ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" вересня 2021 р. Справа №914/711/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді МАТУЩАКА О.

суддів: ЗВАРИЧ О.

ЯКІМЕЦЬ Г.

За участю секретаря судового засідання Гулик Н.

За участю представників сторін:

позивачКаліненко В.Т. керівник;
представник позивачаШумський О.І. адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів б/н від 26.08.2021 (вх. №ЗАГС 01-05/3036/21 від 07.09.2021)

на рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021, повний текст - 02.08.2021 (суддя Петрашко М.М.)

у справі № 914/711/21

за позовом Малого приватного підприємства фірма "Атлас", м. Чернівці

до відповідача Акціонерного товариства "Кредобанк", м. Львів

за участю третіх осіб, які не

заявляють самостійних вимог на

предмет спору на стороні відповідача: 1) Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, м. Івано-Франківськ

2) Приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Доготара Миколи Вікторовича, м. Чернівці

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Мале приватне підприємство фірма "Атлас" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства "Кредобанк" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис було вчинено з порушеннями законодавства та умов кредитного договору, зокрема, відсутність безспірності вимог кредитора та наявність судового процесу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, що є предметом і оскаржуваного виконавчого напису, недотримання вимог п.3.1. Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій та статті 88 Закону України «Про нотаріат» під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису та пропуск строку на звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, незаконність вимог щодо стягнення пені та відсотків за користування кредитом після направлення вимоги про дострокове стягнення кредитної заборгованості, незаконність стягнення комісії за адміністрування кредиту, незаконність вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, ненадання кредитором нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог.

Рішенням суду від 22.07.2021 позов задоволено; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, що зареєстрований в реєстрі за номером №2535.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус мав право вчинити виконавчий напис протягом трьох років з часу пред`явлення АТ «Кредобанк» вимоги МПП фірма «Атлас» про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором №0001/2007 від 20.09.2007, тобто з 20.09.2017 по 20.09.2020. Однак, такий був вчинений приватним нотаріусом 26.02.2021, тобто після спливу трирічного строку.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що з часу пред`явлення вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, банк втратив право нараховувати проценти за користуванням коштами за кредитним договором, проте із спірного виконавчого напису вбачається стягнення заборгованості за ним за період 01.11.2016 по 01.08.2019. У зв`язку із зазначеним, суму процентів за кредитним договором, зазначена у виконавчому написі нотаріуса №2535 від 26.02.2021, не може вважатися безспірною. З долученого до матеріалів справи кредитного договору вбачається відсутність відмітки про його нотаріальне посвідчення. З огляду на вказане, в момент вчинення виконавчого надпису були відсутні правові підстави для його вчинення, а тому такий не підлягає виконанню.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права. Враховуючи те, що позивач припинив погашати заборгованість за кредитним договором, у відповідача виникло право дострокового стягнення суми заборгованості. Нотаріус виконав вимогу про направлення позивачу повідомлення про усунення порушень, але позивачем не було виконано в добровільному порядку зазначену вимогу. Крім того, позивач не надав доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом у судах перебували будь-які спори щодо суми заборгованості. Скаржник вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не повинен перевіряти безспірність заборгованості перед кредитором, а має лише перевірити наявність пакету визначених документів та факт надіслання вимоги боржнику. У зв`язку з цим, виконавчий напис нотаріуса вчинено відповідно до вимог закону.

Позивачем подано письмові пояснення по справі, в яких просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з підстав, аналогічних тим, що зазначені в позовній заяві та якими обґрунтоване оскаржуване рішення суду.

Разом з тим, позивачем подано клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи за виконавчим написом нотаріуса №2535 від 26.02.2021.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на те, що в матеріалах справи наявні необхідні документи, що підтверджують фактичні обставини справи, та які є достатніми для прийняття правомірного та обґрунтованого рішення. Окрім цього, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 5 ст. 269 ГПК України у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються, зокрема, підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції, які могли б з`явитися під час дослідження матерілів вчинення нотаріального напису.

Інших додаткових заяв чи клопотань, в порядку ст. 207 Господарського процесуального кодексу України, сторонами подано не було.

В судове засідання з`явився представники позивача, які навели заперечення по суті апеляційної скарги, просили відмовити у її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Водночас від апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване тим, що його представник є тимчасово непрацездатним, з огляду на що, не може взяти участь в судовому засіданні.

Розглянувши зазначене клопотання, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

З аналізу ст. 202 ГПК України вбачається, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому неможливість участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах. Водночас доказів з лікувальної установи про тимчасову непрацездатність представника апелянта, суду апеляційної інстанції не надано. Покликання скаржника на надання зазначених доказів в наступному судовому засіданні суд апеляційної інстанції відхиляє.

Враховуючи те, що явку сторін у судове засідання не визнано обов`язковою, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеного клопотання.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 20.09.2007 між ВАТ «Кредобанк» (банк) та МПП фірма «Атлас» (позичальник) укладено кредитний договір №0001/2007, відповідно до п. 1 якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти (далі-кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними та комісії.

Відповідно до статуту банку, АТ «Кредобанк» виступає правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Кредобанк», яке в свою чергу виступає правонаступником всіх прав та зобов`язань ВАТ «Кредобанк».

Крім того, між сторонами було укладено додаткові договори до кредитного договору та договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору, якими змінювались умови зазначеного договору. Зокрема, було укладено додаткові договори: №1/Ч від 11.11.2009, №3/Ч від 14.06.2010, № 4/Ч від 08.04.2011, №5/Ч від 27.07.2011, №6/Ч від 07.11.2012, №7/Ч від 26.03.2014, №8/4 від 10.10.2014, а 27.05.2016 було укладено договір про внесення змін і доповнень до кредитного договору №0001/2007 від 20.09.2007.

У підпункті 2.1.1 пункту 2.1. договору (з урахуванням договору від 27.05.2016 про внесення змін і доповнень до кредитного договору №0001/2007 від 20.09.2007р.) визначено, що розмір кредиту та валюти кредиту становить 674 758,81 доларів США.

Відповідно до пункту 2.2. договору (додаткового договору № 7/4 від 26.03.2014р. до кредитного договору №0001/20017 від 20 вересня 2007р.) дата остаточного повернення кредиту до 19.09.2019р.

Відповідно до пункту 5.9., 5.10. кредитного договору, банк у випадках передбачених пунктом 2.9. (зокрема, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору) вправі вимагати дострокового повернення кредиту процентів комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги банку (пункт 5.9), достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежів за цим договором.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що виконання зобов`язань позичальником за цим договором забезпечуються способами, що обумовлені в ньому та/або договорах, укладених з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком за цим договором (надалі - договори забезпечення).

Відповідно до пункту 3.2. договору, позичальник зобов`язується надати банку наступні види забезпечення:

- іпотека нерухомості вбудовано-прибудовані торговельно-офісні приміщення розташовані в підвалі та на 1-му поверсі (до складу яких входять торгові, складські, підсобні та офісні приміщення) загальною площею 1899,6 кв.м, що належить позичальнику МППФ „Атлас на праві приватної власності та знаходиться на земельній ділянці площею 0,3861 га, яка надана МППФ „Атлас в оренду, на підставі договору оренди та додаткового договору до договору оренди №225 від 03.10.2002 терміном до 01.12.2009, Чернівецькою міськрадою, за адресою: м.Чернівці, вул.Кармелюка, буд.116; заставною вартістю погодженою сторонами 8671580,00 грн.

Згідно із пунктом 3.3. позичальник зобов`язується надати в заставу майно (власне та/або третіх осіб), оціночна вартість якого становить не менше 8 671 580,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань позичальником за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, 20.09.2017 банк направив іпотекодавцю, яким є позичальник за договором кредитування, вимогу про усунення порушення та погашення заборгованості по кредитному договору в розмірі 647392,11 доларів США та 198634,69 грн протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги, а 24.04.2018 банк надіслав позичальнику вимогу про сплату всієї заборгованості за договором у розмірі 677147,76 доларів США у 10-денний строк з дня отримання вимоги.

Також, судом першої інстанції встановлено та перевірено апеляційним господарським судом, що у зв`язку з порушенням МПП фірма «Атлас» умов укладеного між сторонами договору щодо повернення кредитних коштів, АТ «Кредобанк» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до МПП фірма «Атлас», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 29.11.2019, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 01.12.2020, у справі №926/1100/18 частково задоволено позов ПАТ «Кредобанк» до МПП фірма «Атлас», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача 637 525,54 доларів США заборгованості з кредиту, 20 211,41 доларів США заборгованості з відсотків за користування кредитом та 26 6040,73 грн судового збору.

Вказаним рішенням суду також закрито провадження у справі в частині стягнення 986,81 доларів США заборгованості з відсотків за користування кредитом, 14 304,63 доларів США, що еквівалентно 384 760,16 грн пені за прострочення повернення кредиту, 1203,88 доларів США, що еквівалентно 32 319,96 грн пені за прострочення повернення відсотків за користування кредитом.

Постановою Верховного Суду від 18.02.2021 вказані рішення та постанову у справі №926/1100/18 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Чернівецької області.

26.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис №2535 про стягнення на користь АТ «Кредобанк» заборгованості, що виникла за кредитним договором №0001/2007 від 20.09.2007, який укладений між АТ "Кредобанк" та МПП фірма "Атлас" та за відповідними додатковими угодами до кредитного договору: №1/Ч від 11.11.2009, №3/Ч від 14.06.2010, № 4/Ч від 08.04.2011, №5/Ч від 27.07.2011, №6/Ч від 07.11.2012, №7/Ч від 26.03.2014, №8/4 від 10.10.2014, а також за договором від 27.05.2016 про внесення змін і доповнень до кредитного договору.

В спірному виконавчому написі зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за період з 01.11.2016 по 01.08.2019, а також зазначено, що всього сума заборгованості за кредитним договором та в межах додаткових договорів за кредитним договором, враховуючи пеню, становить:

- 642735 (шістсот сорок дві тисячі сімсот тридцять п`ять) доларів США 54 центи (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 27,93 становить: 17951603 (сімнадцять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят одна тисяча шістсот три) грн. 60 коп.) неповернута сума кредиту;

- 88629 (вісімдесят вісім тисяч шістсот двадцять дев`ять) доларів США 26 центів (на день вчинення цього напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют - 27,93 становить: 2475415 (два мільйона чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн. 23 коп.) прострочені відсотки;

- 662 (шістсот шістдесят два) грн. 43 коп. прострочена сума комісії за адміністрування кредиту;

- 973424 (дев`ятсот сімдесят три тисячі чотириста двадцять чотири) грн. 26 коп. пеня за порушення умов договорів.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області від 05.03.2021 відкрито виконавче провадження №64744515 з виконання виконавчого напису №2535 від 26.02.2021.

У зв`язку із зазначеним, МПП фірма «Атлас» звернулось до суду та просило визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 26.02.2021 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №2535.

Оцінка суду.

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України(ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст. 50 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Порядок вчинення виконавчого напису нотаріуса та його форма, передбачені ЦК України, Законом, Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріуса України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок).

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

У підпункті 3.2 п. 3 гл. 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999.

Отже, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України та ст. 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (аналогічна правова позиція міститься в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2021 у справі №653/4444/17).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Наявність спору в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за кредитним договором не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника та жодним чином не свідчить про неправомірність вчинення виконавчого напису.

Спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Проте навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості, як безспірної (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі №305/2082/14-ц).

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість посилання позивача на існування спірної заборгованості, як підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з наявністю у провадженні Господарського суду Чернівецької області нерозглянутої на момент вчинення нотаріального напису справи №926/1100/18 за позовом ПАТ «Кредобанк» до МПП фірма «Атлас», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача у розмірі 681666,28 дол. США та 306,30 грн.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що ст. 88 Закону встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору банк у випадках, передбачених п. 2.9. (зокрема, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов договору), вправі вимагати дострокового повернення кредиту процентів комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом десяти робочих днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п. 5.9.), достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежів за цим договором (п. 5.10. договору).

Як вірно встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.09.2017 банком направлено іпотекодавцю, який і є позичальником за договором кредитування, МПП фірмі "Атлас" вимогу про усунення порушення та погашення заборгованості по кредитному договору в розмірі 647392,11 доларів США та 198634,69 грн. протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, настання одного із наведених обставин змінює строк кредитування, що має наслідком припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а саме - припинення нарахування відсотків за правомірне користування грошовими коштами за ст. 1048 та 1054 ЦК України.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що АТ «Кредобанк», пред`явивши 20.09.2017 вимогу МПП фірма «Атлас» про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором №0001/2007 від 20.09.2007, фактично змінило строк кредитування (строк повернення кредитних коштів), який закінчився у зв`язку із пред`явленням вказаної вимоги. Тому, з урахуванням вимог ст. 88 Закону, саме з 20.09.2007 і протягом трьох років нотаріус мав право вчинити виконавчий напис. Однак, як вбачається із виконавчого напису, такий був вчинений приватним нотаріусом 26.02.2021, тобто після спливу трирічного строку, що суперечить приписам ст. 88 Закону.

Крім того, з часу пред`явлення вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором, банк втратив право нараховувати проценти за користуванням коштами за кредитним договором.

Всупереч зазначеному, стягнення заборгованості за спірним виконавчим написом здійснюється за період 01.11.2016 по 01.08.2019, у зв`язку з чим місцевий господарський суд правомірно встановив, що сума процентів за кредитним договором, зазначена у виконавчому написі нотаріуса №2535 від 26.02.2021, не може вважатися безспірною.

Окрім зазначеного, суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до п. 1 Переліку у редакції від 29.11.2001 встановлено, що для одержання виконавчого напису на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченої угоди;

б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Однак, як підтверджується матеріалами справи та встановлено місцевим господарським судом, із долученого позивачем до матеріалів справи кредитного договору №0001/2007 від 20.09.2007 вбачається, що у ньому відсутня відмітка про його нотаріальне посвідчення.

Враховуючи наведені норми законодавства та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, що в момент вчинення виконавчого напису (26.02.2021) були відсутні правові підстави для його вчинення, а тому такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

З огляду на зазначене, доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскаржуване рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 22.07.2021 у справі № 914/711/21 без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Повний текст постанови складено та підписано 05.10.2021.

Головуючий-суддя О. МАТУЩАК

Судді О. ЗВАРИЧ

Г. ЯКІМЕЦЬ