РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.10.2021Справа № 910/10678/21

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
простягнення 312000,00 грн
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" збитків у розмірі 312000,00 грн, завданих у зв`язку з пошкодженням вагонів №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60631785, 60717501, 61328340, 54066279.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/10678/21; вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив; встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

03.08.2021 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, посилаючись серед іншого на те, що позивачем не було дотримано процедури досудового врегулювання спору у відповідності до положень ст.46 Угоди про міжнародне залізничне сполучення.

Крім того, за твердженнями відповідача, позивач не надав належних доказів того, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" фактично проводилися роботи з ремонту вагонів, які перебувають у власності/користуванні позивача, а також наявності у зазначеного товариства права на ремонт вагонів взагалі.

09.08.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов заперечив.

30.08.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог.

03.09.2021 та 08.09.2021 від позивача надійшли тотожні за змістом пояснення щодо застосування строку позовної давності.

Згідно з ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Для забезпечення організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування та наданням послуг, пов`язаних із цими перевезеннями між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (замовник) та Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (виконавець) було укладено договір №ПР/М-15103/НЮі про надання послуг власнику, орендатору або оператору щодо організації курсування власних вантажних вагонів на коліях загального користування від 09.11.2015 (договір).

Відповідно до п.1.2 договору сторони керуються цим договором, законами України, Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів залізничним транспортом України, Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Соглашением о международном железнодорожном грузовом сообщении (СМГС) (Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС), "Правилами експлуатації власних вантажних вагонів", іншими нормативними документами.

27.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" (виконавець) було укладено договір про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів №49у, за умовами якого виконавець надає замовнику комплексну послугу з організації ремонту залізничних вагонів замовника розукомплектованих запасними частинами/деталями/вузлами внаслідок розкрадання та вчинення протиправних дій третіми особами: забракованих вагоноремонтними підприємствами АТ "Укрзалізниця" через їх розукомплектування запасними частинами/деталями/вузлами вагона під час перевезення на шляху прямування; виявленій необхідності доукомплектування запасними частинами/деталями/вузлами, в ході проведення ремонтів вагонів або під час відстою вагонів на коліях АТ "Укрзалізниця" (п.1.1, 1.1.1, 1.1.2), акт загальної форми ГУ-23 підписаний уповноваженими особами АТ "Укрзалізниця" є документом, що засвідчує обставини, місце події, кількість, тип, найменування відсутніх запасних частин/деталей/вузлів для перерахування вагону з робочого парку в парк несправних. (п.1.2), замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п.1.3).

У березні 2020 року, квітні 2020 року, вересні 2020 року, жовтні 2020 року відповідачем були прийняті до перевезення вагони №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 54066279, 60631785, які перебували у користуванні (оренді) позивача, що підтверджується залізничними накладними №№47081666, 47139522, 28790378, 28793367, 47571484, 45952371, 45231156.

На станціях Коломия та Ковель Львівської залізниці, Куп`янськ-Сортувальний Південної залізниці, Гречани Південно-Західної залізниці працівниками відповідача було виявлено розукомплектування вищезазначених вагонів, про що були складені повідомлення форми ВУ-23М та акти загальної форми ГУ-23.

За твердженнями позивача, у зв`язку з розукомплектуванням вагонів №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 54066279, 60631785 Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" був проведений ремонт цих вагонів на загальну суму 312000,00 грн. Зазначена сума сплачена позивачем на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг", що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями позивача.

07.05.2021 позивачем надіслано на адресу відповідача претензію №7250 від 28.04.2021 про відшкодування збитків у розмірі 312000,00 грн, про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку та накладної відділення поштового зв`язку.

У відповіді на претензію від 18.05.2021 №ЦЦТех-08/135 відповідачем відмовлено у задоволенні претензії позивача №7250 від 28.04.2021.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що оскільки пошкодження вагонів №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 54066279, 60631785 відбулось саме під час слідування зазначених вагонів по залізничним коліям загального користування після укладення відповідних договорів перевезення, то відповідальність за збереження зазначених вагонів несе відповідач.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що з актів наданих послуг та платіжних доручень, які надані позивачем, не вбачається даних щодо виконання ремонту саме Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг", а також доказів наявності у останнього права на ремонт вагонів взагалі. Необґрунтованими також, за твердженнями відповідача, є доводи позивача щодо понесення витрат на організацію ремонту у розмірі 19300,00-22300,00 грн за 1 вагон, оскільки ремонт був здійснений підрозділами відповідача. Крім того Акціонерне товариство "Українська залізниця" стверджує про недотримання позивачем процедури досудового врегулювання спору у відповідності до положень ст.46 Угоди про міжнародне залізничне сполучення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст.5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п.5.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 перевезення власних вантажних вагонів у завантаженому і порожньому стані в усіх випадках (передислокація, ремонт тощо) оформляється перевізним документом (накладною) в електронному (із накладенням електронного цифрового підпису) або паперовому вигляді згідно з Правилами оформлення перевізних документів.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем здійснювалось перевезення вантажних вагонів Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" за №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 54066279, 60631785, які перебували у користуванні позивача на підставі правочинів, копії яких наявні в матеріалах справи. Зазначені вагони були прийняті відповідачем до перевезення без будь-яких зауважень та заперечень стосовно правових підстав заявлення їх позивачем до перевезення.

Крім того, прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Відповідно до ст.8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

Відповідно до п.3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 №17, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п.4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Відповідно до п.6.2.7 Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей: несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Відповідно до п.6.2.1 зазначеної Інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника, розукомплектування стоянкового гальма є пошкодженнями вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону в склад поїзду.

Відповідно до п.4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Відповідно до п.п.20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Відповідно до ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Як слідує з матеріалів справи, розукомплектування вагонів №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 60631785 на шляху їх слідування за залізничними накладними №№47081666, 47139522, 28790378, 28793367, 47571484, 45231156, підтверджується складеними працівниками відповідача актами загальної форми, з яких вбачається відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника або розукомплектування стоянкового гальма вказаних вагонів.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, розукомплектування стоянкового гальма вагони власності (оренди) позивача №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 60631785 були направлені на технічне обслуговування до структурних підрозділів Акціонерного товариства "Укрзалізниця", про що свідчать відповідні повідомлення, копії яких наявні в матеріалах справи.

Щодо вагону №54066279, який перевозився за залізничною накладною №45952371, то суд зазначає, що згідно наявного в матеріалах справи повідомлення форми ВУ-23М №3125 від 07.03.2020 не вбачається наявність розукомплектування стоянкового гальма або відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника, а зазначено про несправність запірного люка та тріщину у балці, як підстави для направлення у ремонт, що відповідно не свідчить про несхоронність прийнятого відповідачем до перевезення вагону, а отже позовні вимоги стосовно вагону №54066279 є необґрунтованими.

Відповідно до п.22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113 сума збитків за пошкодження вагона складається з: витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 №551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за №828/4121,з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

У відповідності до повідомлень форми ВУ-36М, копії яких наявні в матеріалах справи, вагони №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 60631785 були прийняті структурним підрозділами Акціонерного товариства "Українська залізниця" для проведення ремонту та технічного огляду.

При цьому понесення позивачем витрат на ремонт розукомплектованих вагонів власності/оренди позивача у зв`язку з незабезпеченням відповідачем їх схоронності підтверджується підписаними позивачем, як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг", як виконавцем актами наданих послуг №13 від 01.06.2020 та №20 від 20.10.2020 та №29 від 21.12.2020, у яких зазначено, що відповідно до договору про надання послуг з організації ремонту залізничних вагонів №49у від 27.06.2019 виконавець надав замовнику комплексну послугу з організації ремонту залізничних вагонів замовника розукомплектованих запасними частинами/деталями/вузлами. У додатках до вказаних актів зазначено складові частини вартості послуг з організації виконання ремонту, в т.ч. вартість організації виконання ремонту вагону у вагоноремонтних підприємствах відповідача та вартість встановлених деталей на кожний вагон окремо, а саме: вагон №66647033 на суму 36600,00 грн з ПДВ, вагон №67537688 на суму 36600,00 грн з ПДВ, вагон №62783212 на суму 44760,00 грн з ПДВ, вагон №57923781 на суму 44760,00 грн з ПДВ, вагон №60717501 на суму 44760,00 грн з ПДВ, вагон №61328340 на суму 33960,00 грн, вагон №60631785 на суму 36600,00 грн з ПДВ, а всього на загальну суму 278040,00 грн.

Позивач оплатив за надані Товариством з обмеженою відповідальністю "Ремвагонторг" послуги та використані запасні частини і деталі, що підтверджується платіжними дорученнями, копії яких наявні в матеріалах справи.

Отже, за висновками суду, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 60631785 складає 278040,00 грн, є доведеною позивачем та документально підтвердженою.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Положеннями ст.22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Завдавання шкоди містить наступні елементи: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між двома першими елементами та вина завдавача шкоди.

Протиправна поведінка (бездіяльність) відповідача полягає у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів); шкода полягає у пошкодженні складових частин вагонів та необхідності їх відновлення; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою полягає у недотриманні відповідачем обов`язку забезпечити збереженість майна під час здійснення перевезення.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

При цьому, відповідачем не було доведено суду, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача. Матеріали справи належних, допустимих доказів протилежного в розумінні ст.ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України не містять.

Відповідно до ст.924 Цивільного кодексу України, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до п.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до ст.113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до п.114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Відповідно до п.2 ст.126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Суд зазначає, що відповідач несе відповідальність за збереження вагонів №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 60631785 та відповідно, матеріальну відповідальність, в межах понесених позивачем збитків у розмірі 278040,00 грн.

При цьому, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами понесення витрат на ремонт вагону №54066279, який перевозився за залізничною накладною №45952371, саме в контексті розукомплектування стоянкового гальма та/або відсутності головної та/або магістральної частини повітророзподільника, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи відповідача про те, що перевезення спірних вагонів згідно залізничних накладних здійснювалось згідно з умовами Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС), яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, і на підставі ст.46 та параграфу 1 ст.47 якої передбачено обов`язкове пред`явлення претензії перевізнику, чого позивачем не було дотримано - судом відхиляються з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст.124 Конституції України законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У ч.1 ст.19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Відповідно до ч.1 ст.315 Господарського кодексу України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.

Щодо спорів, пов`язаних з міждержавними перевезеннями вантажів, порядок пред`явлення позовів та строки позовної давності встановлюються транспортними кодексами чи статутами або міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (ч.6 ст.315 Господарського кодексу України).

Перевезення вантажів у міжнародному сполученні здійснюється, зокрема, відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), яка є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів.

Відповідно до параграфу 1 ст.46 УМВС право пред`явлення претензії до перевізника належить відправникові і одержувачеві.

Так, претензія пред`являється з відповідним обґрунтуванням і зазначенням суми відшкодування. Претензія пред`являється в паперовому вигляді, а при наявності домовленостей між учасниками перевезення - в електронному вигляді.

Згідно з параграфом 3 ст.46 УМВС претензія пред`являється по кожній відправці окремо за винятком: 1) претензії про повернення переборів провізних платежів. Така претензія може пред`являтися по декільком відправленням; 2) випадків, коли по декільком відправленням складено один комерційний акт, у таких випадках претензія пред`являється на всі відправлення, зазначені в комерційному акті.

Претензія по одному відправленню на суму, еквівалентну 23 швейцарським франкам і менше, не підлягає задоволенню. Якщо претензія пред`являється на більшу суму і вона визнається такою, що підлягає задоволенню в розмірі, еквівалентному 23 швейцарським франкам і менше, то ця сума відшкодування заявникові не виплачується (параграф 4 ст.46 УМВС).

Параграфом 5 ст.46 УМВС передбачено, що до претензії долучаються документи передбачені Правилами перевезення вантажу. Особа, яка подає претензію зобов`язана обґрунтувати претензію у відповідності з Правилами перевезення вантажів.

Відповідно до параграфу 7 ст.46 УМВС претензійні вимоги, що випливають із договору міжнародного залізничного вантажного перевезення розглядаються перевізником протягом 180 днів з дня її отримання.

При частковому або повному відхиленні претензії перевізник повідомляє особі, яка подає претензію підстави відхилення претензії та одночасно повертає документи, прикладені до претензії (параграф 8 ст.46 УМВС).

Параграфом 1 ст.47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлений тільки після пред`явлення відповідної претензії і тільки до того перевізника, до якого була пред`явлена претензія. Право пред`явлення позову на підставі цієї Угоди належить тій особі, яка має право пред`явити претензію до перевізника.

Параграфом 2 ст.47 УМВС встановлено момент виникнення права на пред`явлення претензії та позову, за умовами якого право пред`явлення претензії та позову виникає, зокрема, для інших вимог - з дня настання обставин, які стали підставою для їх пред`явлення.

Згідно з параграфом 3 ст.47 УМВС позов може бути пред`явлено, якщо перевізник не дав відповідь на претензію у строк, встановлений на розгляд претензії; якщо протягом строку на розгляд претензії перевізник повідомив особу, яка звернулася з претензією, про її відхилення повністю або частково.

Таким чином, ст.46 та ст.47 УМВС врегульовано обов`язковість пред`явлення претензії перевізнику стосовно вантажу.

В свою чергу, ст.53 УМВС передбачено претензійне регулювання та пред`явлення позовів за втрату або пошкодження вагону, якою передбачено, що право пред`явлення претензії та позову до перевізника за втрату або пошкодження вагону належить володільцю вагону (параграф 1), претензія пред`являється перевізнику, в веденні якого знаходився вагон в момент його пошкодження чи втрати (параграф 2), особа, яка подає претензію зобов`язана прикласти до претензії документи, які обґрунтовують претензію (параграф 3).

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2021 позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію №7250 від 28.04.2021 про відшкодування збитків у розмірі 312000,00 грн, про що свідчать копії опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку та накладної відділення поштового зв`язку чим спростовуються твердження відповідача про недотримання позивачем положень ст.46 УМВС.

Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Як встановлено у параграфах 1-3 ст.48 УМВС, позови до перевізника на підставі цієї Угоди про перевищення строку доставки вантажу пред`являються протягом 2 місяців, по іншим вимогам - протягом 9 місяців.

Вказані у §1 цієї статті цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в §2 ст.47 Угоди "Вимоги за договором перевезення. Підсудність" даної Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається.

Пред`явлення претензії, оформленої у відповідності до ст.46 "Претензії" цієї Угоди, призупиняє перебіг строків давності, передбаченої §1 цієї статті.

Перебіг строку давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив особі, яка подає претензію про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення строку, установленого в параграфі 7 ст.46 цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Повторне пред`явлення претензії з тих самих підстав не зупиняє перебіг строків давності, передбачених в параграфі 1 цієї статті.

З наведеного вбачається, що право на пред`явлення претензії та позову за спірними міжнародними перевезеннями виникло у Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" з дня настання обставин, які стали підставою для їх пред`явлення. В даному випадку суд вважає такими обставинами факт фіксації відсутності відповідної деталі на вагонах, тобто дати складання актів загальної форми працівниками відповідача, а саме: акти загальної форми від 01.11.2020 щодо вагонів №№66647033, 67537688, №283 від 01.04.2020 щодо вагонів №№62783212, 60717501, 57923781, від 21.04.2020 щодо вагону №61328340, від 15.09.2020 щодо вагону №60631785.

Зважаючи на параграфи 1,2 ст.48 УМВС дев`ятимісячний строк на подання позову про відшкодування збитків за пошкодження вагонів розпочався відповідно 02.11.2020 щодо вагонів №№66647033, 67537688, 02.04.2020 щодо вагонів №№62783212, 60717501, 57923781, від 22.04.2020 щодо вагону №61328340, від 16.09.2020 щодо вагону №60631785 та закінчився 01.08.2021 щодо вагонів №№66647033, 67537688, 01.01.2021 щодо вагонів №№62783212, 60717501, 57923781, 21.01.2021 щодо вагону №61328340, 15.06.2021 щодо вагону №60631785.

З метою досудового врегулювання спору 07.05.2021 позивач звернувся до відповідача в порядку ст.ст.47, 52 УМВС із претензією №7250 від 28.04.2021 про відшкодування збитків у розмірі 312000,00 грн, в тому числі за ремонт вагонів №№66647033, 67537688, 62783212, 57923781, 60717501, 61328340, 60631785.

У відповіді на претензію від 18.05.2021 №ЦЦТех-08/135 відповідачем відмовлено у задоволенні претензії позивача №7250 від 28.04.2021.

Отже, з огляду на положення параграфу 7 ст.47 та параграфу 3 ст.48 УМВС, з 08.05.2021 строк позовної давності зупинився до 18.05.2021 та продовжився 19.05.2021.

З урахуванням викладеного, суд констатує, що дев`ятимісячний строк позовної давності на заявлення відповідних вимог (як і строк на обов`язкове пред`явлення претензії) щодо вагонів №№62783212, 60717501, 57923781 закінчився 01.01.2021, а щодо вагону №.01.2021, тобто сплив ще до моменту пред`явлення претензії 07.05.2021.

Також з урахуванням часу призупинення строку позовної давності до надання відповідачем відповіді на претензію позивача, строк позовної давності для пред`явлення відповідних вимог сплив і щодо вагону №60631785.

Параграфом 4 статті 48 УМВС визначено, що пропуск строків давності є підставою для відхилення вимог.

Таким чином, оскільки із позовною заявою до суду позивач звернувся 01.07.2021, тобто з пропуском встановленого УМВС строку давності щодо вимог про відшкодування збитків, завданих у зв`язку з пошкодженням вагонів №№62783212, 60717501, 57923781, 61328340, 60631785, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

За висновками суду, позивачем не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про відшкодування збитків, завданих у зв`язку з пошкодженням вагонів №№66647033, 67537688, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню на загальну суму 73200,00 грн.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03680, м.Київ, вулиця Є.Ґедройця, будинок 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, площа Героїв Майдану, будинок 1, кімната 524, ідентифікаційний код 33074226) збитки у розмірі 73200 (сімдесят три тисячі двісті) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1098 (одна тисяча дев`яносто вісім) грн 00 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова