РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.09.2021Справа № 910/10330/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом Приватного сільськогосподарське підприємства "МРІЯ" (вул. Центральна, 103, Антонівське , Межівський район, Дніпропетровська область, 52932, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІТІШ ПЕТРОЛІУМ" (вул. Віскозна, 15, оф. 9, Київ, 02094, )

про стягнення 766 846, 08 грн,

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне сільськогосподарське підприємства "МРІЯ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІТІШ ПЕТРОЛІУМ" (далі - відповідач) про стягнення 766 846, 08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання нафтопродуктів №2784 від 30.03.2020 в частині здійснення поставки обумовленого товару, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 766 080, 00 грн заборгованості та 766, 08 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

28.07.2021 до відділу діловодства суду представником позивача подано клопотання по долучення до матеріалів справи оригіналів та засвідчених директором товариства позивача копій доказів, що раніше були подані разом з позовною заявою та засвідчені представником позивача.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала про відкриття провадження у справі від 14.07.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Віскозна, 15, оф. 9, Київ, 02094.

Станом на дату розгляду справи по суті в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого ухвала суду від 14.07.2021 була вручена представнику відповідача 23.07.2021.

Приписами ч.2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

03.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "БРІТІШ ПЕТРОЛІУМ" (далі - постачальник; відповідач) та Приватним сільськогосподарським підприємством "МРІЯ" (далі - покупець; відповідач) укладено договір постачання нафтопродуктів №2784 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується у відповідності з замовленням передавати у власність покупця наступні нафтопродукти: бензин А-95, дизельне паливо (далі - товар).

У відповідності до п. 3.1. договору товар поставляється погодженими партіями, у відповідності з заявками покупця па постачання тої чи іншої партії товару. Заявка вважається оформленою покупцем належним чином, якщо в ній зазначено найменування, кількість, ціна товару та якщо вона була надіслана постачальнику письмово (факсом або електронною поштою). У разі і вивезення товару транспортними засобами постачальника у заявці вказується пункт розвантаження транспортного засобу. Належним чином оформлена заявка є підставою для оформлення постачальником рахунку-фактури. Постачання товару підтверджується первинними документами (видатковою накладною), які підписані уповноваженими представниками обох сторін.

Згідно з умовами п. 3.2. договору постачання товару, в рамках цього договору, здійснюється в рамках наступних базисів поставки: а) СРТ - пункт призначення. вказаний Покупцем в заявці на відвантаження Товару; б) EXW - резервуар нафтобази зберігання, вказаний постачальником; в) FCA - станція або пункт відправлення/естакади наливу на території, вказаній у відповідному додатку до даного договору. Базис постачання тої чи іншої партії товару, а також дата поставки товару визначається згідно заявки на постачання товару, поданої з боку покупця, в рамках дії цього договору.

В тлумаченні базисів постачання товару за цим договором мають силу міжнародні правила «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору (пункт 3.3. договору).

За змістом пункту 3.9. у редакції, викладеній у додатковій угоді №1 від 26.01.2021 до договору, у разі 100% попередньої оплати покупцем товару постачальник зобов`язується зарезервувати за покупцем відповідну кількість пального згідно рахунку №БР000000016 та на підставі наданої у майбутньому покупцем заявки. Ціна зарезервованого товару згідно з рахунком №БР000000016 становить 20 грн. (15 копійок). Вартість майна на випадок підвищення ціни залишається незмінною. В разі зниження ціни на момент вивозу ціна буде переглянута та змінена на ринкову.

На основі наданої покупцем заявки постачальник, до кінця робочого дня, наступного за днем надання заявки оформляє і направляє покупцю рахунок-фактуру. Рахунок-фактура дійсний до сплати протягом 3 (трьох) банківських днів після його оформлення (пункт 3.5. договору).

За умовами пункту 3.5. договору постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від покупця заявки за поставку товару.

Перехід права власності на товар відбувається в момент передачі. Моментом передачі товару вважається фактичного переходу товару, що підтверджується підписанням накладних на отримання товару покупцем (пункт 3.7. договору).

Відповідно до пункту 5.2 договору товар вважається переданий постачальником і прийнятий покупцем по кількості відповідно до товарно-транспортної та видаткової накладної на товар, у відповідності з вибраним базисом поставки товару.

Пунктом 6.4. договору сторони погодили, що у випадку затримки поставки постачальником товару більше ніж на 6 робочих днів з дати попередньо узгодженої сторонами договору, постачальник на письмову обґрунтовану вимогу покупця сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості товару, поставку якого прострочено.

Цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині розрахунків до їх повного виконання (пункт 10.1. договору).

Як встановлено судом, 26.01.2021 позивачем за платіжним дорученням №49 на підставі виставленого рахунку №БР000000016 на розрахунковий рахунок відповідача були перераховані грошові кошти у розмірі 766 080, 00 грн з призначеннями платежу «оплата рахунку №БР000000016 від 25.01.2021 року за паливо дизельне ДП-Л-К5 ґатунок С у т.ч. ПДВ 20% - 127 680, 00 грн.».

Оскільки замовлений і оплачений товар не був поставлений відповідачем 05.05.2021 Приватне сільськогосподарське підприємство "МРІЯ" звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІТІШ ПЕТРОЛІУМ" з листом №49 з проханням терміново виконати умови договору постачання нафтопродуктів №2784 від 30.03.2020 року і додаткової угоди №1 від 26.01.20201 року та поставити зарезервоване та 100% оплачене дизельне паливо в кількості 38000 л згідно рахунку №БР000000016 від 25.01.2021 року.

У відповідь на вказаний лист позивача на адресу останнього відповідач надіслав лист від 14.05.2021, у якому повідомив, що у Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІТІШ ПЕТРОЛІУМ" сталися форс-мажорні обставини, які мали місце в останній час, а саме: блокування державним органом - Енергетичною митницею ЖМС України розмитнення ж/д цистерн з нафтопродуктами, та зазначив, що в майбутньому буде докладено максимум зусиль щоб виправити ситуацію до 08.06.2021 року.

Проте, відповідачем вказані вимоги виконані не були, кошти, перераховані в якості попередньої оплати за товар, позивачу повернуті не були, що і стало причиною звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог статей 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 цієї ж статті унормовано, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України встановлений обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

При цьому, ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 Цивільного кодексу України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Положенням ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З урахуванням викладених положень та відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов`язання поставити товар протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від покупця заявки за поставку товару, а пізніше гарантував, що зобов`язання буде ним виконано у строк до 08.06.2021.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем грошового зобов`язання з поставки товару за договором на момент розгляду справи настав.

Однак, станом на момент розгляду справи, відповідач не надав суду належних да допустимих доказів виконання ним зобов`язань з поставки товару або повернення позивачу суми попередньої оплати у розмірі 766 080, 00 грн.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить також відсутність з боку споживача у спірний період претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, враховуючи, факт здійснення попередньої оплати за товару та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині поставки оплаченого товару, підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, він зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема, сплати пені, штрафу.

Пунктом 6.4. договору визначено, що у випадку затримки поставки постачальником товару більше ніж на 6 робочих днів з дати попередньо узгодженої сторонами договору, постачальник на письмову обґрунтовану вимогу покупця сплачує штраф у розмірі 0,1% від вартості товару, поставку якого прострочено.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення поставки товару за договором, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 6.4. договору, позивачем нараховано штраф у розмірі 766, 08 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд вважає його арифметично вірним та таким, що відповідає умовам договору та приписам чинного законодавства.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не скористався своїм право на подання відзиву на позовну заяву.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача витрати на правову допомогу.

Частиною 2 статті 126 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії договору №ПСПМ-10-06/21 від 10.06.2021 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного між Приватним сільськогосподарським підприємством "МРІЯ" та Адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «КАПІТАЛ», додатку №1 до вказаного договору, копію платіжного доручення №1125 від 11.06.2021 на суму 36 000, 00 грн, а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність ордеру серії АІ №1127098 від 25.06.2021 на ім`я адвоката Корзуна Дмитра Леонідовича.

Додатком 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.06.2021 визначено, що у порядку та на умовах договору №ПСПМ-10-06/21 від 10.06.2021 (далі - додаток) адвокатське об`єднання здійснює: аналіз та консультування щодо правової політики з зазначеного питання з врахуванням всіх складових сфери регулювання (національного законодавства, судової практики, інформаційного простору) (п.п. 1.1. додатку); складення, оформлення та подачу позовної заяви до суду, юридичний супровід розгляду господарської справи в суді першої інстанції (п.п. 1.2. додатку); вартість юридичний послуг, зазначених у п. 1 розподіляється на окремі етапи юридичного супроводу, визначається як разова вартість і не залежить від тривалості розгляду окремої справи судом та складає, зокрема: складення, оформлення та подача позовної заяви до суду, представництво інтересів в суді першої інстанції (включено 2 судових засідання) - 36 000, 00 (тридцять шість тисяч) гривень, у тому числі ПДВ - 6 000, 00 гривень.

Платіжним дорученням №1125 від 11.06.2021 позивач перерахував на розрахунковий рахунок АО «Юридисна компанія Капітал» 36 000, 00 грн.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 36 000, 00 грн, який є обґрунтованим і співмірним предмету позову.

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного сільськогосподарське підприємства "МРІЯ" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БРІТІШ ПЕТРОЛІУМ" (вул. Віскозна, 15, оф. 9, Київ, 02094, ) на користь Приватного сільськогосподарське підприємства "МРІЯ" (вул. Центральна, 103, Антонівське, Межівський район, Дніпропетровська область, 52932, ) суму основного боргу у розмірі 766 080 (сімсот шістдесят шість тисяч вісімдесят) грн, 00 коп., штраф у розмірі 766 (сімсот шістдесят шість) грн 08 коп. витрати зі сплати судового збору у сумі 11 502 (одинадцять тисяч п`ятсот дві) грн 00 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 36 000 (тридцять шість тисяч) грн 00 коп.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2021

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА