ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1868/21

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Корм"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Весела Свинка"

про стягнення 180 895,03 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

Без виклику представників сторін.

обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Корм" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Весела Свинка" (далі - відповідач) про стягнення 180 895,03 грн., з яких 172 353,03 грн. основного боргу, 6 522,04 грн. пені, 794,00 грн. 3% річних та 1 225,96 грн. інфляційних у зв`язку з неналежним та несвоєчасним виконанням відповідачем умов Договору № СК10022021 від 10.02.2021 року в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.06.2021 року відкрито провадження у справі № 911/1868/21, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч.ч. 1-2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України за клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться (ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, у встановлений судом строк відзиву на позов та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надіслав, доказів повної або часткової сплати ним заборгованості, яка є предметом даного спору, не надав, клопотань про відкладення розгляду справи з метою надання додаткового часу для подання відзиву від відповідача не надходило, суд вважає, що, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для винесення рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.02.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм» (далі - позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Весела Свинка» (далі - відповідач, Покупець) укладений Договір поставки № СК10022021(далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату. Постачальник разом з продажем товару надає консультаційні послуги покупцю з питань здоров`я та зростання тварин, управління фермою та годівлі тварин. Вартість послуг включена у вартість товару.

Предметом даного договору є товар для відгодівлі тварин (надалі - Товар), перелік і найменування якого зазначається у видаткових накладних та рахунках фактурах на кожну окрему партію товару (п. 1.2 Договору).

Асортимент, характеристики, кількість кожної конкретної партії Товару погоджуються у відповідних заявках та визначаються сторонами у видаткових накладних (товарно-транспортних або видаткових), що виставляються на кожну окрему партію товару (п. 2.1 Договору).

Відповідно до 3.1 Договору поставка Товару на об`єкт Покупця здійснюється Постачальником відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс-2020. Місце поставки кожної окремої партії Товару, що поставляється згідно даного Договору, погоджується у відповідних заявках.

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 Договору ціна одиниці та вартості кожної конкретної партії Товару визначається в рахунку-фактурі. Ціни на Товар, що поставляється Постачальником, зафіксовані в національній валюті України - гривні.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що Покупець зобов`язаний здійснити оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати Поставки відповідної партії Товару.

Датою оплати вважається дата зарахування банком грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника (п. 4.5 Договору).

Відповідно до п. 5.1 Договору Покупець зобов`язаний прийняти товар протягом 2 (двох) годин з моменту прибуття транспорту Постачальника на склад Покупця, зазначений у п. 3.1 договору.

Згідно з п. 5.2 Договору Товар вважається переданим Постачальником і прийнятий Покупцем: за якістю - відповідно до сертифікату якості. За кількістю - відповідно до даних, зазначених у товарно-транспортних або видаткових накладних.

Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором (п. 9.1 Договору).

Як стверджує позивач, на виконання зобов`язань за Договором ним було виготовлено та поставлено відповідачу Товар на загальну суму 192 353,03 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 70 від 15.03.2021 року на суму 88 400,00 грн., № 91 від 05.04.2021 року на суму 111 360,00 грн., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені їх печатками.

Однак, відповідач в порушення п. 4.3 Договору своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання з оплати отриманого Товару не виконав, розрахувався частково 04.06.2021 року на суму 20 000,00 грн., відтак за відповідачем рахується заборгованість в сумі 172 353,03 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач надіслав відповідачу претензію б/н від 01.06.2021 року з вимогою про сплату заборгованості за поставлений Товар по Договору від 10.02.2021 № СК10022021 згідно перелічених вище видаткових накладних, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 172 353,03 грн. боргу.

Вході розгляду спору відповідач відзив на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, за наслідками розгляду спору судом встановлено прострочену заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 172 353,03 грн., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

У зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати Товару, позивач просить стягнути 6 522,04 грн. пені на підставі п. 6.2.1 Договору, нарахованої від сум заборгованості по кожній накладній окремо за загальний період з 15.04.2021 по 23.06.2021 року. Також, в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з відповідача 794,00 грн. 3% річних за загальний період прострочення з 15.04.2021 по 23.06.2021 року та 1 225,96 грн. інфляційних за квітень - травень 2021 року.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Частиною 2 ст. 217 Господарського кодексу України унормовано, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 6.2.1 Договору за порушення умов оплати Товару, визначених п. 4.3 Договору Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення за кожен день прострочення від вартості неоплаченого Товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних, судом встановлено, що вказані нарахування проведено по кожному періоду на фактичні суми заборгованості. Пеня нарахована в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені і не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі в заявлених розмірах, а саме в сумі 180 895,03 грн., з яких 172 353,03 грн. основного боргу, 6 522,04 грн. пені, 794,00 грн. 3% річних та 1 225,96 грн. інфляційних.

Відтак, відповідно до статей 123, 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача судом покладається відшкодування витрат по сплаті судового збору в повному обсязі в сумі 2 715,00 грн.

Крім того, 20.08.2021 року через канцелярію суду надійшло клопотання позивача б/н та б/д про долучення до матеріалів справи доказів витрат на надання правової допомоги, до якого додано Договірм про надання правової допомоги б/н від 17.03.2021 року, укладений між адвокатом Янчуком Олександром Вадимовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Корм», Додаткова угода № 3 від 01.06.2021 року, п. 3 якої визначено вартість послуг адвоката в розмірі 10% від суми позову, а саме 18 000,00 грн., платіжне доручення № 106 від 17.08.2021 на суму 18 000,00 грн., Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Янчук Олександра Вадимовича.

Частинами 1, 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

З наведених вище норм вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката обмежений їх співмірністю зі: складністю справи та необхідним обсягом правової допомоги (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано до суду Договір про надання правової допомоги б/н від 17.03.2021 року, Додаткову угоду № 3 від 01.06.2021 року з п. 3 якої вбачаєть, що вартість послуг адвоката встановлено в розмірі 10% від суми позову, а саме 18 000,00 грн, платіжне доручення № 106 від 17.08.2021 на суму 18 000,00 грн

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що загальний розмір понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу, пов`язаних із розглядом цієї справи становить 18 000,00 грн. та є фіксованим в Додатковій угоді.

Положеннями господарського процесуального законодавства з урахуванням висновків наведених у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, передбачено право на відшкодування витрат на правову допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19.

В той же час, у постанові від 08.04.2020 року у справі № 922/2685/19 Верховний Суд дійшов висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 910/16322/18.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих у підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам у сукупності з урахуванням усіх аспектів і складності цієї справи, обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи з характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за розгляд справи має бути зменшений до 10 000,00 грн.

Зокрема, справа не є складною і розглядалась у спрощеному провадженні, судові засідання не проводились, відповідач проти позову не заперечував. Тому дійсно необхідний обсяг правової допомоги та її вартості не відповідає погодженому сторонами розміру оплати послуг адвоката і покладення на відповідача обов`язку відшкодування всієї суми вартості адвокатських послуг призведе до покладення на нього неспівмірного тягара.

Таким чином, сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу підлягає частковому відшкодуванню за рахунок відповідача в обсязі, який достатній для покриття вартості адвокатських послуг, які необхідні для розгляду справи і фактично були надані.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Весела Свинка" (08710, Київська обл., Обухівський район, с. Підгірці, вул. Васильківська, буд. 3-А, ідентифікаційний код 38321698) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Корм" (04071, м. Київ, вул. Оболонська, буд. 29, ідентифікаційний код 42749617) 172 353 (сто сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят три) грн. 03 коп. основного боргу, 6 522 (шість тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 04 коп. пені, 794 (сімсот дев`яносто чотири) грн. 00 коп. 3% річних, 1 225 (одна тисяча двісті двадцять п`ять) грн. 96 коп. інфляційних, 2 715 (дві тисячі сімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп. судового збору та 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 04.10.2021 р.

Суддя Т.П. Карпечкін