ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" вересня 2021 р. Справа№ 927/738/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Шаптали Є.Ю.

Cекретар судового засідання: Білоус О.О.

За участю представників: згідно протоколу судового засідання від 06.09.2021,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро»

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 (повний текст складено 28.04.2021)

у справі №927/738/20 (суддя Романенко А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Плантагро»

до Приватного підприємства «Смолянка-Агро»

про стягнення 2 187 521,12 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Плантагро» (далі, позивач або ТОВ «Плантагро») звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом (із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до Приватного підприємства «Смолянка-Агро» (далі, відповідач або ПП «Смолянка-Агро») про стягнення 2 187 521,12 грн, з яких: 1 068 898,67 грн суми основного боргу за поставлений товар за Договором поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 та додатків до нього; 163 023,77 грн 10% річних, нарахованих на підставі пункту 6.7. Договору та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України; 586 885,57 грн 36% річних за користування товарним кредитом, нарахованих на підставі пунктів 3, 4 додатків до Договору, статті 536 та частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України; 368 713,11 грн пені, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на підставі пункту 6.2. Договору із урахуванням додатків до нього.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати вартості поставленого позивачем згідно Договору №27/11/2018-3 від 27.11.2018 та додатків №2-Н, №3-Н, №5-Н, №7-Н до нього товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 у справі №927/738/20 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Плантагро» до Приватного підприємства «Смолянка-Агро» про стягнення 2 1875 21,12 грн задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Плантагро» 1 068 898,67 грн основного боргу, 368 540,78 грн пені, 163 007,47 грн 10% річних, 586 826,86 грн 36% річних за користування товарним кредитом та 32 809,54 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідач свої зобов`язання за Договором із урахуванням додатків №2-Н, №3-Н, №5-Н, №7-Н до нього не виконав і повну оплату за отриманий товар до цього часу не провів, заборгованість відповідача на день розгляду справи за отриманий в березні - квітні 2019 року товар, обумовлений Договором та Додатками №2-Н, №3-Н, №5-Н, №7-Н до нього, становить 1 068 898,67 грн. Суд також дійшов висновку, що у позивача наявні підстави для стягнення із відповідача 368 540,78 грн пені, 163 007,47 грн 10% річних та 586 826,86 грн 36% річних за користування товарним кредитом за порушення відповідачем грошових зобов`язань. У частині стягнення з відповідача 58,71 грн відсотків за користування товарним кредитом, 172,33 грн пені, 16,30 грн 10% відсотків річних судом відмовлено, оскільки позивачем невірно визначено дату прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті за товар, поставлений на умовах Додатку №5-Н від 25.03.2019 до Договору, а також допущено арифметичні помилки в періоді з 13.12.2019 по 30.01.2020 (нарахування проведено без урахування кількості днів в указаних роках).

Місцевий господарський суд також відхилив посилання відповідача на наявність підстав для зменшення розміру неустойки та відсотків річних, як міри відповідальності відповідача за час прострочення виконання грошового зобов`язання, зазначивши, що загальний розмір неустойки (пені) та відсотків річних, присуджений до стягнення з відповідача за порушення виконання грошових зобов`язань, складає 531 548,25 грн, що співвідноситься до розміру простроченого зобов`язання (1 901 182,67 грн), строки по розрахунку якого порушено, а більша частина з якого до цього часу взагалі не виконана (1 068 898,67 грн), на рівні 27,96%, що за висновком суду не є надмірним та не пропорційним, або таким, що створює непосильний майновий тягар для відповідача, всупереч твердженням останнього.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 14.05.2021 (про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті) Приватне підприємство «Смолянка-Агро» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 у справі №927/738/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Плантагро» у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- в обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції посилається на додатки №2-Н, №3-Н, №5-Н, №7-Н до Договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018, зазначаючи, що відповідач зобов`язаний був провести оплату за поставлений товар у визначений цими додатками строк. Відповідач заперечує проти вказаних висновків суду, оскільки насправді весь товар був відвантажений згідно умов Договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018, а не додатків до нього, який, у свою чергу, не передбачає строків оплати за отриманий товар, а відповідач не звертався до позивача із вимогою погасити заборгованість до даному Договору. За твердженнями скаржника перелічені додатки до Договору повноважною особою відповідача не підписувались, відтак, при визначенні порядку та строків оплати за поставлений товар суд має керуватися виключно умовами Договору;

- в оригіналі додатку №3-Н від 19.03.2019, який надавався на експертизу, замість підпису директора ПП «Смолянка-Агро» ОСОБА_1. в графі «покупець» міститься факсимільне кліше, а в копії додатку №3-Н від 19.03.2019, яка прикладалась до позовної заяви позивача та була надіслана відповідачу, в графі «покупець» міститься зовсім інший підпис;

- довіреність від 02.01.2019, якою ОСОБА_1 надав повноваження ОСОБА_1. представляти його інтереси, на яку посилається суд в оскаржуваному рішенні та яку позивач надав для проведення почеркознавчої експертизи, була анульована (скасована) наказом директора ПП «Смолянка-Агро» №4/1 від 02.01.2019 у відповідності до приписів частини 1 статті 249 Цивільного кодексу України, а відтак не може бути взята судом до уваги;

- суд безпідставно за клопотанням відповідача не зменшив розмір неустойки або відсотків річних.

До апеляційної скарги додано нові докази у справі, а саме копію довіреності б/н від 02.01.2019, виданої ОСОБА_1., та копію наказу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» №4/1 від 02.01.2019 про її анулювання.

При цьому скаржник зазначив, що лише після прийняття оскаржуваного рішення він дізнався, що позивачем було надано до суду для проведення почеркознавчої експертизи іншу довіреність від 02.01.2019 ніж та, копія якої була надіслана відповідачу разом із позовною заявою, а тому відповідач не міг передбачити таку ситуацію та не надав до суду та стороні у справі відповідні докази. Враховуючи це, скаржник просить поновити строк на подачу доказів та долучити вказані документи до матеріалів справи.

У тексті апеляційної скарги апелянтом також порушено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

12.07.2021 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просив суд залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги відповідача позивач у відзиві наголосив на наступному:

- Договір поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 містить відсилочну норму до його додатків. Асортимент, кількість та місце поставки вказано виключно в додатках до цього Договору, відтак, доводи відповідача про те, що товар ним отримувався не на підставі додатків до Договору, не відповідає дійсності;

- факт отримання товару відповідачем не заперечується;

- будь-яких розбіжностей у підписах, що проставлені на договорі поставки та додатках до нього, видаткових накладних, довіреності, що в свою чергу скріплені печаткою відповідача, а також розбіжностей між оригіналами та долученими до матеріалів справи копіями у судовому засіданні 12.10.2020 судом виявлено не було;

- договір та додатки до нього підписані уповноваженими особами;

- відсутні підстави для зменшення неустойки або відсотків річних;

У відзиві позивач також висловив свої заперечення щодо можливості долучення до матеріалів справи нових доказів, наданих відповідачем разом із апеляційною скаргою суду. Позивач наголосив, що відповідачем не доводилось до відома позивача чи суду про їх існування, не повідомлялося суду при розгляді справи у відповідності до статті 80 Господарського процесуального кодексу України про докази, які не можуть бути подані, причини, з яких вони не можуть бути подані у встановлений законом строк, про заходи, вчинені відповідачем для отримання відповідних доказів.

22.07.2021 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу. У відповіді на відзив відповідач наголосив на тому, що позивач надіслав відповідачу копію додатку №3-Н від 19.03.2019 до договору із підписом, який не відповідає підпису директора ПП «Смолянка-Агро», а на експертизу надав додаток №3-Н від 19.03.2019 із підписом, виконаним не рукописним способом, а за допомогою факсимільного кліше. Відповідачем до відповіді на відзив долучено дві копії додатку №3-Н від 19.03.2019, з яких видно, що підписи в графі отримувача різняться.

31.08.2021 від відповідача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії платіжного доручення №4895 від 16.08.2021 на суму 500 000,00 грн на підтвердження сплати грошових коштів на підставі Договору №27/11/2018-3 від 27.11.2018.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» у справі №927/738/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 у справі №927/738/20 залишено без руху. Роз`яснено Приватному підприємству «Смолянка-Агро», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 24 612,07 грн.

09.06.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано копію платіжного доручення №4645 від 03.06.2021 на підтвердження доплати судового збору у розмірі 24 612,07 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 у справі №927/738/20, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 13.07.2021, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву, заяв, клопотань; запропоновано позивачу у справі надати власні доводи та міркування з приводу клопотання апелянта про долучення до матеріалів справи нових доказів, а саме: копії довіреності б/н від 02.01.2019, виданої ОСОБА_1. та копії наказу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» №4/1 від 02.01.2019.

У судове засідання, призначене на 13.07.2021, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник відповідача зазначив, що станом на 13.07.2021 ним не було отримано відзив позивача та просив надати час для ознайомлення із вказаним відзивом на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.07.2021 у справі №927/738/20 оголошено перерву до 27.07.2021.

У зв`язку із перебуванням судді Тищенко А.І., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у період з 26.07.2021 по 20.08.2021 у відпустці, розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/3061/21 від 23.07.2021 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 справу №927/738/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 у справі №927/738/20 до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Шаптала Є.Ю., розгляд справи призначено на 06.09.2021.

У судовому засіданні 06.09.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 06.09.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив їх відхилити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати, у позові відмовити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

27.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Плантагро» (Постачальник) та Приватним підприємством «Смолянка-Агро» (Покупець) укладено Договір поставки №27/11/2018-3 (далі, Договір), за умовами пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

Найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною (пункт 1.2. Договору).

За пунктами 2.1.-2.3. Договору ціна товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро) зазначається в Додатках до цього Договору. Ціна товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати товару на умовах Договору. Загальна вартість товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з урахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та в видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

Умови та строки поставки товару зазначаються в Додатках до цього Договору або в рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки (пункт 5.1. Договору). Покупець уповноважив приймати (отримувати) товар за цим Договором та підписувати видаткові накладні від імені Покупця, зокрема, проте не виключно, директора ОСОБА_1 (пункт 9.6. Договору).

Перехід права власності на товар від Постачальника до Покупця, а також приймання товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником Покупця. Підпис представника Покупця в видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки Покупця та свідчить про отримання товару Покупцем: по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в видатковій накладній; по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження товару (пункт 5.3. Договору).

Згідно з пунктом 3.1. Договору оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати, допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки, без укладання Додатків до цього Договору. Датою оплати товару вважається день зарахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

Сторони в пункті 3.6. Договору погодили, що товар, отриманий Покупцем у межах цього Договору тільки за видатковими накладними (без підписання додатку та без здійснення попередньої оплати), підлягає повній оплаті з дотриманням умов пунктів 3.2. та 3.3. цього Договору, не пізніше 10 банківських днів з моменту його отримання.

Здійснюючи оплату товару, Покупець зобов`язаний зазначити в платіжному дорученні за яким саме Додатком до цього Договору та/або рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також у разі необхідності, за який саме товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення покупцем грошових зобов`язань за цим договором, отриманий платіж зараховується постачальником на власний розсуд (пункт 3.7. Договору).

Сторонами в пункті 6.2. Договору погоджено, зокрема, що Покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Відповідно до пункту 6.7. Договору в разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару чи невиконання зобов`язань, передбачених пунктами 3.2. та 3.3. цього Договору, Покупець, відповідно до статті 625 ЦК України, сплачує на користь Постачальника 10% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим статтею 625 ЦК України, та не відноситься до неустойки (штрафу, пені).

У пункті 6.8. Договору сторони також домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за цим Договором відповідно до п.6 статті 232 ГК України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій відповідно до статті 259 ЦК України продовжено до трьох років.

Згідно з пунктом 9.2. Договору він вступає в силу з моменту його підписання вповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору. Якщо жодна з сторін не заявить про розірвання Договору, за місяць до його закінчення, Договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах.

Матеріали справи містять додатки до Договору, у яких зазначено найменування, кількість, ціна товару, строки поставки, графік оплати товару покупцем, а саме:

У Додатку №2-Н від 19.03.3019 до Договору сторони передбачили, що поставці підлягає товар: насіння кукурудзи Амандо, Імпорт, у кількості 100 мішків, за ціною 2836,84грн за одиницю (без ПДВ) (1); насіння кукурудзи Маттео, Імпорт, у кількості 100 мішків, за ціною 2836,84грн за одиницю (без ПДВ) (2), загальною вартістю 680841,60грн (з ПДВ). Строк поставки: до 12.04.2019.

Оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору в наступному порядку: 20% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах попередньої оплати в строк до 20.03.2019; 80% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу в строк до 20.09.2019. Для проведення попередньої оплати Покупець отримує в Постачальника рахунок на оплату, термін дії якого складає 2 банківських дні, враховуючи дату його оформлення.

У Додатку №3-Н від 22.03.3019 до Договору сторони передбачили, що поставці підлягає товар: насіння соняшнику NHK12M010 у кількості 20 мішків за ціною 4258,36грн за одиницю (без ПДВ) (1); насіння соняшнику кобальт 2 (150К) у кількості 80 мішків за ціною 4068,54грн за одиницю (без ПДВ), загальною вартістю 492780,48грн (з ПДВ). Строк поставки: до 25.04.2019.

Оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору в наступному порядку: 20% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах попередньої оплати в строк до 25.03.2019 та 80% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу в строк до 20.09.2019. Для проведення попередньої оплати Покупець отримує в Постачальника рахунок на оплату, термін дії якого складає 2 банківських дні, враховуючи дату його оформлення. У разі несвоєчасної оплати, термін дії попередньої оплати може бути продовжено та діє протягом 2 банківських днів протягом виставлення нового рахунку (або перерахунку).

У Додатку №5-Н від 25.03.2019 до Договору сторони передбачили, що поставці підлягає товар: насіння ярого ячменю Овертюр І репродукція (1) у кількості 2,4 тонни за ціною за 1 тонну 12916,67грн (без ПДВ), загальною вартістю 37200,01грн (з ПДВ). Строк поставки до 10.04.2019.

Оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору в наступному порядку: 20% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах попередньої оплати в строк до 27.03.2019 та 80% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу в строк до 15.06.2019. Для проведення попередньої оплати Покупець отримує в Постачальника рахунок на оплату, термін дії якого складає 2 банківських дні, враховуючи дату його оформлення. В разі несвоєчасної оплати, термін дії попередньої оплати може бути продовжено та діє протягом 2 банківських днів протягом виставлення нового рахунку (або перерахунку).

У Додатку №7-Н від 15.04.2019 до Договору сторони передбачили, що поставці підлягає товар: насіння соняшнику Камаро 2 (150К) у кількості 50 мішків, за ціною 3864,16грн за одиницю (без ПДВ) (1); насіння соняшнику Х4219 у кількості 150 мішків за ціною 3878,72грн за одиницю (без ПДВ), загальною вартістю 930019,20грн (з ПДВ). Строк поставки: до 30.04.2019.

Оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору в наступному порядку: 20% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах попередньої оплати в строк до 18.04.2019 та 80% від загальної вартості товару Покупець сплачує на умовах відстрочення платежу в строк до 25.09.2019. Для проведення попередньої оплати Покупець отримує в Постачальника рахунок на оплату, термін дії якого складає 2 банківських дні, враховуючи дату його оформлення. В разі несвоєчасної оплати, термін дії попередньої оплати може бути продовжено та діє протягом 2 банківських днів протягом виставлення нового рахунку (або перерахунку).

У пунктах 4, 5 наведених додатків №№2-Н, 3-Н, 5-Н, 7-Н до Договору сторони погодили, що в разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк понад 30 календарних днів, Покупець відповідно до вимог статті 536 та частини 5 статті 694 ЦК України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) в розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього Додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

За доводами позивача відповідно до Договору поставки та додатків до нього позивачем поставлено, а відповідачем отримано товар на загальну суму 2 140 841,29 грн, що підтверджується видатковими накладними №207 від 29.03.2019 на суму 680 841,60 грн, №161 від 25.03.2019 на суму 195 289,92 грн, №193 від 29.03.2019 на суму 102 200,64 грн, №208 від 29.03.2019 на суму 195 289,92 грн, №190 від 29.03.2019 на суму 37 200,01 грн, №357 від 16.04.2019 на суму 200 141,95 грн, №436 від 23.04.2019 на суму 498 027,65 грн та №437 від 23.04.2019 на суму 231 849,60 грн.

Вказані накладні містять відбиток печатки підприємства відповідача та підпис фізичної особи із реквізитами «ОСОБА_2» за довіреністю.

Згідно з листом №22/03/2019-1 від 22.03.2019 відповідач, у зв`язку з поверненням товару, грошові кошти в сумі 46 214,78 грн, перераховані за платіжним дорученням №1721 від 29.11.2018, просив зарахувати як оплату по рахунку №818 від 27.11.2018 за договором №27/11/2018-3 (виставлений для оплати видаткової накладної №207 від 29.03.2019).

Згідно з платіжними дорученнями №2048 від 26.03.2019 на суму 6 240,00 грн та №2052 від 27.03.2019 на суму 1 200,00 грн здійснено часткову оплату видаткової накладної №190 від 29.03.2019 (рахунок на оплату №219 від 25.03.2019).

Згідно з платіжним дорученням №2106 від 23.04.2019 здійснено часткову оплату рахунку №100 від 15.04.2019, виставленого на підставі видаткових накладних №357 від 16.04.2019, №436 від 23.04.2019 та №437 від 23.04.2019, на суму 186 003,84 грн.

Після відкриття позовного провадження у даній справі (19.08.2020), сторонами 20.01.2021 укладено угоду про залік зустрічних вимог, за якою вони прийшли до згоди та домовились провести залік зустрічних вимог й частково припинити зобов`язання сторін (одна перед іншою), в тому числі вважати зобов`язання ПП «Смолянка-Агро» щодо сплати ТОВ «Плантагро» суми основної заборгованості за товар за договором поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 частково виконаним (погашеним) та частково припиненим відповідним зарахуванням на суму 832 284,00 грн. Як наслідок, позивачем на стадії підготовчого провадження було подано заяву про зменшення позовних вимог у частині основного боргу на суму 832 284,00 грн, яка була прийнята судом першої інстанції.

Враховуючи зазначене, позивач, звертаючись до суду із позовом (із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), зазначав, що залишок непогашеного боргу за поставлений позивачем та отриманий відповідачем товар за Договором із урахуванням додатків до нього складає 1 068 898,67 грн (2 140 841,29 грн - 46 214,78 грн - 6 240,00 грн - 1 200,00 грн - 186 003,84 грн - 832 284,00 грн), стягнення якого є, зокрема, предметом позову в даній справі.

Також предметом позову в даній справі є стягнення неустойки (пені) за порушення грошових зобов`язань по своєчасному розрахунку за цей Товар за пунктом 6.2. Договору; 10% річних за порушення грошових зобов`язань по своєчасному розрахунку за цей Товар за пунктом 6.7. Договору та частини 2 статті 625 ЦК України; 36% річних за користування товарним кредитом у порядку, обумовленому Додатками №№2-Н, 3-Н, 5-Н, 7-Н та статтею 536, п. 5 статті 694 Цивільного кодексу України.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначав, що вищеперелічені додатки до Договору повноважною особою відповідача не підписувались, відтак, при визначенні порядку та строків оплати за поставлений товар суд має керуватися виключно умовами Договору.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, враховуючи заперечення відповідача щодо підписання додатків до Договору, судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

За результатами проведеної судової почеркознавчої експертизи експертом Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надано висновок №153-157/21-24 від 16.03.2021, згідно якого:

- підпис від імені ОСОБА_1. у додатку №2-Н від 19.03.2019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в графі «покупець» виконано ОСОБА_1;

- підпис від імені ОСОБА_1. у додатках №5-Н від 25.03.2019 та №7-Н від 15.04.2019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в графі «покупець» виконано ОСОБА_1;

- підпис у додатку №3-Н від 22.03.2019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в графі покупець напроти прізвища ОСОБА_1 виконано за допомогою факсимільного кліше і не є саме підписом, а його факсимільним відображенням.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та відповіді на відзив, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

До обставин, що входять до предмету доказування в даній справі, належить наявність між сторонами договірних правовідносин; факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений та отриманий ним товар; наявність достатніх правових підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій (неустойки), стягнення 10 відсотків річних та 36 відсотків річних за користування товарним кредитом за фактом порушення грошових зобов`язань.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір з додатками до нього є договором поставки, до якого застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Як підтверджується матеріалами справи, а саме наданими позивачем видатковими накладними №207 від 29.03.2019 на суму 680 841,60 грн, №161 від 25.03.2019 на суму 195 289,92 грн, №193 від 29.03.2019 на суму 102 200,64 грн, №208 від 29.03.2019 на суму 195 289,92 грн, №190 від 29.03.2019 на суму 37 200,01 грн, №357 від 16.04.2019 на суму 200 141,95 грн, №436 від 23.04.2019 на суму 498 027,65 грн та №437 від 23.04.2019 на суму 231 849,60 грн, позивачем згідно умов Договору із урахуванням додатків до нього було поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 140 841,29 грн.

Факт поставки позивачем товару згідно наведених накладних на вказану суму відповідачем не заперечується.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, строки оплати товару погоджено сторонами Додатками №№2-Н, 3-Н, 5-Н, 7-Н до Договору, за якими частина вартості товару в розмірі 20% мала бути проведена відповідачем на умовах попередньої оплати та 80% - на умовах відстрочення платежу.

Враховуючи зазначене, виходячи з умов Договору та Додатків до нього, відповідач мав повністю розрахуватися за поставлений товар за видатковими накладними: №207 від 29.03.2019, №161 від 25.03.2019, №193 від 29.03.2019, №208 від 29.03.2019 у строк до 20.09.2019 (оплату прострочено з 21.09.2019), за видатковою накладною №190 від 29.03.2019 до 15.06.2019 (оплату прострочено з 18.06.2019 з урахування вимог частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України), за видатковими накладними: №357 від 16.04.2019, № 436 від 23.04.2019, №437 від 23.04.2019 до 25.09.2019 (оплату прострочено з 26.09.2019).

Заперечуючи проти наведених висновків щодо строку настання виконання зобов`язання з оплати поставленого товару, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що насправді весь товар був відвантажений згідно умов Договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018, а не додатків до нього, який, у свою чергу, не передбачає строків оплати за отриманий товар, а відповідач не звертався до позивача із вимогою погасити заборгованість до даному Договору. За твердженнями скаржника перелічені додатки до Договору повноважною особою відповідача не підписувались, відтак, при визначенні порядку та строків оплати за поставлений товар суд має керуватися виключно умовами Договору.

Зазначені доводи скаржника не приймаються колегією суддів до уваги, враховуючи наступне.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом статей 76, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стосовно доводів скаржника про підписання додатків до Договору неуповноваженою на це особою колегія суддів встановила наступне.

Із наявних у матеріалах справи оригіналів Договору та додатків до Договору (том 1, а.с. 85-87, 89, 93, 95) вбачається, що у графі підпис покупця значиться « ОСОБА_1 ».

Висновком судового експерта №153-157/21-24 від 16.03.2021 за результатами проведеної у господарській справі №927/738/20 судово-почеркознавчої експертизи встановлено:

- підпис від імені ОСОБА_1 у додатку №2-Н від 19.03.2019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в графі покупець виконаний ОСОБА_1 ;

- підпис від імені ОСОБА_1 у додатку №5-Н від 25.03.2019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в графі покупець виконаний ОСОБА_2 ;

- підпис від імені ОСОБА_1 у додатку №7-Н від 15.04.2019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в графі покупець виконаний ОСОБА_2 ;

- графічний об`єкт в додатку №3-Н від 22.03.2019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в графі покупець виконаний не рукописним способом, а за допомогою факсимільного кліше і не є саме підписом, а є його факсимільним відображенням.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є директором ПП «Смолянка-Агро».

Також до позовної заяви була долучена копія, а для проведення експертизи наданий оригінал довіреності від 02.01.2019 б/н, якою директор ПП «Смолянка-Агро» ОСОБА_1 уповноважив головного інженера ОСОБА_1 бути, зокрема, представником підприємства в усіх підприємствах, установах та організаціях із правом підписувати всі види договорів без обмежень по сумам.

Таким чином, враховуючи висновки судової почеркознавчої експертизи, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що додаток №2-Н від 19.03.2019 до Договору підписаний повноважною особою відповідача (керівником ПП «Смолянка-Агро» ОСОБА_2.), додатки №5-Н від 25.03.2019 та №7-Н від 15.04.2019 до Договору також містять підпис повноважної особи відповідача ОСОБА_2 , який згідно з довіреністю від 02.01.2019 б/н був повноважний від імені ПП «Смолянка-Агро» підписувати всі види договорів без обмежень по сумам.

Щодо Додатку №3-Н від 22.03.2019 до Договору, то замість підпису директора ПП «Смолянка-Агро» ОСОБА_1 в графі «покупець» містить факсимільне кліше, використання якого сторони умовами Договору дійсно не погоджували.

Водночас, як вірно наголосив суд першої інстанції, матеріали даної справи містять належні, допустимі, достовірні та вірогідні докази в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, що в своїй сукупності свідчать про погодження відповідачем умов усіх перелічених Додатків, у тому числі й Додатку №3-Н від 22.03.2019 до Договору, та прийняття їх до виконання. Зокрема, факт отримання відповідачем товару, обумовленого вказаними Додатками до Договору, в тому числі Додатку №3-Н до Договору, за найменуванням, асортиментом, кількістю та по погодженій ціні, в межах установленого строку, про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні, що ним не заперечувався.

При цьому, позиція відповідача є непослідовною, оскільки він, заперечуючи факт наявності у ОСОБА_1 повноважень на підписання додатків до Договору на підставі довіреності, не спростовує при цьому факт отримання ним як представником ПП «Смолянка-Агро» на підставі довіреності товарів згідно видаткових накладних.

Колегія суддів також зазначає, що додатки до Договору, видаткові накладні, на підставі яких поставлено товар, містять всі необхідні реквізити, підписані представником покупця, скріплені печаткою юридичної особи ПП «Смолянка-Агро».

Відповідно до частин 1 та 4 статті 58-1 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим. Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.

Згідно пунктів 1, 5, 9, 10 глави 3 розділу 2 Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року №1000/5 право на застосування гербових печаток (для установ, які мають право використовувати державну символіку) або печаток установи із зазначенням найменування установи та ідентифікаційного коду (далі - печатка установи) закріплюється у положенні (статуті) установи і зумовлюється її правовим статусом.

На документах, що засвідчують права громадян і юридичних осіб, на яких фіксується факт витрати коштів і проведення операцій з матеріальними цінностями, підпис посадової (відповідальної) особи скріплюється печаткою установи (за наявності).

Розпорядчим документом керівника установи визначаються порядок використання, місце зберігання печатки установи і посадові особи, відповідальні за її зберігання, а також перелік посадових осіб, підписи яких скріплюються печаткою установи.

Облік усіх печаток та штампів, що застосовуються в установі, ведеться у журналі за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Видача печаток, штампів посадовим особам здійснюється під підпис у відповідному журналі. Печатки зберігаються у шафах (сейфах), що надійно замикаються і опечатуються.

Зазначене свідчить про те, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, інших первинних бухгалтерських документах.

Однак, скаржник не надав суду жодних доказів на підтвердження того, що його печатка, відбиток якої було проставлено як на додатках до договору, так і на видаткових накладних, була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа.

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки та за відсутності доказів того, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа, враховуючи наявність відбитку печатки відповідача на додатках №2-Н від 19.03.3019, №3-Н від 22.03.3019, №5-Н від 25.03.3019, №7-Н від 15.04.3019 до договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018, суд дійшов висновку про реальність господарської операції з поставки товару на підставі перелічених документів.

В апеляційній скарзі представник ПП «Смолянка-Агро» зазначає, що довіреність від 02.01.2019 насправді була анульована (скасована) наказом директора ПП «Смолянка-Агро» №4/1 від 02.01.2019 у відповідності до приписів частини 1 статті 249 Цивільного кодексу України, а відтак не може бути взята судом до уваги. На підтвердження цього до апеляційної скарги додано нові докази у справі, а саме копію довіреності б/н від 02.01.2019, виданої ОСОБА_1., підпис на якій за твердженнями відповідача відрізняється від підпису на оригіналі, наданому суду, та копію наказу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» №4/1 від 02.01.2019 про її анулювання.

При цьому, в обґрунтування подання вказаних доказів до суду апеляційної інстанції скаржник зазначив, що лише після прийняття оскаржуваного рішення він дізнався, що позивачем було надано до суду для проведення почеркознавчої експертизи іншу довіреність від 02.01.2019 ніж та, копія якої була надіслана відповідачу разом із позовною заявою, а тому відповідач не міг передбачити таку ситуацію та не надав до суду та стороні у справі відповідні докази.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти долучення до матеріалів справи вказаних доказів.

Із приводу долучених скаржником до апеляційної скарги нових доказів колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом частини статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Водночас, згідно частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів зазначає, що у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

В оскаржуваному судовому рішенні вказано, «…представник відповідача в судовому засіданні 26.04.2021 звертав увагу суду, що довіреність від 02.01.2019 (оригінал якої наявний в матеріалах справи), видана ПП «Смолянка Агро» ОСОБА_1., відкликана та не була чинною на момент складання додатків №5-Н та №7-Н, однак будь-яких доказів на підтвердження наведеного до суду не надав; не пояснив на підставі якого саме документу ОСОБА_1. отримав поставлений товар за Договором у період березень - квітень 2019 року».

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, представник відповідача під час розгляду справи судом першої інстанції не повідомляв суд про існування відповідного наказу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» №4/1 від 02.01.2019 про анулювання довіреності та про неможливість подання його до суду першої інстанції з об`єктивних причин у встановлені законодавством строки.

Посилання скаржника в обґрунтування поважності причин неподання документів до суду першої інстанції на те, що лише після прийняття оскаржуваного рішення він дізнався, що позивачем було надано до суду для проведення почеркознавчої експертизи іншу довіреність від 02.01.2019 ніж та, копія якої була надіслана відповідачу разом із позовною заявою, оцінюються судом критично, оскільки після проведення у справі судової експертизи та повернення матеріалів справи до суду відповідач ознайомлювався із матеріалами справи, про що свідчить відмітка на клопотанні про ознайомлення від 14.04.2021 (том 2, а.с. 65), а відтак був обізнаний із матеріалами справи, у тому числі документами, наданими позивачем для проведення експертизи.

Відтак, скаржником у відповідності до статті 269 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду апеляційної інстанції неможливості подання доданих до апеляційної скарги доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У свою чергу, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, пунктів 2, 3, 4 частини 2 статті 129 Конституції України, статей 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, подані відповідачем нові докази не досліджуються судом апеляційної інстанції та не враховуються при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, а відповідне клопотання про поновлення строку на подання таких доказів та їх долучення до матеріалів справи не може бути задоволено.

Поруч із цим, колегія суддів наголошує, що саме оригінал письмового доказу (у даному випадку довіреності від 02.01.2019, том 1, а.с. 146 та додатку №3-Н від 22.03.2019, том 1, а.с. 89) має перевагу перед його копією у разі виникнення суперечностей щодо його достовірності та належності як доказу.

Стосовно доводів скаржника про те, що у всіх видаткових накладних вказано, що товар відпускався згідно Договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018, а не згідно додатків до нього, а тому до спірних поставок не можуть бути застосовані умови додатків щодо строків виконання зобов`язань, колегія суддів зазначає наступне.

Умовами пункту 1.2. Договору сторонами погоджено, що найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

Умови пунктів 2.1., 2.3., 3.1. 5.1. Договору передбачають, що ціна товару, загальна вартість товару, умови та строки поставки товару, порядок оплати товару, визначаються, зокрема, додатками до Договору.

Таким чином, як вірно наголошує позивач, Договір містить відсилку до додатків, які конкретизують умови укладеного сторонами Договору та є його невід`ємною частиною.

З огляду на вказане, посилання відповідача як на підставу для відмови у позові на те, що у видаткових накладних на його отримання відсутнє посилання на додатки до договору, а є лише посилання на сам договір, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки товар отримувався у рамках договору поставки №27/11/2018-3 від 27.11.2018, частинами якого є додаткові угоди, і факт отримання товару підтверджений саме видатковими накладними із вірним зазначенням договору як правової основи для поставок.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав і повну оплату за отриманий товар у встановлені додатками до Договору строки до цього часу не провів. Заборгованість відповідача станом на день прийняття оскаржуваного рішення судом першої інстанції за отриманий в березні - квітні 2019 року товар, обумовлений Договором та Додатками №№2-Н, 3-Н, 5-Н, 7-Н до нього, становить 1 068 898,67 грн.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу за поставлений товар обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню повністю в сумі 1 068 898,67 грн, висновки суду першої інстанції з приводу чого відповідачем в апеляційній скарзі не спростовані.

31.08.2021 відповідачем до суду апеляційної інстанції було подане платіжне доручення №4895 від 16.08.2021 про сплату відповідачем грошових коштів на підставі Договору №27/11/2018-3 від 27.11.2018 в сумі 500 000,00 грн. Колегія суддів приймає до уваги вказане платіжне доручення, однак часткова сплата заборгованості за Договором №27/11/2018-3 від 27.11.2018 після прийняття оскаржуваного в даній справі судового рішення не впливає на висновки суду щодо розміру заборгованості станом на дату його прийняття.

Позивачем у позові також заявлені до стягнення із відповідача 163 023,77 грн 10% річних, нарахованих на підставі пункту 6.7. Договору та частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України; 586 885,57 грн 36% річних за користування товарним кредитом, нарахованих на підставі пунктів 3, 4 додатків до Договору, статті 536 та частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України; 368 713,11 грн пені, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на підставі пункту 6.2. Договору із урахуванням додатків до нього.

Відповідно до частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Враховуючи доведеність факту порушення відповідачем свого зобов`язання з оплати поставленого позивачем товару згідно умов Договору та додатків до нього у встановлені додатками строки, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення наведених позовних вимог та стягнення із відповідача 368 540,78 грн пені за період з 18.06.2019 по 30.07.2020, 163 007,47 грн 10% річних за період з 18.06.2019 по 30.07.2020 та 586 826,86 грн 36% річних за користування товарним кредитом за період з 18.06.2019 по 30.07.2020. У частині стягнення з відповідача 58,71 грн відсотків за користування товарним кредитом, 172,33 грн пені, 16,30 грн 10% відсотків річних судом правомірно відмовлено, оскільки позивачем невірно визначено дату прострочення виконання грошового зобов`язання по оплаті за товар, поставлений на умовах Додатку №5-Н від 25.03.2019 до Договору, а також допущено арифметичні помилки в періоді з 13.12.2019 по 30.01.2020 (нарахування проведено без урахування кількості днів в указаних роках).

Відповідачем контррозрахунків заявлених до стягнення сум пені, 10% річних та 36% річних за користування товарним кредитом в апеляційній скарзі не наведено, висновків суду першої інстанції у цій частині не спростовано.

Відповідач у апеляційній скарзі, натомість, не погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення розміру неустойки або відсотків річних.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані доводи скаржника та погоджується із висновками суду першої інстанції в цій частині, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 233 Господарського кодексу України в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Приймаючи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18, що за частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковими для врахування судом першої інстанції при вирішенні спорів у подібних правовідносинах, з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності в цивільному праві, Верховний Суд дійшов висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, за певних умов, можливо зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та зокрема зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір неустойки (пені) та відсотків річних, нарахованих у порядку статті 625 Цивільного кодексу України як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Відсотки, що є платою за користування чужими грошовими коштами в розумінні статей 536, частини 3 статті 692 Цивільного кодексу України та частини 5 статті 694 Цивільного кодексу України (товарним кредитом), не підлягають зменшенню в порядку частини 1 статті 233 Господарського кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що товар, поставлений в березні-квітні 2019 року на загальну суму 2 140 841,29 грн, частково оплачений відповідачем на суму 239 658,62 грн та на суму 832 284 грн (із простроченням понад один рік, шляхом зарахування зустрічних вимог), у той час як залишок боргу в сумі 1 068 898,67 грн до цього часу залишається неоплаченим. За прострочення оплати вартості поставленого товару в сумі 1 901 182,67 грн позивач у межах даного позову за 314 (411 - Додаток №5-Н) календарних днів нарахував 531 736,88 грн, з яких: 368 713,11 грн пені та 163 023,77 грн відсотків річних (за збільшеною ставкою - 10%).

Міра відповідальності відповідача за порушення грошових зобов`язань перед позивачем, що обумовлена пунктами 6.2. та 6.7. Договору в формі неустойки (пені) та відсотків річних за збільшеною ставкою (10% на рік) має відшкодувати позивачу майнові втрати, пов`язані із затримкою розрахунку за отримані відповідачем послуги, прострочення якого до цього часу триває (непогашений борг - 1 068 898,67 грн). Загальний розмір неустойки (пені) та відсотків річних, присуджений до стягнення з відповідача за порушення виконання грошових зобов`язань складає 531 548,25 грн, що співвідноситься до розміру простроченого зобов`язання (1 901 182,67 грн), строки по розрахунку якого порушено, а більша частина з якого до цього часу взагалі не виконана (1 068 898,67 грн), на рівні 27,96%, що за обґрунтованим висновком суду першої інстанції не є надмірним та непропорційним, або таким, що створює непосильний майновий тягар для відповідача, всупереч твердженням останнього.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає правових підстав для зменшення розміру неустойки або відсотків річних, як міри відповідальності відповідача за час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного підприємства «Смолянка-Агро» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Смолянка-Агро» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 у справі №927/738/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 26.04.2021 у справі №927/738/20 залишити без змін.

Матеріали справи №927/738/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 04.10.2021 після виходу з відпустки судді Шаптали Є.Ю.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

Є.Ю. Шаптала