ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2021 р. Справа №910/114/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Кропивної Л.В.

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 (повний текст складено 29.06.2021)

у справі №910/114/21 (суддя Джарти В.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Плаза Сервіс"

про стягнення 106 861,60 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Плаза Сервіс" (далі - ТОВ "Смарт Плаза Сервіс") заборгованості у розмірі 106 861,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання ТОВ "Смарт Плаза Сервіс" зобов`язань за договором постачання природного газу від 05.10.2018 №2529/18-КП-41, в частині своєчасного проведення розрахунків за переданий у власність відповідача природний газ, у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача 60 614,76 грн основного боргу, 9 434,37 грн пені, 2 177,16 грн трьох процентів річних, 2 582,41 грн інфляційних втрат, 32 052,90 грн збитків, а також витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Господарського суду Київської області від 31.05.2021 у справі №910/114/21 закрито провадження у справі за позовом НАК "Нафтогаз України" до ТОВ "Смарт Плаза Сервіс" в частині стягнення основного боргу в сумі 60 614,76 грн, пені в розмірі 9 434,37 грн, трьох процентів річних в сумі 2 177,16 грн та інфляційних втрат в розмірі 2 582,41 грн. Відмовлено у задоволенні вимог позивача до ТОВ "Смарт Плаза Сервіс" про стягнення 32 052,90 грн збитків. Стягнуто з відповідача на користь НАК "Нафтогаз України" 1 471,51 грн судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором. В той же час, суд дійшов до висновку про закриття провадження в частині стягнення основного боргу, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки в процесі розгляду судом першої інстанції даної справи відповідач оплатив вказану заборгованість. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, у частині стягнення з відповідача 32 052,90 грн збитків, суд попередньої інстанцій дійшов висновків про те, що позивачем не доведено та не надано жодних і допустимих доказів на підтвердження факту збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених використанням відповідачем у березні - травні 2019 року фактичного обсягу газу в розмірі меншому від замовленого, а в червні 2019 року - більшому від замовленого.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, НАК "Нафтогаз України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 скасувати, в частині відмови у стягненні збитків на суму 32 052,90 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначає, що рішення в частині відмови у стягненні збитків на суму 32 052,90 грн винесено судом першої інстанції всупереч нормам чинного законодавства України та фактично були нівельовані умови договору, що були визначені сторонами на момент його укладення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.08.2021 апеляційну скаргу НАК "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.08.2021 року поновлено НАК "Нафтогаз України" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/114/21. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/114/21. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 до закінчення апеляційного провадження у даній справі. Вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень - до 06.09.2021.

2 вересня 2021 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов наступних висновків.

5 жовтня 2018 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", (на даний час - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") та ТОВ "Смарт Плаза Сервіс" укладено договір №2529/18-КП-41 постачання природного газу, за умовами якого позивач зобов`язався поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а відповідач - оплатити його на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями (п. 1.2 договору).

Відповідно до пункту 1.3 даного правочину необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1 цього договору, споживач визначає самостійно.

Згідно з пунктом 2.1 наведеної угоди постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 17.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 54,84 тис. куб. метрів.

Пунктом 2.2 договору визначено, що споживач самостійно визначає планові обсяги, зазначені у пункті 2.1 цього договору і несе відповідальність за правильність їх визначення.

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузлі/вузлів обліку природного газу (пункт 3.7 договору).

Пунктом 5.2 даного правочину визначено, що ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 7 907,20 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Всього до сплати разом з ПДВ - 9 488,64 грн.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 8.2 договору, у разі невиконання пункту 6.1 цього правочину, споживач зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2018 до 17.10.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (пункт 12.1 договору).

26 жовтня 2018 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до пункту 1 якої викладено у новій редакції пункт 2.1 договору (щодо збільшення обсягу природного газу до 83,87 тис. куб. метрів), пункти 3.8-3.9 (щодо переліку документів, якими оформлюється поставка газу) та пункт 12.1 (щодо строку дії договору).

29 жовтня 2018 року сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, згідно з якою викладено у новій редакції пункт 2.1 договору (щодо збільшення обсягу природного газу до 100 тис. куб. метрів), пункти 3.8-3.9 (щодо переліку документів, якими оформлюється поставка газу), пункт 5.3 (щодо ціни на газ) та пункт 12.1 (щодо строку дії договору).

5 листопада 2018 року між сторонами укладена додаткова угода №3 до договору, якою викладено у новій редакції та доповнено новими умовами пункти 1.4, 2.1, 3.1, 5.1-5.3, 6.3 та 12.1, зокрема, збільшено обсягу природного газу до 120 тис. куб. метрів та встановлено ціну в розмірі 7 482,61 грн (з ПДВ) за 1000 куб. метрів газу, а також продовжено строк дії договору.

7 грудня 2018 року сторонами укладено додаткову угоду №4 до договору, якою викладено у новій редакції розділи 1-12 договору.

Так, згідно з пунктом 2.1 додаткової угоди №4 від 07.12.2018 постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 30.04.2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 1050,439 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях: жовтень 2018 року - 10,439 куб. метрів, листопад 2018 року - 120,0 куб. метрів, грудень 2018 року - 180 ,0 куб. метрів, січень 2019 року - 220,0 куб. метрів, лютий 2019 року - 220,0 куб. метрів, березень 2019 року - 180,0 куб. метрів, квітень 2019 року - 120,0 куб. метрів.

У пункті 4.2 додаткової угоди №4 від 07.12.2018 визначено, що ціна за 1000 куб. метрів газу становить 7 482,61 грн (з ПДВ).

20 березня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору, згідно якої п.п. 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7 абзац 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. 3 підп. 2 п. 6.4 цього договору застосовуються сторонами з 01.03.2019, а пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз. 1) підп. 3.9.2 п. 3.9, абзац 4 підп. 5) 6.2, абз. 2 підп. 2 п. 6.4 цього договору з 01.03.2019 втрачають чинність.

25 березня 2019 року сторонами укладено додаткову угоду №6 до договору, якою змінили по тексту договору слова "Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", словами "Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у відповідних відмінках.

Водночас, додатковою угодою №7 від 18.04.2019 було змінено замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у квітні 2019 року на 25,0 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою №8 від 06.05.2019 замовлено споживачем обсяг (об`єм) природного газу у травні 2019 року - 16,0 тис. куб. метрів, в тому числі визначено, що ціна за 1000 куб. метрів газу становить 8 621,76 грн (з ПДВ).

Додатковою угодою №9 від 29.05.2019 замовлено споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 64,0 тис. куб. метрів з червня 2019 року - до вересня 2019 року, тобто по 16,0 тис. куб. метрів за кожний місяць, а також, серед іншого, змінено ціну на природний газ, щодо якої спір у даній справі відсутній.

Додатковою угодою №10 від 26.06.2019 змінено замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у червні 2019 року - 10,0 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою №12 від 30.07.2019 змінено замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у липні 2019 року - 12,50 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою №14 від 30.08.2019 змінено замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у серпні 2019 року - 10,10 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою №16 від 27.09.2019 змінено замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у вересні 2019 року - 8,600 тис. куб. метрів.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2018 року до вересня 2019 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 3 704 966,34 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 31.10.2018 на суму 90 051,91 грн (обсяг переданого газу 10,439 тис. куб. метрів); від 30.11.2018 на суму 482 029,86 грн (обсяг - 64,420 тис. куб. метрів); від 31.12.2018 на суму 794 264,30 грн (обсяг - 106,148 тис. куб. метрів); від 31.01.2019 на суму 809 738,34 грн (обсяг - 108,216 тис. куб. метрів); від 28.02.2019 на суму 586 778,95 грн (обсяг - 78,419 тис. куб. метрів); від 31.03.2019 на суму 445 387,51 грн (обсяг - 59,523 тис. куб. метрів); від 30.04.2019 на суму 158 938,16 грн (обсяг - 21,241 тис. куб. метрів); від 31.05.2019 на суму 76 525,14 грн (обсяг - 10,374 тис. куб. метрів); від 30.06.2019 на суму 73 590,70 грн (обсяг - 10,738 тис. куб. метрів); від 31.07.2019 на суму 74 023,13 грн (обсяг - 12,184 тис. куб. метрів); від 31.08.2019 на суму 56 256,73 грн (обсяг - 9,745 тис. куб. метрів); від 30.09.2019 на суму 48 381,61 грн (обсяг - 8,669 тис. куб. метрів).

У спірний період, починаючи з червня 2019 року до вересня 2019 року, відповідач за отриманий за договором природний газ здійснював платежі з порушенням договірних строків, а також не в повному обсязі, у зв`язку з чим позивачем, окрім суми основного боргу в розмірі 60 614,76 грн, заявлені до стягнення пеня у сумі 9 434,37 грн, три проценти річних в розмірі 2 177,16 грн, інфляційні втрати у сумі 2 582,41 грн та збитки у розмірі 32 052,90 грн.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено що, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором.

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження в частині стягнення основного боргу, пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки в процесі розгляду Господарським судом міста Києва даної справи відповідач оплатив вказану заборгованість.

Зазначені обставини підтверджено матеріалами справи та сторони не оспорюють.

Рішення місцевого господарського суду оскаржується позивачем в частині відмови у стягненні збитків у розмірі 32 052,90 грн.

Як зазначає апелянт, рішення в частині стягнення збитків прийняте з порушенням норм матеріального права, зокрема, статей 9, 11, 611, 623, 625, 627 ЦК України та Закону України "Про ринок природного газу"

Відповідно до пункту 3.13 додаткової угоди №4 від 07.12.2018, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору.

При цьому, розмір збитків визначається таким чином: підп. 3.13.1 - якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період; підп. 3.13.2 - якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акта приймання-передачі природного газу; Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 договору; Ц - ціна природного газу за цим договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 вказаної додаткової угоди передбачено, що відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином: постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 цього договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до підп. 3.13.1 або підп. 3.13.2 п. 3.13 договору; постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків; споживач протягом 20 робочих днів з моменту отримання акта-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії. У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 6.2 додаткової угоди №4 від 07.12.2018 споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати постачальнику збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 договору.

Згідно з підпунктом 4 пункту 6.3 додаткової угоди №4 від 07.12.2018 постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов п. 2.1 договору, у разі якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Відповідно до пункту 11.2 договору, в редакції додаткової угоди №4 від 07.12.2018, п.п. 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абз. 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. 3 підп. 2) п. 6.4 цього договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні постачальника, яке направляється на електронну адресу споживача, зазначену в п. 12 договору та розміщується на офіційному сайті постачальника.

Повідомленням від 21.02.2019 №26-1893/1.17-19 позивач повідомив відповідачу, що з 01.03.2019 застосовуються п.п. 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7, абзац 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. 3 підп. 2) п. 6.4 договорів.

20 березня 2019 року сторонами укладено додаткову угоду №5 до договору, згідно якої п.п. 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз. 2) підп. 3.9.2 п. 3.9, 3.13, 5.7 абзац 5 підп. 5) п. 6.2, підп. 8) п. 6.2, підп. 4) п. 6.3, абз. 3 підп. 2 п. 6.4 цього договору застосовуються сторонами з 01.03.2019, а пункти 3.2.1, 3.4.1, 3.8.1, абз. 1) підп. 3.9.2 п. 3.9, абзац 4 підп. 5) 6.2, абз. 2 підп. 2 п. 6.4 цього договору з 01.03.2019 втрачають чинність.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, у випадку невиконання договору, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягала доведенню позивачем перед судом.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 (далі - Правила) встановлено, що відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках: 1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Правил в договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

Згідно з пунктом 6 частини 5 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу" договір постачання повинен містити такі істотні умови, зокрема порядок відшкодування та визначення розміру збитків, завданих внаслідок порушення договору постачання.

Судом першої інстанції встановлено, що: позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження понесення ним збитків (реальних чи упущеної вигоди), спричинених неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором; позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між наявністю факту меншого обсягу споживання відповідачем природного газу в березні-травні 2019 року та факту більшого обсягу споживання останнім природного газу в червні 2019 року, ніж погоджений, і понесеними у зв`язку з цим збитками; у матеріалах справи відсутні достовірні докази, які свідчили б про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника).

Отже, встановивши відсутність достовірних доказів, які б свідчили про наявність з боку відповідача повного складу цивільного правопорушення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі про стягнення збитків не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги даних висновків не спростовують.

Колегія суддів зазначає, що пункт 3.13 договору та підпункт 2 пункту 1 розділу VI Правил передбачає можливість відшкодування збитків споживачем. Проте наявність такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення зазначених сум збитків, оскільки вказане право на стягнення збитків з споживача не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.08.2021 у справі №911/3215/20.

Отже, у суду відсутні підстави для застосування спеціального законодавства, що регулює правовідносини на ринку природного газу, а саме: пункту 6 частини 5 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу", розділу VI Правил стосовно питання відшкодування збитків, які передбачені умовами договору.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені статтями 277-278 ГПК України для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/114/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/114/21 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 у справі №910/114/21.

5. Матеріали справи №910/114/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Л.В. Кропивна