ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2021м. ДніпроСправа № 904/9067/17

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Лєшукової Н.М., розглянув спір

за позовом Кам`янської міської ради Дніпропетровської області, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "Южкокс", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення збитків завданих використанням земельної ділянки в сумі 2 991 059,42 грн.

Представники:

від позивача Змітріченко Ю.П.

від відповідача Короба Ю.А.

СУТЬ СПОРУ:

Кам`янська міська рада Дніпропетровської області звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом та з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 15.07.2021, про стягнення 2 991 059, 42 грн., що складають суму збитків за фактичне користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог, Кам`янська міська рада посилається на те, що відповідач на праві власності володіє нерухомим майном будівлею адміністративного комплексу за адресою: м. Кам`янське, вул. В`ячеслава Чорновола, 1Л та відповідно фактично користуються земельною ділянкою під розміщення вказаного адміністративного комплексу, проте, жодних документів на землекористування відповідачами не оформлено, орендна плата за користування земельною ділянкою не сплачуються, у зв`язку з чим Кам`янській міській раді завдано збитки у вигляді недоотриманої орендної плати.

У відзиві на позов відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає наступне.

На підставі рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 11.10.1995 № 313 з урахуванням рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.06.2005 № 569-19/IV відповідач має право безстрокового користування земельною ділянкою по вул. В`ячеслава Чорновола, 1Л у м. Кам`янському.

Право безстрокового користування спірною земельною ділянкою було посвідчене Державним актом на право постійного користування землею серії І-ДП № 002497, який 20.10.1995 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 89.

Відповідач вказує на те, що на момент складання акту про визначення розміру збитків 06.12.2016, право користування спірною земельною ділянкою за останнім не припинено.

Крім того, відповідач зазначає, що перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою є вичерпним і таким, що не підлягає широкому тлумаченню.

При цьому, в незалежності від підстав для припинення права користування земельною ділянкою, таке право припиняється на підставі рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування.

В період з 1995 року і по день звернення з даним позовом до суду орган місцевого самоврядування - Кам`янська міська рада, рішення про припинення права користування спірною земельною ділянкою не приймала, у зв`язку з чим, на думку відповідача, рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 11 «Про затвердження акту про визнання розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання земельних ділянок м. Кам`янського» свідчить про оспорення наявного у Приватного акціонерного товариства "Южкокс" права користування спірною земельною ділянкою, а отже таке рішення є прямим втручанням в наявне у відповідача право, що свідчить про протиправні дії органу місцевого самоврядування.

Також, відповідач у відзиві зазначає, щодо неправомірності проведення засідання комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі і землекористувачам, та не чинності її персонального складу.

Посилаючись на Порядок № 284, відповідач відказує пре те, що не було включно представника останнього до складу комісії з питань визначення розміру збитків, що значно звузило обсяг наявних у останнього прав.

Крім того, відповідач вказує про те, що начальник відділу земельних відносин департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради, секретар комісії Пошта П.А. не був присутній під час проведення комісії, проте з акту від 06.12.2016 вбачається, що останній входив до складу комісії.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що прийняте комісією рішення про визначення розміру збитків, яке процедурно оформлене у вигляді акту, є незаконним.

На думку відповідача, відділом самоврядного контролю департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради в дійсності не проводилось жодного обстеження спірної земельної ділянки, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для нарахування збитків.

Також відповідач звертає увагу, що в матеріалах засідання комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам відсутні документи, що підтверджують належність спірної земельної ділянки до земель комунальної власності, так само як і документів, що посвідчують право власності Кам`янської міської ради на цю земельну ділянку.

Таким чином, відповідач вважає, що комісія з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам не мала права розглядати заяву Кам`янської міської ради про визнання розміру збитків без надання документів, що підтверджують належність спірної земельної ділянки до земель комунальної власності та документів, що посвідчують право власності Кам`янської міської ради на земельну ділянку за адресою вул. В`ячеслава Чорновола, 1Л у м. Кам`янськ.

Посилаючись на статтю 156 ЗК України та Порядок № 284, відповідач вказує про те, що перелік підстав для відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є вичерпним, в даному переліку відсутня така підстава для відшкодування збитків як використання земельної ділянки без правовстановлюючого документу.

Крім того, відповідач наголошує на тому, що оскільки, спірна земельна ділянка перебувала у володінні товариства на праві постійного безстрокового користування, жодних обов`язків у останнього по сплаті орендних платежів не виникло, Приватне акціонерне товариство "Южкокс" систематично здійснювало оплату земельного податку, що відповідає приписам податкового законодавства та підтверджується податковими деклараціями та Витягом про стан розрахунків, який сформовано в Електронному кабінеті платника за відповідний період.

З огляду на викладене, відповідач вважає, що на Приватне акціонерне товариство "Южкокс" не може бути покладена відповідальність за його дії, які в повному обсязі є правомірними законними та відповідають принципу, проголошеному ст. 19 Конституції України, у зв`язку з чим останній просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, не погоджується, з огляду на таке.

Щодо твердження Відповідача про наявне у нього право постійного користування земельною ділянкою по вул. В`ячеслава Чорновола, 1Л, позивач зазначає наступне.

Розглянувши клопотання Баглійського коксохімічного заводу від 01.06.1995 року, було прийнято рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів Дніпропетровської обдаси від 11.10.1995 року №313 «Про падання земельних ділянок у користування», яким затверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться в користуванні Баглінського коксохімічного заводу та закріплено за останнім, земельну ділянку площею 170,7594 га в постійне користування (п. 2.1 рішення).

На підставі вищезазначеного рішення було видано державний акт на право постійного користування землею - 20 жовтня 1995 року (І-ДП №002497). Цей акт зареєстровано и Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 89.

В подальшому, розглянувши клопотання ВАТ «Дніпродзержинський коксохімічний завод» від 04.03.2004 № 020-159 рішенням Дніпродзержинської міської ради від 29.04.2005 року № 531-18/ІV, абзац 2 графи 14 пункту 65 додатку до рішення міської ради від 25.02.2005 року № 490-17/ІV втратив чинність та анульовано державний акт № 89.

Тобто, позивач вказує на те, що рішенням міської ради за клопотанням відповідача, з 29.04.2005 року втратило чинність попереднє рішення, за яким залишалося у користуванні Відповідача земельна ділянка площею 153,5552 га для виробничих цілей га анульований держаний акт №89.

Разом з цим, за рішенням Дніпродзержинської міської ради від 29.04.2005 року № 531-18/ІV надано по матеріалам проектів відведення земельних ділянок та закріплено по матеріалам інвентаризації за ВАТ «Баглійкокс» земельні ділянки по вул. Щербицького, 1, вул. Тельмана, 1а, вул. Тельмана, 2, вул. Тельмана, 2а, Щербицького, 13а, Щербицького, 6, Щербицького, 1а, вул. Народна, вул. Тельмана, 10-4, вул. Фізкультурна, 7а, пров. 3-й Баглійський, 29-2, вул. Східна, 10, вул. Тельмана, 14-3, вул. Фізкультура, 10, вул. Щербицького ,48 на умовах оренди строком на 10 років.

Таким чином, як стверджує позивач, за клопотанням самого відповідача були вилучені земельні ділянки з постійного користування останнього та надані йому в користування на умовах оренди строком 10 років, що також підтверджує про втрату чинності попереднього рішення ради, за яким залишалося у користуванні відповідача земельна ділянка площею 153,5552 га для виробничих цілей та анулювання державного акту № 89 на право постійного користування землею площею 170,7594 га.

Про факт анулювання державного акту на право постійного користування землею площею 170,7594 га серії І-ДП № 002497 повідомлено листом від 10.10.2016 № 99-425-99.3-2013/2-16 відділ Держгеокадастру у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області.

Позивач вказує про те, що Приватне акціонерне товариство «Южкокс» є правонаступником прав і обов`язків Державного підприємства Баглійський коксохімічний завод.

Приватне акціонерне товариство «Южкокс» не є підприємством державної або комунальної власності, в зв`язку з чим не можливо набуття ним права постійного користування земельною ділянкою згідно зі ст. 92 ЗК України, а відтак і посилання відповідача про те, що ПРАТ «ЮЖКОКС» має право безстрокового користування земельною ділянкою по вул. В`ячеслава Чорновола 1Л на підставі державного акту за № 89 є безпідставним.

Щодо користування відповідачем земельною ділянкою площею 12,8819 га за адресою: вул. Щербицького, 1Л без договору оренди земельної ділянки, позивач зазначає наступне.

Розглянувши клопотання Відкритого акціонерного товариства «Баглійкокс» від 18.05.2005 № 20-34, відповідно до п.6 Рішення Дніпродзержинської міської ради від 24.06.2005 року 569-19/ІV виділено на території Відкритого акціонерного товариства «Баглійкокс» земельні ділянки, загальною площею 32,7286 га, втому числі: 12,8819 га за адресою: вул. Щербицького, 1Л - для розміщення адміністративно-побутового корпусу ОПУФМК.

Позивач звертає увагу на те, що відповідно до п.п. 9.1 п. 9 рішення міської ради від 24.06.2005 року №569-19/ІV землекористувачів зобов`язано протягом 60-ти днів з моменту прийняття цього рішення укласти з міською радою в установленому порядку договір оренди земельної ділянки, а також вчинення інших дій зобов`язального характеру. Проте, договір оренди земельної ділянки площею 12,8819 га за адресою: вул. Щербицького, 1Л, відповідачем укладено не було.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою, без укладеного договору оренди земельної ділянки.

Щодо посилання відповідача про відсутність права власності у Кам`янської міської ради на земельну ділянку по вул. В`ячеслава Чорновола, 1Л, позивач посилаючись на норми чинного законодавства зазначає, що всі землі комунальної власності в межах м. Кам`янське належать територіальній громаді міста. Управління земельними ділянками комунальної власності здійснює Кам`ямська міська рада.

Згідно довідки за формою 6-зем від 21.10.2016 № 99-425-99.3-2040/2-16 Відділу Держгеокадастру у м, Дніпродзєржинську Дніпропетровської області спірна земельна ділянка за формою власності є комунальною, категорія земель -землі промисловості, цільове призначення -11.02 для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, користувач ПРАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС».

Отже, на думку позивача відповідна земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади міста в особі Кам`янської міської ради.

Крім того, позивач вказує про те, що не приведення відповідачем у відповідність до встановлених вимог земельного законодавства, щодо користування земельною ділянкою на умовах оренди, а також не виконавши рішення міської ради 24.06.2005 № 569-19/ІV (розробка проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки та отримання її на умовах оренди), зумовило лише у 2017 відповідача вчинити всі необхідні дії для отримання відповідної земельної ділянки у користування,в зв`язку з чим і було припинено право користування, яка виділилася на території ВАТ «Баглійкокс» за рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24.06.2005 № 569-19/IV.

Тобто, не право постійного користування припинялося з прийняттям рішення від 29.09.2017 № 796-19/VІІ, а право користування земельною ділянкою, яка виділялася па території ВАТ «Баглійкокс» відповідачу за рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24.06.2005 №569-19 /IV.

Відносно проведення процедури нарахування та затвердження збитків за користування земельною ділянкою позивач зазначає, що департаментом комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно було правомірно проведено розрахунок недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» за адресою м. Кам`янське, вул. В. Чорновола, 1Л, внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Також, позивач вказує про те, що при розрахунку, комісією враховано сплату відповідачем сум у якості земельного податку.

Відповідно до протоколу засідання комісії з питань визначення розміру збитків, завданих власникам землі та землекористувачам від 06 грудня 2016 року було ухвалено визначити розмір збитків та доручено департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно міської ради підготувати проект рішення виконавчого комітету міської ради про ствердження акта про визначення розміру збитків, заподіяних міській раді внаслідок використання земельних, ділянок м. Кам`янського.

06 грудня 2016 року зазначеною вище комісією був складений акт визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання земельних ділянок м. Дніпродзержинська за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 рр., відповідно до якою ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» (Відповідачем) завдано збитки в сумі 2 991 357,35 грн.

З метою відшкодування міській раді заподіяних збитків 25.01.2017 було прийняте рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ряди №11 «Про затвердження акта визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання земельних ділянок м. Кам`янське».

Позивач звертає увагу, що рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 11 від 25.01.2017 оскаржувалося в адміністративному порядку відповідачем у справі № 208/976/17.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.12.2020 провадження по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «ЮЖКОКС» до виконавчого комітету Кям`янської міської ради «про визнання рішення протиправним та його скасування», з підстав п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України - було закрито. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021 залишено без змін ухвалу суду першої інстанції. Закриваючи провадження у справі суди встановили відсутність спору, що у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Також, у відповіді на відзив, позивач зазначає, що міською радою в повній мірі вжито всі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про проведення обстеження спірної земельної ділянки.

Крім того, позивач наполягає на тому, що протокол засідання комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачами від 06.12.2016 підписаний у відповідності до вимог рішення міської ради від 07.02.2005 № 84 «Про утворення комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам» зі змінами.

Також, позивач звертає увагу, що враховуючи відсутність секретаря комісії Пошти П.А., одностайно вирішено обрати Радченко І.Ф. представника управління містобудування та архітектури міської ради секретарем комісії, у зв`язку з чим порушень з боку виконкому не відбулося.

З огляду на викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначає, що зі змісту рішення Дніпродзержинської міської ради від 29.04.2005 №531-18/IV вбачається, що останнє прийнято за результатами розгляду клопотання фізичних осіб та юридичних осіб серед яких відсутнє ВАТ «Баглійкокс». Вказана особа користується спірною земельною ділянкою, що підтверджується п. 63 Додатку до рішення міської ради від 29.04.2005 №531-18/IV.

При цьому, позивач посилається на клопотання ВАТ «Дніпродзержинський коксохімічний завод», як на підставу анулювання акту на право постійного користування, проте, вказане підприємство є окремою юридичною особою, яке не володіє, не користується та не розпоряджається спірною земельною ділянкою.

Таким чином, відповідач зазначає, що з наданих позивачем доказів не вбачається: направлення ВАТ «Баглійкокс» заяви про добровільну відмову від права на користування спірною земельною ділянкою; розгляд міською радою заяви ВАТ «Баглійкокс» про добровільну відмову від права на користування спірною земельною ділянкою; прийняття міською радою рішення про припинення права користування спірною земельною ділянкою.

Посилаючись на статтю 126 ЗК України, відповідач стверджує, що прийняття Дніпродзержинською міською радою рішення про анулювання акту на право постійного користування спірною земельною ділянкою не свідчить про припинення такого права постійного користування. Право постійного користування спірною земельною ділянкою припинено у 2017році за рішенням Кам`янської міської ради № 796-19/VІІ від 29.09.2017.

На думку відповідача, право постійного користування спірною земельною ділянкою не припинено та було чинним, у зв`язку з чим відсутні підстави для укладання договору оренди земельної ділянки.

Крім того, відповідач повторно наголошує на тому, що збитки визначені неуповноваженими особами в порушення вимог Методики.

В акті про обстеження відсутні відомості про участь представників відповідача або двох свідків для обстеження спірної земельної ділянки.

Разом з відповіддю на відзив позивач надав докази направлення відповідачу листа про обстеження спірної земельної ділянки, проте, до вказаних доказів останнім не додано документів, які підтверджують, що Товариству було направлено саме лист про здійснення обстеження земельної ділянки.

Також, відповідач звертає увагу на те, що протягом 2014-2016 років відомості про спірну земельну ділянку не були внесені до Земельного кадастру, вказана земельна ділянка не була сформована як об`єкт цивільного права та відповідно не могла бути предметом орендних відносин. У зв`язку з чим вбачаються підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання щодо пропуску позовної давності в частині стягнення 588 467,82 грн.

Позивачем подано пояснення, в яких останні повторно вказує на те, що спірна земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади міста в особі Кам`янської міської ради.

Також, позивач наголошує на тому, що твердження відповідача, що лише у 2017 році йому припинено право постійного користування є хибним та таким, що не відповідає дійсності.

Посилаючись на статтю 79-1 ЗК України, позивач вказує про те, що у даній справ спірна земельна ділянка є сформованою.

Таким чином, твердження відповідача не спростовують законних підстав стягнення з останнього 2 991 059,42 грн. збитків, у вигляді безпідставно збережених коштів орендної плати за використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 23.10.2017 порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду в засіданні на 13.11.2017.

10.11.2017 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області адміністративної справи № 208/976/17 за позовом Приватного акціонерного товариства "Євраз Южкокс" про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 25.01.2017 № 11 "Про затвердження акта про визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання земельних ділянок м. Кам`янського".

Ухвалою від 16.11.2017 зупинено провадження по справі № 904/9067/17 до вирішення в установленому законом порядку адміністративної справи № 208/976/17, що перебуває в провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Зобов`язано сторін надати Господарському суду Дніпропетровської області документальне підтвердження про результати розгляду справи № 208/976/17.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", відповідно до якого Господарський процесуальний кодекс України викладено в новій редакції.

Згідно пункту дев`ять частини першої Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в редакції від 07.01.2018, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17.05.2021 на адресу суду від Кам`янської міської ради Дніпропетровської області надійшло клопотання про поновлення провадження у справі, до якого додано оригінал ухвали Заводського районного суду м. Дніпродзержинськ від 14.12.2021 по справі №208/976/17, а також вступну та резолютивну частину постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 22.04.2021 по справі № 208/976/17, яка засвідчена гербовою печаткою суду.

Ухвалою суду від 27.05.2021 провадження у справі № 904/9067/17 поновлено, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.06.2021.

В підготовчому засіданні 15.06.2021 відповідачем було надано клопотання про зупинення провадження у справі.

За результатами розгляду заявленого відповідачем клопотання про зупинення розгляду справи №904/9067/17 до прийняття рішення Верховним судом у справі №208/976/17, господарський суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого клопотання.

Ухвалою суду від 15.06.2021 розгляд підготовчого засідання відкладався до 20.07.2021.

19.07.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог.

Розгляд даної заяви судом відтерміновано до наступного засідання.

Ухвалою суду від 20.07.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 25.08.2021 та відкладено підготовче засідання до 26.08.2021.

26.08.2021 позивачем подано додаткові пояснення по справі.

Відповідачем подані заперечення щодо прийняття до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог.

За результатом розгляду поданого позивачем 19.07.2021 клопотання, господарський суд дійшов висновку про його часткове задоволення, в частині зменшення заявлених вимог.

Решта заяви, - судом залишається без розгляду, як не приймаються до уваги і докази залучені до вказаного клопотання та пояснень позивача, з огляду на їх подачу з пропуском строку, встановленого статтею 80 Господарського Процесуального Кодексу України.

Клопотання відповідача від 16.07.2021 про долучення доказів до матеріалів справи, господарським судом задоволено.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 ГПК України, у зв`язку з чим господарським судом завершено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 27.09.2021.

27.09.2021 у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, щодо наявності підстав для стягнення збитків завданих територіальній громаді міста Кам`янське, у зв`язку з використанням відповідачем земельної ділянки без оформлених документів на землекористування та несплатою останнім орендної плата за користування земельною ділянкою.

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, 25.03.2016 спеціалістами відділу самоврядного контролю департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради проведено обстеження земельної ділянки за адресою м. Кам`янське, вул. В`ячеслава Чорновола, 1Л та складено Акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки.

Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.05.2016 № 56094725: будівля адміністративного комплексу за адресою: м. Дніпродзержинськ, вул. Щербицького В.В., 1Л належить ВАТ «Баглійкокс».

На момент обстеження встановлено, що на спірної земельної ділянці розміщено триповерхову недобудовану будівлю адміністративно-побутового корпусу, об`єкт незавершеного будівництва, відстійник. Земельна ділянка знаходиться у занедбаному стані.

Також позивач зазначає, що розглянувши клопотання Баглійського коксохімічного заводу від 01.06.1995 року, було прийнято рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів Дніпропетровської обдаси від 11.10.1995 року №313 «Про падання земельних ділянок у користування», яким утверджено матеріали інвентаризації земельних ділянок, що знаходяться в користуванні Баглінського коксохімічного заводу та закріплено за останнім, земельну ділянку площею 170,7594 га в постійне користування.

На підставі вищезазначеного рішення було видано державний акт на право постійного користування землею - 20 жовтня 1995 року (І-ДП №002497). Цей акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 89.

Розглянувши лист ВАТ «Баглійкокс», було прийнято рішення від 12.12.2000 року № 506 «Про затвердження матеріалів інвентаризації (закріплення), вилучення, відведення (надання) земельних ділянок юридичним та фізичним особам», яким вилучено з користування ВАТ «Баглійкокс» земельну ділянку площею 1,0279 га за адресою: вул. Уральська, 1, надану рішенням виконкому міської ради від 08.07.1999 № 190 ТОВ «Променергія» та визнано таким, що втратив чинність абз. 1 п. 2.1 рішення виконкому міської ради від 11.10.1995 № 313. Залишити в користуванні ВАТ «Баглійкокс» земельну ділянку площею 153,7566 га для виробничих цілей.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 25.02.2005 року № 490-17/ІV залишено в користування ВАТ «Баглійкокс» земельну ділянку, площею 153,5552 га для виробничих цілей.

В подальшому, рішенням Дніпродзержинської міської ради від 29.04.2005 року № 531-18/ІV, абзац 2 графи 14 пункту 65 додатку до рішення міської ради від 25.02.2005 року № 490-17/ІV втратив чинність, анульовано державний акт № 89.

Тобто, позивач вказує на те, що на підставі рішення міської ради від 29.04.2005 року № 531-18/ІV з 29.04.2005 року втратило чинність попереднє рішення (від 25.02.2005 року № 490-17/ІV), за яким залишалося у користуванні відповідача земельна ділянка площею 153,5552 га для виробничих цілей га анульований держаний акт №89.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24.06.2005 року № 569-19/ІV виділено на території ВАТ «Баглійкокс» земельні ділянки, загальною площею 32,7286 га, в тому числі 12, 8819 га за адресою: вул.. Щербицького, 1Л для розміщення адміністративно-побутового корпусу ОПУФМК.

Позивач зазначає, що вказані обставини свідчать про те, що відповідачем спірна земельна ділянка за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 використовувалася без правовстановлюючих документів на землю, а саме без договору оренди та не сплачувалася орендна плата, що призвело до ненадходження до міського бюджету земельних платежів, у зв`язку з чим було завдано збитки на загальну суму 2 991 059,42 грн.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути лише майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 11.10.1995 № 313, Баглійському коксохімічному заводу видано Державний акт на право постійного користування землею серії І-ДП № 002497, який 20.10.1995 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 89.

Листом виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 18.05.2005 № 74- 06/333, ВАТ «БАГЛІЙКОКС» було повідомлено про присвоєння поштових адрес об`єктам, які знаходяться на балансі ВАТ «БАГЛІЙКОКС», в т.ч. будинку адміністративного корпусу, інв. № 100000, та дамбі відстійника, інв. №675, присвоєно нову поштову адресу: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вулиця імені В.В. Щербицького, 1л.

Рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24.06.2005 № 569-19/IV «Про набуття юридичними та фізичними особами права користування земельними ділянками несільськогосподарського призначення», з території Відкритого акціонерного товариства «Баглійкокс» в т.ч. виділено земельну ділянку площею 12,8819 га за адресою: вул. Щербицького, 1л (нині вул. В. Чорновола, 1л).

У відповідності до п. 1.2 Статуту ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС», що затверджений рішенням Загальних зборів акціонерів ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» від 28.04.2016, ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» (ідентифікаційний код 05393079), до зміни типу та зміни найменування мало назву - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС», яке до приведення своєї діяльності у відповідність з Законом України «Про акціонерні товариства» мало найменування Відкрите акціонерне товариство «Баглійкокс» (ідентифікаційний код 05393079), яке створене відповідно до наказу Фонду державного майна України від 27 листопада 1995 року № 39-АТ «Про створення відкритого акціонерного товариства «Баглійкокс»», згідно з Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційних майнових сертифікатів» від 26 листопада 1994 р. №699/94. Товариство є правонаступником прав і обов`язків державного підприємства «Баглійський коксохімічний завод».

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 19 Закону України «Про господарські товариства» в редакції, чинній на момент перетворення, припинення діяльності товариства відбувається шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) або ліквідації з дотриманням вимог антимонопольного законодавства. При реорганізації товариства вся сукупність прав та обов`язків товариства переходить до його правонаступників.

Відповідно до ч.ч. 1,7 ст.34 Закону України «Про підприємства в Україні», ліквідація і реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться з дотриманням вимог антимонопольного законодавства за рішенням власника, а у випадках, передбачених цим Законом, - за рішенням власника та за участю трудового колективу або органу, уповноваженого створювати такі підприємства, чи за рішенням суду або арбітражного суду. При перетворенні одного підприємства в інше до підприємства, яке щойно виникло, переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Згідно з п. 5 Порядку перетворення в процесі приватизації державних підприємств у відкриті акціонерні товариства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.1992 N686, перетворення відбувалося: з моменту державної реєстрації відкритого акціонерного товариства активи і пасиви державного підприємства приймаються товариством.

Товариство є правонаступником прав і обов`язків державного підприємства, що приватизується.

Таким чином, ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» є повним правонаступником прав та обов`язків ДП «Баглійський коксохімічний завод», яке було перетворено у ВАТ «БАГЛІЙКОКС» та після приведення своєї діяльності у відповідність з Законом України «Про акціонерні товариства» мало назву ПАТ «ЄВРАЗ БАГЛІЙКОКС» та після зміни типу та найменування ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС», у зв`язку з чим ПрАТ «ЄВРАЗ ЮЖКОКС» на підставі рішення виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради народних депутатів від 11.10.1995 № 313 користувалося правом безстрокового користування спірною земельною ділянкою.

Право безстрокового користування вказаною земельною ділянкою посвідчене Державним актом на право постійного користування землею серії І-ДП № 002497, який 20.10.1995 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 89.

Відповідно до статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини; передача приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, що перебуває в користуванні державного або комунального підприємства та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.

Відповідно до частин 3, 4 статті 142 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки.

Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що в період з 1995 року по день звернення позивача з даним позовом до суду, органами місцевого самоврядування, а саме Кам`янською міською радою було прийнято рішення про припинення права користування земельною ділянкою по вул. В. Чорновола, 1Л у м. Кам`янському, вказана земельна ділянка з постійного користування ПРАТ «ЮЖКОКС», органу місцевого самоврядування не поверталась, про що свідчить відсутність в матеріалах справи акту прийому-передачі (повернення) земельної ділянки.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ВАТ «Баглійкокс» відмовився в добровільному порядку від права користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент складання Акту про визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, внаслідок використання земельної ділянки м. Кам`янського, право постійного користування за Приватним акціонерним товариством "Южкокс" земельною ділянкою по вул. В. Чорновола, 1Л у м. Кам`янському не було припинено.

Проте, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, право користування спірною земельною ділянкою припинено лише у 2017 році на підставі рішення Кам`янської міської ради № 796-19/VІІ від 29.09.2019.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у ПрАТ «ЮЖКОКС» були відсутні підстави для укладання договору оренди земельної ділянки за спірний період.

Крім того, господарський суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Про необхідність застосування статті 79-1 ЗК України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема у постановах від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові. У випадку відсутності сформованості спірної земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав вказане свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині третьої статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд наголошує щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, господарський суд наголошує, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Шабельник проти України" (заява № 16404/03) від 19.02.2009 зазначається, що хоча стаття 6 (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів як таких, бо це передусім питання, яке регулюється національним законодавством (див. рішення у справі "Шенк проти Швейцарії" від 12.07.1998 та у справі "Тейшейра ді Кастру проти Португалії" від 09.06.1998).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Господарський суд відзначає, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено відповідачем, протягом 2014-2016 років відомості про спірну земельну ділянку не були внесенні до Земельного кадастру, спірна земельна ділянка не була сформована як об`єкт цивільного права та відповідно не могла бути предметом орендних відносин.

Крім того, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач користувався спірною земельною ділянкою у період з 2014 по 2016 рік без правовстановлюючих документів, оскільки на той час був чинний Державний акт на право постійного користування землею серії І-ДП № 002497, який 20.10.1995 зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 89, відповідно до якого у відповідача було право безстрокового користування спірною земельною ділянкою.

Таким чином доводи позивача, що висвітлені у позові, не знайшли свого підтвердження при дослідженні доказів та встановленні обставин справи.

З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення збитків завданих використанням земельної ділянки в сумі 2 991 059,42 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

У відповідності до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Кам`янської міської ради Дніпропетровської області до Приватного акціонерного товариства "Южкокс" про стягнення збитків завданих використанням земельної ділянки в сумі 2 991 059,42 грн. відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 07.10.2021.

Суддя І.Ф. Мельниченко