РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2021Справа № 910/12327/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/12327/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс будівельників України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Спецбудсервіс»

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

29 липня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс будівельників України" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 28.07.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Спецбудсервіс" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 1506/1 від 15.06.2016 року в сумі 68 882,22 грн., з них: основного боргу - 49 960,30 грн. (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 30 копійок), пені - 3274,20 грн. (три тисячі двісті сімдесят чотири гривні 20 копійок), штрафу - 14 988,09 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 09 копійок) та відсотків за користування грошовими коштами - 659,63 грн. (шістсот п`ятдесят дев`ять гривень 63 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором поставки № 1506/1 від 15.06.2016 року, зокрема, в повному обсязі не здійснив оплату поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/12327/21, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 901 ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.08.2021 року у справі № 910/12327/21 вручено уповноваженому представнику відповідача - 09.08.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 25.08.2021 року (включно).

26.08.2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечив, мотивуючи це тим, що за видатковими накладними № 2660 від 16.03.2021 року, № 2706 від 18.03.2021 року, № 2723 від 19.03.2021 року було відвантажено не річковий пісок, а грунт під підсипку з різними видами некондинційних грунтів з великим вмістом глини, супіску, суглинку та який містив в собі будівельне сміття та домішки рудникових порід. Крім того, в порушення умов п. 4.3. договору позивач не надав відповідачу товарно-транспортних накладних на відвантажений товар. Вказаний відзив направлений відправленням «Укрпошта Експрес» 25.08.2021 року за штриховим кодовим ідентифікатором 825, що підтверджується датою оформлення на конверті.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс будівельників України» (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Спецбудсервіс» (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № 1506/1 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставляти покупцю, а покупець приймати та оплачувати будівельні матеріали (надалі товар). Вид, одиниця виміру, ціна, умови та строки поставки товарів визначені сторонами у специфікаціях та/або видаткових накладних, що мають силу специфікацій, які є невід`ємною частиною даного договору.

Згідно з п. 5.1. договору ціна товару встановлюється в національній валюті України. Ціна вказується у специфікаціях та видаткових накладних.

Відповідно до п. 6.1. договору розрахунки за товар здійснюються на підставі цього договору, у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Поставка товару здійснюється за умови 100 (сто) відсоткової передоплати (п. 6.2. договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання обома сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині грошових розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань згідно умов даного договору. Договір продовжується автоматично на наступний календарний рік, у випадку якщо жодна із сторін не заявить вимогу про його розірвання за 20 (двадцять) календарних днів до закінчення строку дії договору (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору поставки № 1506/1 від 15.06.2016 року позивач передав, а відповідач прийняв товар суму 74 960,30 грн., що підтверджується видатковими накладними № 2660 від 16.03.2021 року на суму 10 562,40 грн., № 2706 від 18.03.2021 року на суму 15 591,60 грн., № 2723 від 19.03.2021 року на суму 21 535,20 грн., № 2814 від 29.03.2021 року на суму 13 103,10 грн., № 3686 від 08.04.2021 року на суму 8382,00 грн., № 3687 від 08.04.2021 року на суму 5786,00 грн.

З матеріалів справи слідує, що за отриманий товар відповідач розрахувався частково на суму 25 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 939 від 29.06.2021 року на суму 5000,00 грн., № 985 від 06.07.2021 року на суму 5000,00 грн., № 1041 від 13.07.2021 року на суму 5000,00 грн., № 1076 від 21.07.2021 року на суму 5000,00 грн., № 1111 від 27.07.2021 року на суму 5000,00 грн., відтак, за розрахунками позивача, відповідач має заборгованість за договором в розмірі 49 960,30 грн.

В свою чергу, відповідач проти позовних вимог заперечив. Заперечення мотивує тим, що за видатковими накладними № 2660 від 16.03.2021 року, № 2706 від 18.03.2021 року, № 2723 від 19.03.2021 року було відвантажено не річковий пісок, а грунт під підсипку з різними видами некондинційних грунтів з великим вмістом глини, супіску, суглинку та який містив в собі будівельне сміття та домішки рудникових порід.

За умовами п. 4.2. договору приймання товару за кількістю і якістю здійснюється на умовах договору. Не узгоджені даним договором питання приймання товару по кількості та якості регулюються нормами чинного законодавства України, Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості (затверджена Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. №П-6 із змінами та доповненнями) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості (затверджена Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966р. №П-7 із змінами та доповненнями), в частині, що не суперечать умовам даного Договору.

В п. 4.4. договору передбачено, що якщо при прийманні товару буде виявлена нестача, невідповідності якості товару вимогам стандартів - виклик представника постачальника є обов`язковим. Представник постачальника повинен прибути до покупця протягом трьох днів, з моменту направлення повідомлення. За наслідками приймання-передачі, в такому випадку, має складатись Акт розбіжностей.

Так, у підтвердження заперечень проти позову відповідач надав Акт про невідповідність від 19.03.2021 року, який, як стверджу відповідач, був направлений позивачу відповідно до накладної 00203601 (кур`єрською експрес-доставкою).

Проте, з наданої відповідачем накладної 00203601 не вбачається за можливе встановити, що саме було надіслано ТОВ «Альянс Будівельників України» за вказаною накладною, оскільки в графі «Опис вкладення та додаткова інформація» не вказано, що саме надіслано на адресу ТОВ «Альянс Будівельників України» за цією накладною.

Так, п. 13 Інструкції «Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по якості, затвердженою постановою Держарбітражу при РМ СРСР від 25.04.1966 року № П-7 з доповненнями та змінами від 29.12.1973 року № 81, від 14.11.1974 року № 98 та від 23.07.1975 року № 115 встановлено, що прийом продукції проводиться уповноваженим на те керівником підприємства-одержувачем або його заступником, компетентними особами. Ці особи несуть відповідальність за чітке дотримання правил прийому продукції.

Згідно п. 14 Інструкції, прийом продукції по якості та комплектності проводиться в точній відповідності зі стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обов`язковими для сторін правилами, а також за супровідними документами, підтверджуючим якість та комплектність поставленої продукції (технічний паспорт, сертифікат, свідоцтво про якість, рахунок-фактура, специфікація і т.д.). Відсутність вказаних супровідних документів або деяких із них не призупиняє прийом продукції. У цьому випадку складається акт про фактичну якість і кількість отриманої продукції, про що зазначається в акті, які документи відсутні.

Відповідно до п. 16 Інструкції, при виявлені невідповідності якості, комплектності, маркуванню отриманої продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, кресленням, зразкам (еталонам) договором або даним, зазначеним на маркуванні та супровідних документах, підтверджуючих якість продукції (п. 14 даної Інструкції), одержувач призупиняє подальший прийом продукції і складає акт, в якому зазначає кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийомі дефектів. Одержувач зобов`язаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості або некомплектної продукції в умовах, запобігаючи погіршення її якості і змішування з іншою однорідною продукцією.

Враховуючи вимоги вказаної вище Інструкції та умови договору судом встановлено, що матеріали справи не містять ані звіту про невідповідність при прийманні, ані дефектного акту, які б підтверджували невідповідність поставленого згідно видаткових накладних № 2660 від 16.03.2021 року, № 2706 від 18.03.2021 року, № 2723 від 19.03.2021 року, № 2814 від 29.03.2021 року, № 3686 від 08.04.2021 року, № 3687 від 08.04.2021 року товару.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 49 960,30 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати не були спростовані відповідачем.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань щодо не здійснення повної оплати отриманого товару, тоді як строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару настав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення та враховуючи, що позивач має право вільно обирати незаборонений законом спосіб захисту прав і свобод, у тому числі й судовий, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № 1506/1 від 15.06.2016 року в розмірі 49 960,30 грн.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 3274,20 грн., 3% річних в розмірі 659,63 грн. та 30% штрафу в розмірі 14 988,09 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За приписами ст. 547 та п. 1 ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання (в тому числі щодо неустойки) вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

В п. 7.2. договору визначено, що у випадку невиконання покупцем п. 6.2. договору, постачальник має право призупинити поставку товару, до моменту повного розрахунку (зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника), крім цього, у випадку якщо постачальник все-таки передав товар покупцеві, а покупець не оплатив поставлений товар протягом п`яти банківських днів від дати поставки товару, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 30% від суми заборгованості. Сплата штрафу не звільняє покупця від взятих на себе зобов`язань за цим договором.

З матеріалів справи не вбачається, судом не встановлено та позивачем не доведено укладення між сторонами у справі письмового правочину щодо забезпечення виконання відповідачем зобов`язання у вигляді пені, а розмір пені договором або актом цивільного законодавства у спірних правовідносинах сторін також не встановлено, що виключає правові підстави для стягнення пені, нарахованої позивачем.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

За таких обставин, чинне цивільне законодавство не передбачає можливість забезпечення виконання зобов`язань, що виникли між сторонами, шляхом позадоговірного встановлення пені, а договірні відносини між сторонами з цього приводу відсутні.

З огляду на викладені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача пені відсутні, відтак позовні вимоги в частині стягнення пені в сумі 3274,20 грн. задоволенню не підлягають.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафу, судом встановлено, що вказане нарахування проведено позивачем у відповідності до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, в сумі 14 988,09 грн.

Згідно з приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, судом встановлено, що загальна сума 3% річних, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, за розрахунком суду, становить 626,79 грн., в іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних в сумі 32,84 грн. позивачу належить відмовити.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення 65 575,18 грн., з них: основного боргу - 49 960,30 грн. (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 30 копійок), штрафу - 14 988,09 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 09 копійок) та 3% річних - 626,79 грн. (шістсот двадцять шість гривень 79 копійок).

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідачів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 року Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2161,02 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Спецбудсервіс" (ідентифікаційний код 35122370, адреса: 02130, м. Київ, бул. Перова, 10-А, офіс 176) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс будівельників України" (ідентифікаційний код 37354345, адреса: 02000, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 17/52, поверх 4) грошові кошти: основного боргу - 49 960,30 грн. (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 30 копійок), штрафу - 14 988,09 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім гривень 09 копійок), 3% річних - 626,79 грн. (шістсот двадцять шість гривень 79 копійок) та судовий збір - 2161,02 грн. (дві тисячі сто шістдесят одна гривня 02 копійки).

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 04.10.2021р.

Суддя О.В. Котков