УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового рішення

01.10.2021Справа № 5011-71/8864-2012

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

про ухвалення додаткового рішення

у справі № 5011-71/8864-2012

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в особі філіалу "Завод "Енергія" Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ"

про стягнення заборгованості за послуги із знешкодження (термічної обробки) ТПВ в розмірі 6 924 949,91 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" в особі філіалу "Завод "Енергія" Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (далі - позивач, стягувач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ" (далі - відповідач, боржник) про стягнення заборгованості за послуги із знешкодження (термічної обробки) ТПВ в розмірі 6 924 949,91 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Нечай О.В.) від 19.09.2012 у справі №5011-71/8864-2012 було частково задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 6 256 344 грн 75 коп., інфляційні втрати в розмірі 23 467 грн 11 коп., 3 % річних в розмірі 131 530 грн 11 коп., пеню в розмірі 441 042 грн 58 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 63 705 грн 37 коп. В іншій частині позову відмовлено.

05.10.2012 Господарським судом міста Києва на виконання вказаного рішення було видано наказ.

11.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну сторони (позивача) у справі та заміну сторони виконавчого провадження (стягувача) її правонаступником, яка, у зв`язку з перебуванням судді Нечая О.В. у відпустці, була передана для розгляду судді Бондаренко-Легких Г.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Бондаренко-Легких Г.П.) від 21.09.2021 було задоволено заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та замінено сторону (позивача) у справі № 5011-71/8864-2012 - АТ "К.Енерго" на правонаступника - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та стягувача у справі № 5011-71/8864-2012 - АТ "К.Енерго" на правонаступника - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс".

24.09.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі, відповідно до якої заявник просить, в порядку статей 123, 124, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, стягнути з боржника на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 670,00 грн.

Розглянувши заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про ухвалення додаткового рішення в цій справі, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Аналогічні положення закріплені в статті 16 Господарського процесуального кодексу України.

Однією з гарантій забезпечення права особи на судовий захист є справедлива компенсація понесених нею судових витрат, в тому числі й на правову допомогу.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Системний аналіз вищевказаних положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що питання про розподіл витрат сторони на правову допомогу вирішується судом за результатом розгляду справи по суті.

Суд звертає увагу, що в Господарському процесуальному кодексі України також містяться спеціальні норми, які передбачають порядок розподілу судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу адвоката, зокрема, у разі укладання мирової угоди, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду (стаття 130 Господарського процесуального кодексу України); у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (стаття 344 Господарського процесуального кодексу України) тощо.

Процесуальне правонаступництво та заміна сторони виконавчого провадження врегульовані статтями 52, 334 Господарського процесуального кодексу України.

В той же час, положення Господарського процесуального кодексу України не містять спеціальної норми, яка б передбачала покладення судових витрат на сторону (позивача чи відповідача) у разі заміни сторони у справі та сторони виконавчого провадження.

Статтями 52, 334 Господарського процесуального кодексу України, а також статтями 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано порядок ухвалення судових рішень та встановлено вимоги до змісту ухвали суду, не передбачено, що при розгляді заяви про заміну сторони у справі та заміну сторони виконавчого провадження суд вирішує питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Процесуальне правонаступництво виникає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони матеріального правовідношення її правонаступником) і відображає зв`язок матеріального і процесуального права, фактично, процесуальне правонаступництво слідує за матеріальним.

Заміна кредитора у матеріальних правовідносинах та, як наслідок, заміна сторони у справі та стягувача у процесуальному сенсі відбувається за відсутності згоди відповідача (боржника), не обумовлена протиправною поведінкою боржника (діями боржника чи бездіяльністю), не є наслідком наявного спору з боржником.

Як встановлено судом при розгляді заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну сторони у справі та сторони виконавчого провадження, заміна сторони (позивача) в цій справі та сторони виконавчого провадження (стягувача) відбулась у зв`язку з добровільним відступленням позивачем (первісний кредитор, продавець) ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" (новий кредитор, покупець) права вимоги до боржника.

У зв`язку із заміною сторони у матеріальних правовідносинах, внаслідок добровільного відступлення права вимоги до боржника, а не у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача (боржника), новий стягувач - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" звернувся до суду із заявою про заміну сторони у справі та сторони виконавчого провадження.

Будь-якого спору між новим кредитором та відповідачем (боржником) щодо заміни первісного кредитора (позивача, стягувача) не існувало.

З огляду на вищенаведене, суд відхиляє як необґрунтовані посилання ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на ту обставину, що питання щодо зміни сторони у справі та заміни сторони виконавчого провадження спричинене наявністю невиконаного боржником грошового зобов`язання, оскільки заміна сторони у матеріальних правовідносинах та, відповідно, процесуальне правонаступництво і заміна сторони виконавчого провадження було обумовлене саме діями позивача (стягувача) та ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" і не пов`язане з необґрунтованими діями боржника.

Вищенаведене виключає можливість покладення витрат на професійну правничу допомогу адвоката на боржника, оскільки відповідні дії не залежали від поведінки останнього.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

За змістом вказаної норми суд ухвалює додаткове рішення, якщо при ухваленні судового рішення, ним не вирішено питання про судові витрати.

Однак, в даному випадку заявник (новий стягувач) просить суд покласти на відповідача (боржника) витрати на правову допомогу, які були понесені у зв`язку з розглядом судом заяви про заміну сторони у справі та сторони виконавчого провадження.

Виходячи з основних засад (принципів) господарського судочинства, зокрема, верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом та судом, враховуючи відсутність правової норми, яка б передбачала порядок розподілу судових витрат на правничу допомогу в разі звернення особи із заявою про заміну сторони у справі та сторони виконавчого провадження, оскільки така заміна відбулась внаслідок добровільних дій первісного та нового кредиторів, за відсутності будь-якої протиправної поведінки відповідача та за відсутності спору з відповідачем, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для ухвалення додаткового рішення про розподіл понесених ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. В ухваленні додаткового рішення за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 5011-71/8864-2012 відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Нечай