ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

11 жовтня 2021 року Справа № 915/1484/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

розглянувши матеріали

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» (54055, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, буд. 120)

про: стягнення 14 544,95 грн,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2021 до Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшла позовна заява б/н від 06.10.2021 (вх. № 15059/21) (з додатками), в якій позивач просить суд:

1. Прийняти позовну заяву та порушити провадження у справі.

2. Стягнути з Відповідача - Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод» () на користь Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТООПТПОСТАВКА» () суму боргу в розмірі 9 461,12грн. (Дев`ять тисяч чотириста шістдесят одну грн. 12 коп.) за отриманий Товар згідно Договору поставки № 1 від 26 вересня 2018р.

3. Стягнути з Відповідача - Державне підприємство «Миколаївський бронетанковий завод» () на користь Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТООПТПОСТАВКА» () пеню в розмірі 4 099,10 (Чотири тисячі дев`яносто дев`ять грн.10коп) та інфляційні втрати в розмірі 984,73 (Дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 73коп), за порушення умов проведення розрахунків за Договором поставки № 1 від 26 вересня 2018р.

4. Стягнути з Відповідача судовий збір.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, виходячи з такого.

Судовий захист прав суб`єктів господарювання передбачає їх звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання прав зазначених суб`єктів, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Втім, таке звернення до суду обумовлене дотриманням вимог процесуального закону, що надає можливість доступу особи до правосуддя та отримання нею судового захисту, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому слід враховувати, що право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до відкриття провадження у справі.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (заява № 24402/02), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (заява № 49069/11), право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти.

Відтак, механізм реалізації вищевказаного права, яке закріплене в Основному Законі, включає в себе необхідність дотримання вимог процесуального законодавства при зверненні до суду.

За приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

При цьому, суд наголошує, що відповідно до позовної заяви б/н від 06.10.2021 (вх. № 15059/21), яка надійшла до Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» позивачем зазначено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - фізичну особу, яка станом на дату подання позову не є підприємцем (за даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07.02.2017 до реєстру внесено запис № 4128498 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, підстава: власне рішення).

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

З урахуванням наведеного, виходячи з вказаного у позові суб`єктного складу учасників, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 б/н від 06.10.2021 (вх. № 15059/21) не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, у зв`язку із чим відмовляє у відкритті провадження у даній справі.

За приписами ч.ч. 3-4, 6 ст. 175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З урахуванням наведеного, суд роз`яснює позивачу, що справи за позовом фізичних осіб до юридичних осіб, які виникають з цивільних правовідносин, розглядаються у порядку цивільного судочинства. Водночас, у випадку визначення в позовній заяві позивачем юридичної особи, такий спір підлягатиме розгляду за правилами господарського судочинства.

Керуючись ст. ст. 4, 20, 45, 175, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 915/1484/21 за позовною заявою ОСОБА_1 б/н від 06.10.2021 (вх. № 15059/21) до Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» про стягнення 14 544,95 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та у строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Додатки (лише на адресу позивача):

- позовна заява б/н від 06.10.2021 (вх. № 15059/21) з доданими до неї документами, всього на 21 арк.

Суддя О.Г. Смородінова