічний висновок щодо обґрунтованості нарахування 3% річних та інфляційних втрат лише на суму основного боргу викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2018 у справі № 914/712/16.

Проте, позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму 413 934 грн 61 коп., яка окрім суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання в розмірі 398 000 грн 00 коп., складається із суми 3% річних та судового збору.

Суд зазначає, що обов`язок відшкодувати суму 3% річних за невиконання зобов`язання, а також сплатити суму судового збору, визначеного рішенням суду, не є зобов`язанням у розумінні положень ст. 509 ЦК України, а отже відсутні підстави для застосування до цих правовідносин ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивачем здійснені нарахування 3% річних за період з 29.07.2018 по 16.07.2021. Але як вбачається із матеріалів справи, в межах виконавчого провадження № 40952444 було встановлено, що згідно відповіді Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, боржник - ОСОБА_1 працює на Товаристві з обмеженою відповідальністю "Галіал", вул. Богдана Ліщини, будинок 12б, м. Сєвєродонецьк, Луганська область. Відповідно до інформації, яка міститься в Автоматизованій системі виконавчого провадження, постановою державного виконавця від 05.03.2020 звернуто стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Галіал", а саме: здійснювати відрахування із доходів боржника на користь стягувача у розмірі 20% щомісячно до виплати загальної суми боргу 455 583 грн 57 коп. Оскільки моментом фактичного виконання судового рішення є саме момент надходження від Товариства з обмеженою відповідальністю "Галіал" утриманих коштів із заробітної плати боржника на відповідний рахунок виконавчої служби, а в матеріалах справи відсутні відповідні докази, тому на думку суду днем фактичного виконання відповідачем судового рішення у справі № 913/2351/13 є дата закінчення виконавчого провадження, тобто 17.06.2021. Таким чином, 3% річних підлягають нарахуванню за період з 29.07.2018 по 17.06.2021.

Також, у здійсненому позивачем розрахунку інфляційних втрат не взяті індекси інфляції за грудень 2018-2019 років, приріст індексу споживчих цін за період з серпня 2018 року по червень 2021 року - 122,34%. З урахуванням позиції Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеної у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, приріст індексу споживчих цін за період з серпня 2018 року по червень 2021 року становить - 123,1%. У той же час застосування правильного приросту збільшить до стягнення суму інфляційних втрат, у зв`язку з чим за вказаний період слід застосувати приріст індексу споживчих цін, визначений позивачем.

Судом здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання в розмірі 398 000 грн 00 коп., за результатами якого задоволенню підлягають 3% річних в сумі 34 478 грн 79 коп. за період з 29.07.2018 по 17.06.2021 та інфляційні втрати в сумі 88 913 грн 20 коп. за період з серпня 2018 року по червень 2021 року.

У задоволенні решти позовних вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму основного боргу, слід відмовити.

Позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму 3% річних та суму судового збору у справі № 913/2351/13, є безпідставними, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити.

Всього підлягає стягненню 123 391 грн 99 коп., у тому числі: 3% річних в сумі 34 478 грн 79 коп., інфляційні втрати в сумі 88 913 грн 20 коп.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позову покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 165 грн 96 коп. Решта судового збору покладається на позивача.

Щодо витрат позивача на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

За приписами ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Станом на день прийняття рішення, позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, тому судом не розглядається та не вирішується питання щодо розподілу витрат позивача на правову допомогу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум" до фізичної особи-підприємця Бушти Романа Ігоревича про стягнення 129 318 грн 84 коп. задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Бушти Романа Ігоревича, місцезнаходження: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лаб-Універсум", місцезнаходження: вул. Іоанна Павла ІІ, будинок 4/6, корпус "А", кімната 501, м. Київ, 01042, ідентифікаційний код 36304335 - 3% річних в сумі 34 478 грн 79 коп., інфляційні втрати в сумі 88 913 грн 20 коп., судовий збір в сумі 2 165 грн 96 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

5.Повне рішення складено - 06.10.2021.

Суддя Андрій СЕКІРСЬКИЙ