ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2021 року Справа № 923/788/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця Самарської Марії Ігорівни, Дніпропетровська область, Апостолівський р-н, с. Новоукраїнське, ІПН НОМЕР_1

до: Фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Геннадійовича, Херсонська область, Нововоронцовський р-н, с. Любимівка, ІПН невідомий

про стягнення 129188,87 грн.

Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.

Обставини справи.

08 червня 2021 року фізична особа-підприємець Самарська Марія Ігорівна звернулась до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Геннадійовича про стягнення заборгованості у розмірі 129188,87 грн, з якої: 110000,00 грн сума основного боргу, 6690,41 грн сума пені, 3159,46 грн - сума 3 % річних та 9339,00 грн - сума інфляційних втрат. Судові витрати позивач просить суд стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов Договору на постачання № 09/03 від 09 березня 2020 року, в частині проведення розрахунків за поставлений товар.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.06.21 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою від 14 червня 2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/788/21 визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Зазначеною ухвалою суду запропоновано у визначені строки, відповідачу надати відзив на позовну заяву, позивачу у разу надходження відповідь на відзив відповідача.

Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ч.1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріали справи містять докази вручення ухвали суду від 14.06.2021 сторонам у справі (т.1, а.с. 27, 31).

Ухвалою від 08 липня 2021 року суд продовжив строк розгляду справи № 923/788/21 на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визначив здійснити розгляд справи впродовж розумного строку.

Ухвала суду від 08.07.2021 у даній справі надсилалась судом рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та згідно відмітки на поштовому повідомленні отримана відповідачем 07.08.2021 (т.1, а.с. 32).

Отже, судом вжиті усі можливі заходи з метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

За таких обставин враховуючі приписи п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляду зазначеної справи.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд,

в с т а н о в и в :

Матеріали справи свідчать, що 09 березня 2020 року між фізичною особою-підприємцем Самарською Марією Ігорівною (надалі - позивач або постачальник) і фізичною особою-підприємцем Петриченком Віталієм Геннадійовичем (надалі - відповідач або покупець) був укладений договір на постачання № 09/03 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його на умовах даного Договору (п. 2.1 Договору).

Найменування товару: Сіянці грецького горіха скороплідної сортоформи (п. 2.2 Договору).

Кількість товару: 1100 шт. (п. 2.3 Договору).

Вимоги до товару: висота саджанців до 60 см; товщина саджанців 1,0-1,6 см, фасування товару по 25 штук в пучок (п. 2.4 Договору).

Договір укладається на термін, починаючи з 09.03.2020 до 05.08.2020 (п. 2.5 Договору).

Ціна товару становить 100 грн/шт, Ціна товару включає в себе вартість навантаження, упаковки (п. 3.3. Договору).

Загальна вартість товару становить 110000,00 грн (п. 3.4 Договору).

Оплата загальної вартості товару здійснюється покупцем, з відстрочкою платежу за товар, у два етапи, наступним чином:

- перший етап: після відвантаження товару, до 01 травня 2020р., в розмірі 50% від загальної вартості товару, що складає 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн;

- другий етап: після відвантаження товару, але не пізніше, ніж за 5 днів до дати закінчення кінцевого терміну даного договору, в розмірі 50% від загальної вартості товару, що складає 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн (п. 3.6. Договору)

Поставка товару в будь-якому випадку повинна бути проведена не пізніше 01.04.2020 (п. 4.2. Договору).

Прийом товару між сторонами підписується актом прийому-передачі або видатковою накладною (п. 4.5. Договору).

Відповідно до пункту 5.3.4. Договору, покупець зобов`язаний оплатити вартість придбаного товару, як це вимагається в розділі 3.3. і 3.6. даного Договору.

Пунктом п.6.5. Договору встановлено, що за порушення покупцем строків здійснення передбачених даним Договором оплат, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми, за кожен день прострочення

За твердженням позивача, на виконання умов Договору, відповідачу було передано у власність товар за накладною №01 від 11.03.2020 на загальну суму 110000,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем не здійснено оплату поставленого позивачем товару.

Позивач вказує, що з метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою сплатити суму заборгованості у розмірі 110000 грн.. Вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування.

У зв`язку з порушення відповідачем строків проведення розрахунків за поставлений товар, позивачем нараховано та заявлено до стягнення суму пені у розмірі 6690,41 грн, суму 3% річних у розмірі 3159,46 грн та суму інфляційних втрат у розмірі 9339,00 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги ФОП Самарської В.Г. підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо поставки позивачем відповідачу товару на суму 110000,00 грн та наявність заборгованості останнього у загальному розмірі 129188,87 грн.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

У відповідності до статті 509 Цивільного кодексу України та статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи свідчать, що між сторонами у справі укладений договір, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

У відповідності до ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За змістом частини першої статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (частина перша статті 691 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи свідчать, що позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 110000,00 грн, що підтверджується накладною №01 від 11.03.2020.

Вищевказана накладна підписана сторонами Договору без будь-яких претензій і зауважень.

Сторонами у договорі погоджено, що оплата товару покупцем здійснюється з відстрочкою платежу за товар, у два етапи:

- перший етап: після відвантаження товару, до 01 травня 2020 р., в розмірі 50% від загальної вартості товару, що складає 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн.

- другий етап: після відвантаження товару, але не пізніше, ніж за 5 днів до дати закінчення кінцевого терміну даного договору, в розмірі 50% від загальної вартості товару, що складає 55000 (п`ятдесят п`ять тисяч) грн.

За умовами п. 4.5. та п. 4.6. Договору, поставка товару в будь-якому випадку повинна бути проведена не пізніше 01.04.2020. Прийом товару між сторонами підписується актом прийому-передачі або видатковою накладною. Підписуючи акт про передачу товару (видаткову накладну) представником покупця, він визнає, прийняття товару та обов`язки по сплаті.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що на виконання умов Договору, позивачем поставлено, а відповідач прийнято товар на загальну суму 110000,00 грн.

Проте, як свідчать наявні у справі докази, ФОП Петриченко В.Г. в порушення взятих на себе договірних зобов`язань не здійснив оплату отриманого від позивача товару.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, в порушення приписів п. 3.6. Договору та ч.1 ст. 530 ЦК України відповідач у визначені строки не оплатив поставлений товар.

Доказів сплати суми основного боргу у розмірі 110000,00 грн. відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 110000,00 грн. є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже при нарахуванні інфляційних та річних основними складовими частинами нарахування є сума заборгованості, період заборгованості та розмір процентів та коефіцієнтів, які діють у такий період.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на нарахування пені сторони узгодили в п.6.5. Договору відповідно до якого за порушення покупцем строків здійснення передбачених даним Договором оплат, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми, за кожен день прострочення

Судом перевірено правильність виконаних позивачем розрахунків пені, 3 % річних та інфляційних втрат (т.1, а.с. 12 -13), та встановлено, що вони є вірними.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми пені у розмірі 6690,41 грн, суми 3% річних у розмірі 3159,46 грн та суми інфляційних втрат у розмірі 9339,00 грн.

Відповідач, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2270,00 грн.

Керуючись статтями 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Петриченка Віталія Геннадійовича, ( АДРЕСА_1 ІПН невідомий) на користь Фізичної особи-підприємця Самарської Марії Ігорівни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) суму основного боргу у розмірі 110000,00 грн, суму пені у розмірі 6690,41 грн, суму 3 % річних у розмірі 3159,46 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 9339,00 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписано 06.10.2021.

Суддя С.В. Нікітенко