ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 справа № 914/2063/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Євротракпартс, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Солар Трейд Плюс, м. Львів

про стягнення 117 064,38грн. заборгованості та 36 822,95грн. пені

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Побігайленко Ю.-Б.В.

Представники:

Від позивача: Шалапай Ірина Олегівна адвокат;

Від відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю Євротракпартс, м. Львів до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Солар Трейд Плюс, м. Львів про стягнення 117 064,38грн. заборгованості та 36 822,95грн. пені.

Ухвалою суду від 13.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 03.08.2021 року.

Протокольною ухвалою суду від 03.08.2021 року відкладено судове засідання на 16.09.2021 на 09:40 год.

16.09.2021 року представником позивача подано через канцелярію суду клопотання за вх.№21529/21, про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою уповноваженого представника у даній справі.

Ухвалою суду від 16.09.2021 року розгляд справи по суті відкладено на 30.09.2021 року.

29.09.2021 року представником позивача подано через канцелярію суду заяву за вх.№3911/21 про зменшення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача основну заборгованість в сумі 59 922,92грн., 6 771,58грн. пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, та додано до неї уточнений розрахунок вказаних сум, акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 року по 14.09.2021 рік та докази надіслання даної заяви з додатками відповідачу.

В судове засідання 30.09.2021 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив та підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, яка в судовому засіданні прийнята судом та справа слухається з урахуванням вимог, викладених у ній.

В судове засідання 30.09.2021 року відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, суд належним чином та завчасно (17.09.2021 року) повідомив відповідача про день та час розгляду справи, про що свідчить список розсилки поштової кореспонденції, проте до суду конверту, відзиву, процесуальних заяв чи клопотань не надходило.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Ухвали суду надіслані учасникам справи за адресами, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та адресами, яка вказана позивачем у позовній заяві.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливі за даних обставин дії щодо належного повідомлення відповідача про розглядуваний спір. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про судовий процес.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справи за наявними матеріалами.

Отже, в матеріалах справи достатньо доказів для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення.

З урахуванням того, що розгляд справи відбувається за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, в суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, які передбачені статтями 202, 216 ГПК України.

Суд дійшов висновку про прийняття рішення у справі.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем поставлено товар відповідачу на підставі укладеного між ними договору поставки товару від 17 березня 2020 року №156, відповідно до п.п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставляти, а Покупець приймати і оплачувати на визначених цим договором умовах запчастини та інші товари, що іменуються далі по тексту «товар» партіями в терміни, в асортименті, кількості і за цінами вказаними у видаткових накладних та/або специфікаціях, шо є невід`ємною частиною цього договору після підписання сторонами.

Відповідач у порушення умов ст. 692 ЦК України та договору поставки товару від 17 березня 2020 року №156 не здійснив своєчасно та повну оплату поставленого товару, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 59 922,92 грн. (згідно поданої заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом) за поставлений товар, що підтверджується видатковими накладними, які знаходяться в матеріалах справи та на виконання договору поставки товару від 17 березня 2020 року №156 .

Предметом позову є стягнення 66 694,5 грн. згідно поданої заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом), з яких 59 922,92грн. основна заборгованість та 6 771,58грн. пеня за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання, яка нарахована позивачем на підставі п. 8.1 Договору.

Попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складається з суми сплаченого судового збору у розмірі 2270,00грн. та 15 000,00грн. витрат на правову допомогу.

Аргументи відповідача.

Вимог ухвали суду не виконав, проти позову в установленому порядку не заперечив. Тому суд розглянув справу без участі представника відповідача та його відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини справи.

Предметом доказування є обставини з яким пов`язує факт поставки товару на підставі укладеного договору поставки та видаткових накладних, неналежне виконання договору в частині оплати, застосування за прострочення виконання грошового зобов`язання (за неналежне виконання) нарахування пені у спосіб визначеним законодавством та договором.

17 березня 2020 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Євротракпартс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солар Трейд Плюс" був укладений Договір № 156, відповідно до п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується поставляти, а Покупець приймати і оплачувати на визначених цим договором умовах запчастини та інші товари, що іменуються далі по тексту «товар» партіями в терміни, в асортименті, кількості і за цінами вказаними у видаткових накладних та/або специфікаціях, шо є невід`ємною частиною цього договору після підписання сторонами.

Відповідно до п. 3.1. Договору, оплату товару Покупець зобов`язаний здійснити протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту одержання товару, якщо інше не вказано у видатковій накладній та рахунку. Строк оплати вказаний у видатковій накладній після її підписання уповноваженою особою на отримання товару від імені покупця є узгодженим.

Згідно п. 3.2. Договору грошові кошти, що надійшли від Покупця, незалежно від призначення платежу направляються в хронологічному порядку на погашення заборгованості покупця за поставлений раніше товар.

Відповідно до матеріалів справи, ТзОВ "Євротракпартс" здійснило поставку товару: 24 грудня 2020 року на суму 23 714, 11 грн, що підтверджується видатковою накладною № 941 від 24 грудня 2020 року; 29 грудня 2020 року на сумі 1 388, 40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 956 від 29 грудня 2020 року; 31 грудня 2020 року на суму 6 791, 23 грн, що підтверджується видатковою накладною № 969 від 31 грудня 2020 року; 12 січня 2021 року на суму 6 735, 60 грн, що підтверджується видатковою накладною № 19 від 12 січня 2021 року; 18 січня 2021 року на суму 753, 40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 32 від 18 січня 2021 року; 25 січня 2021 року на суму 23 940, 29 грн, що підтверджується видатковою накладною № 54 від 25 січня 2021 року; 27 січня 2021 року на суму 12 489, 26 грн, що підтверджується видатковою накладною № 63 від 27 січня 2021 року; 10 лютого 2021 року на суму 720, 86 грн, що підтверджується видатковою накладною № 91 від 10 лютого 2021 року; 18 лютого 2021 року на суму 4 958, 84 грн, що підтверджується видатковою накладною № 108 від 18 лютого 2021 року; 22 лютого 2021 року на суму 412, 40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 115 від 22 лютого 2021 року; 25 лютого 2021 року на суму 4 599, 56 грн, що підтверджується видатковою накладною № 121 від 25 лютого 2021 року; 01 березня 2021 року на суму 19 763, 41 грн, що підтверджується видатковою накладною № 130 від 01 березня 2021 року; 04 березня 2021 року на суму 1 609, 40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 140 від 04 березня 2021 року; 09 березня 2021 року на суму 266, 24 грн, що підтверджується видатковою накладною № 144 від 09 березня 2021 року.

22 березня 2021 року ТзОВ "Євротракпартс" надіслало Відповідачу претензію, щодо здійснення оплати за товар, але ТзОВ "Солар Трейд Плюс" не відреагувало на дану претензію.

ТзОВ "Євротракпартс" звернулося з листом від 08 квітня 2021 року до Відповідача з повідомленням, що планує звернутися до суду для стягнення заборгованості.

У відповідь, ТзОВ "Солар Трейд Плюс" надіслало гарантійний лист, яким гарантувало оплату заборгованості у розмір 40% від суми заборгованості до 30.04.2021 р., 30% заборгованості до 31.05.2021 року та 30% до 30.06.2021 року. Проте, станом час подання позовної заяви до суду, ТзОВ "Солар Трейд Плюс" не виконало покладеного на нього Договором обов`язку щодо оплати поставленого товару.

Відповідно до Акту звірки взаєморозрахунків заборгованість ТзОВ "Солар Трейд Плюс" перед ТзОВ "Євротракпартс" станом на 18 червня 2021 року становила 117 064, 38 грн.

Після відкриття провадження по справі відповідачем ТзОВ «Солар Трейд Плюс» погашено в добровільному порядку частину заборгованості, а саме 57 141 гривню 46 копійок (п`ятдесят сім тисяч сто сорок одна гривня 46 копійок) основного боргу перед позивачем (28.07.2021 року на суму 32 480 гривні 31 копійка та 14.09.2021 року на суму 24 661 гривня 15 копійок), що підтверджується оплати основного боргу у вказаній сумі Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2021 року по 14.09.2021 року, який знаходиться в матеріалах справи.

Відтак, станом на день подачі заяви про зменшення позовних вимог у відповідача перед позивачем існує непогашена частина основного боргу в сумі 59 922 гривні 92 копійки.

Крім того, позивачем проведено уточнюючий розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, який додано до заяви про зменшення позовних вимог. Згідно вказаного уточнюючого розрахунку сума пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання на день подачі позову 06 липня 2021 року становить 6 771 гривень 58 копійок (шість тисяч сімсот сімдесят одну гривню 58 копійок).

В порушення умов поставки та Договору про поставку товару, Відповідач за отриманий товар грошову суму у розмірі 59 922,92 грн. не сплатив, відтак основний борг Відповідача перед позивачем за отриманий Товар становить 59 922,92 гривень.

У зв`язку з неналежним та неповним виконанням в частині оплати за товар по договору поставки за видатковими накладними, які є підставою позову, позивач також просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 771,58грн.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є встановлення факту неналежного виконання умов договору, а відтак виконання обов`язку щодо оплати.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з поставки товару на підставі укладеного договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Частинами першою та другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Відповідно до ч.1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 611 ЦК України передбачені наслідки порушення зобов`язання.

Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до п. 3.1. Договору, оплату товару Покупець зобов`язаний здійснити протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту одержання товару, якщо інше не вказано у видатковій накладній та рахунку. Строк оплати вказаний у видатковій накладній після її підписання уповноваженою особою на отримання товару від імені покупця є узгодженим.

В силу положень статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 59 922,92грн. основного боргу є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення та підтверджується матеріалами справи.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо оплати вартості отриманого товару, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 6 771,58грн.

Щодо стягнення пені.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

У відповідності до пункту 8.1 Договору передбачено, якщо покупець у термін, зазначений пункті 3.1 Договору, не здійснить оплату товару постачальникові, то покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від вартості поставленого, але не сплаченого товару за кожен день прострочення.

Враховуючи, що Покупець прострочив оплату за отриманий Товар з оплати видаткових накладних що є підставою позовних вимог, Постачальник провів нарахування відповідачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу на залишок неоплаченого товару.

В судовому засіданні судом заначено позивачу на період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано.

Згідно поданої заяви про зменшення позовних вимог, позивачем додано до матеріалів справи уточнюючий розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Згідно вказаного уточнюючого розрахунку позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання на день подачі позову 06 липня 2021 року становить 6 771 гривень 58 копійок відповідно до вимог ст. 232 ГК України.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 253 ЦК України)

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 907/65/18, від 07.06.2019 у справі №910/23911/16 та від 22.08.2019 у справі №914/508/17.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що при нарахуванні пені в даному випадку підлягає застосуванню строк, передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, тобто нарахування пені за кожним фактом поставки не може перевищувати 6 місяців з моменту настання строку для оплати. Надавши оцінку договору та видатковим накладним та встановивши, що вони містить положення, які визначають нарахування пені з урахуванням умов та строків, зазначених у договорі, суд доходить висновку про те, що при нарахуванні пені позивачем в даному випадку правильно застосовано строк, передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відтак, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, перевіривши періоди нарахування, з врахуванням вимог ст. 232 ГК України, здійснивши перевірку нарахування пені, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням п. 8.1 Договору, та згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, прийшов до висновку, що стягненню підлягає пеня в сумі 6 771,58грн.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів щодо існування простроченої заборгованості, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а стягненню підлягає: 59 922,92грн. основного боргу та 6 771,58грн. пені.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих зобов"язань за договором поставки, що призвело до звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення коштів, які нараховані правомірно, і як зазначено вище підлягають до задоволення з урахуванням сум поданої заяви про зменшення позовних вимог.

Враховуючи наведене, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2 270,00грн., оскільки спір виник з його неправильних дій внаслідок невиконання умов договору (ч.9 ст.129 ГПК України).

Враховуючи наведене, у зв`язку з задоволенням позовних вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 2 270,00грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При поданні позовної заяви, позивачем заявлено попередній орієнтований розрахунок які позивач поніс і планує понести, а саме витрати на правову допомогу у сумі 15 000,00грн.

Відповідно до п. 4.1. Договору №240 про надання правової допомоги від 02 липня 2021 року загальна вартість послуг, їх перелік, об`єм та інші умови котрі впливають на загальну вартість послуг відображені в додатках до даного договору.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу заявником (позивачем) долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання правової допомоги від від 02 липня 2021 року №240, Додаток №1 до договору про надання правової допомоги №240 від 02.07.2021 року на суму 15 000,00грн. (з урахуванням 2 юридичних годин, а саме участь у двох судових засідання, у яких брав участь представник позивача), Акт виконаних робіт від 05 липня 2021 року №1 наданої правової допомоги до Договору №240 про надання правової допомоги від 02.07.2021 року, платіжне доручення №5304 від 05 липня 2021 року згідно договору №240 від 02.07.2021 року на суму 15 000,00грн., копія ордеру про надання правової допомоги та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 15 000,00грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідача станом на час розгляду справи заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду не поступало.

Відтак, як вбачається з обставин справи, позивачем до стягнення заявлено 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому суд зазначає, що згідно ч.5 ст.126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічну правову позицію викладено зокрема в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №755/9215/15-ц та у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку стягнути з відповідача на користь позивача 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які вважає документально обґрунтованими та правомірно заявленими.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 231, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Солар Трейд Плюс (79037, м. Львів, вул. Земельна, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євротракпартс (79059, м. Львів, вул. Миколайчука, 7, кв. 142, ) заборгованість в розмірі 59 922,92грн., пені в розмірі 6 771,58грн., 2 270,00грн. судового збору та 15 000,00грн. витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 05.10.2021 року.

Суддя С.М. Коссак