РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.09.2021Справа № 910/8213/21

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастек Трейдінг"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ДТК Лоджистікс"
простягнення 798 917 грн 68 коп.
Представники сторін:
від позивача:Кіншов Д.С. - адвокат на підставі ордера
від відповідача:не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастек Трейдінг" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТК Лоджистікс" про стягнення безпідставно набутого майна (коштів) у розмірі 798 917 грн 68 коп., в тому числі: 760 000 грн 00 коп. основної заборгованості, 8 120 грн 04 коп. 3 % річних та 30 797 грн 64 коп. інфляційних втрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним було помилково перераховані кошти на рахунок відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2021, на підставі частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву залишено без руху.

07.06.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на підтвердження усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 відкрито провадження у справі № 910/8213/21, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.07.2021.

24.06.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

15.07.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

У підготовчому засіданні 15.07.2021 судом оголошено перерву до 16.08.2021.

26.07.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив.

03.08.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

12.08.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів та відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 16.08.2021 суд, керуючись п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.09.2021, про що сторін повідомлено ухвалою суду.

31.08.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про надання оригіналів додатків.

06.09.2021 відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представник відповідача у судове засідання 16.09.2021 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання не подав, про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином.

У судове засідання 16.09.2021 з`явився представник позивача надав пояснення по суті спору, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

У судовому засіданні 16.09.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 760 000 грн 00 коп. із призначенням платежу: "оплата зг. договору від 01.12.2020р., в т.ч. ПДВ 20 % 126666.67 грн.", що підтверджується меморіальним ордером від 29.12.2020 № 209. Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 760 000 грн 00 коп. підтверджується випискою з рахунку № 6067 за 29.12.2020.

Позивач зазначає, що вказані кошти було перераховано помилково, оскільки договір від 01.12.2020 між сторонами не укладався.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином

Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Таким чином, аналіз наведеної норми свідчить, що зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна породжують такі юридичні факти: набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до змісту статті 1212 Цивільного кодексу України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

12.02.2021 позивач звернувся до відповідача із вимогами про повернення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями наступних документів: описами вкладення у цінний лист, накладними та фіскальними чеками за № № 362, 354. Однак вказані вимоги залишилися без відповіді та задоволення.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що між сторонами укладено договір від 01.12.2020, відтак, грошові кошти у розмірі 760 000 грн 00 коп. були перераховані позивачем на рахунок відповідача на виконання вказаного договору. В підтвердження вказаних тверджень відповідачем долучено до матеріалів справи ксерокопію договору надання послуг по перевезенню вантажу від 01.12.2020, укладеного між сторонами.

Однак, вказаний документ визнається судом недопустимим та неналежним доказом з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2, частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

У відповідності до частини 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з частиною 4 зазначеної статті копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Судом встановлено, що договір від 01.12.2020 не містить відмітки про засвідчення копії документа, а, відтак, не приймається судом до уваги, оскільки не є належним доказом.

До того ж, відповідачем не надано суду оригінал відповідного договору.

За змістом частин 1 - 3 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Разом з тим, в матеріалах справи відсутня транспортна накладна або інший документ на підтвердження укладення між сторонами договору перевезення вантажу від 01.12.2020.

За таких обставин, твердження відповідача, викладені у відзиві, відхиляються судом, оскільки не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 76 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на те, що відповідачем було безпідставно набуто грошові кошти у розмір 760 000 грн 00 коп., так як судом встановлено факт відсутності правових підстав для набуття коштів, зокрема, встановленого факт неукладення між сторонами договору від 01.12.2020 (відповідні докази в матеріалах справи відсутні), а отже факт набуття відповідачем без достатньої правової підстави коштів позивача у розмірі 760 000 грн 00 коп. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 8 120 грн 04 коп. 3 % річних та 30 797 грн 64 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що позивачем невірно визначено день початку прострочення заборгованості, відтак, судом зроблено перерахунок заявлених до стягнення сум.

Таким чином, за перерахунок суду, вірним періодом нарахування є з 23.02.2021 по 07.05.2021, не виходячи за межі кінцевої дати, визначеної відповідачем.

Отже, за перерахунок суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 4 622 грн 47 коп. та інфляційні втрати у розмірі 18 330 грн 44 коп.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду на суму 4 622 грн 47 коп., вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню за розрахунком суду на суму 18 330 грн 44 коп.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись ст. 74, ст.ст. 76-79, ст. 86, ст. 123, ст. 129, ст.ст. 232-233, ст.ст. 237- 238, ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТК Лоджистікс" (вул. Богдана Хмельницького, 51, літера Б, офіс 11/1, м. Київ, 01030, ідентифікаційний код 43551948) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мастек Трейдінг" (вул. Полтавський шлях, 37, літера Б-2, м. Харків, 61052, ідентифікаційний код 42821572) грошові кошти у розмірі 760 000 (сімсот шістдесят тисяч) грн 00 коп., 3 % річних у розмірі 4 622 (чотири тисячі шістсот двадцять дві) грн 47 коп., інфляційні втрати у розмірі 18 330 (вісімнадцять тисяч триста тридцять) грн 44 коп. та судовий збір у розмірі 11 744 (одинадцять тисяч сімсот сорок чотири) грн 30 коп.

3. В іншій частині заявлених позовних вимог про стягнення 12 467 грн 20 коп. інфляційних втрат та 3 497 грн 57 коп. 3 % річних відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено: 01.10.2021

Суддя Н.Плотницька