ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2360/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

При секретарі Васильєвій Л.О.

розглянувши заяву Товариство з обмеженою відповідальністю "Шокрос Імпорт-Експорт та Спедишінс ГмбХ" про розподіл адвокатських витрат по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шокрос Імпорт-Експорт та Спедишінс ГмбХ", м. Берлін, Німеччина
до Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш", м. Харків
про За участі представників: стягнення 289722,93 євро (9592842,11 грн.) позивача - Шевцова Ю.В. (адвокат), ордер на надання правової допомоги серії АХ № 1063523 від 16.08.21р.; відповідача - Дмітриєва І.В. (самопредставництво).
ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Шокрос Імпорт-Експорт та Спедишінс ГмбХ" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ДП "Завод "Електроважмаш" заборгованість за контрактом №238-03/178-ВК від 11.07.18 року в сумі 289722,93 євро (9592842,11 грн.), яка складається з: 264851,60 євро - основний борг; 3541,35 євро - пеня; 8400,90 євро - додатковий штраф у розмірі 10% від простроченої суми платежу; 12928,08 євро - 3% річних. Судові витрати просить покласти на відповідача, а саме: 4759,61 євро - судовий збір; 9450,00 грн. - витрати, які були сплачені позивачем за послуги позивача та нотаріуса при перекладі та посвідченні документів, що додані до позову; 5000,00 євро - витрати на правову допомогу адвоката.

Ухвалою суду від 17.06.21р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

27.07.21р. від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат.

18.08.21р. від відповідача надійшла заява про зменшення судових витрат.

Рішенням суду від 14.09.21р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шокрос Імпорт-Експорт та Спедишінс ГмбХ" 264851,60 євро - основного боргу; 1554,33 євро - пеня; 12887,88 євро - 3% річних; 8400,90 євро - додатковий штраф у розмірі 10% від простроченої суми платежу; судовий збір в сумі 4315,42 євро (еквівалент 142885,17 грн.); 10850,00 грн. - витрати, понесені позивачем за послуги перекладача та нотаріуса при перекладі та посвідченні документів. В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовлено. Судове засідання для розгляду заяви позивача щодо розподілу судових витрат згідно п.5 ч.6. ст. 238 ГПК України призначено на 24.09.21р. о 12:00 год.

16.09.21р. від позивача надійшли письмові пояснення щодо заяви про розподіл адвокатських витрат.

Представник позивача в судовому засіданні 24.09.21р. підтримав заяву про розподіл адвокатських витрат та просив її задовольнити пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні 24.09.21р. вказав про надмірно велику суму адвокатських витрат, які заявлені представником до стягнення та просив суд їх зменшити.

Згідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8, ст. 128 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 ГПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 ГПК України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В силу ч. 2 ст. 126 ГПК України: за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В ч. 3 ст. 126 ГПК України встановлено, що: для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З метою захисту своїх порушених прав 07.06.21р. між позивачем та Адвокатським бюро Шевцової Юлії укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги у відповідності до п. 4.1. якого вартість послуг за представництво інтересів клієнта в господарському суду Харківської області щодо стягнення заборгованості з ДП "Завод "Електроважмаш" узгоджений сторонами в розмірі 5000,00 євро, що становить 166674 грн. в еквіваленті за курсом НБУ 33,3348 грн. за 1 євро.

Також, на підтвердження понесених позивачем адвокатських послуг, позивачем та адвокатом підписано Інвойс №01 від 07.0.21р.; звіт/акт від 30.06.21р. (№1/2021 за червень 2021 року) на суму 5000 євро. На підтвердження отримання адвокатом коштів від клієнта, надано Заключну виписку з банку (АТ КБ "Приватбанк") за період з 01.04.21 по 30.06.21р., відповідно до якої адвокат отримав кошти в розмірі 9 345,84 євро, що в включає: 5000,00 євро - послуги адвоката та 4 345,84 євро - судовий збір.

Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України. Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.»

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного Господарського Суду Верховного Суду у справі № 914/359/18 від 21 березня 2019 року, № 922/1163/18 від 06 березня 2019 року.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідач по справі, заперечуючи проти заявлених до стягнення позивачем витрат на правову допомогу вказує про неспівмірність заявленої суми, а, також, вказує про те, що з наданих адвокатом позивача документів, на підтвердження понесених адвокатських витрат, неможливо встановити чітких механізм розрахунку гонорару адвоката (фіксований чи погодинний.).

Як вбачається з Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.06.21р. пунктом 4.1. якого встановлений фіксований розмір адвокатського гонорару - 5000 євро.

Зі звіту/акту ("1/2021 за червень 2021 року) від 30.06.21р. вбачається, що, незалежно від того, що в даному акті міститься перелік виконаних адвокатом робіт із зазначенням кількості годин, які були витрачені адвокатом на їх виконання, загальна вартість послуг адвоката залишилась незмінною (фіксованою) та складає 5000 євро.

Таким чином, суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що з наданих адвокатом позивача документів, на підтвердження понесених адвокатських витрат, неможливо встановити чітких механізм розрахунку гонорару адвоката (фіксований чи погодинний.).

Щодо тверджень відповідача про неспівмірність заявленої до стягнення суми адвокатських витрат, суд зазначає таке.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5-6 ст. 126 ГПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача про те, що заявлені до стягнення витрати на правову допомогу є неспівмірними, оскільки позовна заява містить великий об`єм викладеної інформації щодо суті спору, містить значні за об`ємом розрахунки заборгованості, неустойки та процентів річних, а, також, значний об`єм зібраних, в обґрунтування позовних вимог документів.

Також, приймаючи до уваги часткове задоволення рішенням суду від 14.09.21р. позовних вимог, представник позивача в своїх поясненнях від 16.09.21р. зазначив про те, що витрати на правничу допомогу в частині сплачених 5000 євро співвідносяться з задоволеними судом позовними вимогами і підлягають стягненню у сумі 4965 євро.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд вважає обґрунтованою суму витрат на правову допомогу, яка підлягає задоволенню, з урахуванням їх співвідношення з задоволеними судом позовними вимогами, в розмірі 4965 євро.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача адвокатських витрат ("гонорару успіху") відповідно до пункту 4.4. договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.06.21р. в сумі 11421,55 євро, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 4.4. договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.06.21р. передбачено, що у разі вирішення судових справи на користь клієнта адвокат додатково має право на гонорар ("гонорар успіху", "success free"), що становить: за кожну майнову вимогу про стягнення неустойки (штрафу/пені), інфляційних втрат, процентів річних у справі - 50% від суми, що стягнути на користь клієнта за рішенням суду або у разі укладення мирової угоди, затвердженої судом.

14.09.2021 року між позивачем та адвокатом підписано звіт/акт ("2/2021 за вересень 2021 року) у відповідності до якого "виконавцем надані на користь Замовника наступні послуги:

Надання правової допомоги з питання представництва в Господарському суді Харківської області в судовому розгляді щодо стягнення заборгованості та господарських санкцій за поставлену продукцію по Контракту № 238-03/178-ВК від 11.07.2018 року на користь Державного підприємства «Завод «Електроважмаш» у справі №922/2360/21, внаслідок чого 14 вересня 2021 року проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі, а саме стягнуто з Акціонерного товариства «Завод «Електроважмаш», яке є правонаступником Державного підприємства «Завод «Електроважмаш», код 00213121, на користь Schokros Import-Export und Speditions GmbH :

- 264 851,60 євро основного боргу,

- 1 554,33 євро пені,

- 8 400,90 євро додаткового штрафу у розмірі 10% від простроченої суми платежу,

- 12887,88 євро трьох процентів річних,

- 4 315,42 євро судового збору,

- 10850,00 гри. витрат за послуги перекладача

Таким чином, за рішенням суду у справі № 922/2360/21 з відповідача на користь позивача стягнуто 22843,11 євро штрафу/пені та процентів річних.

За умовами договору про надання правничої допомоги від 7 червня 2021 року (п. 4.4.) у разі вирішення судових справ на користь клієнта адвокат додатково має право на гонорар, що становить: за кожну майнову вимогу про стягнення неустойки (штрафу/пені), інфляційних втрат, процентів річних у справі - 50 % від суми, що стягнута на користь клієнта за рішенням суду або у разі укладення мирової угоди затвердженої судом.

Отже, за умовами договору про надання правничої допомоги від 7 червня 2021 року (п. 4.4.) сторони узгодили, що гонорар адвоката, який підлягає оплаті додатково до раніше перерахованих 5000 євро (згідно акту №1 від 30.06.21р.), складає 11 421,55 євро, що еквівалентно 359 175,77 грн. за курсом НБУ станом на 14.09.21р. 31,4472 грн. за 1 євро."

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено таку правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність." При цьому Велика Палата Верховного Суду, вказала, що відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн., передбаченому пунктом 4.2 додаткової угоди, суди не врахували, що відповідна сума, обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, тому дійшла висновку, що суди не навели доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача і вимоги позивача про стягнення "гонорару успіху" задовольнила пропорційно до розміру задоволених вимог.

Аналогічні положення викладені в Постанові Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі №922/1556/20.

Отже, "гонорар успіху" може включатись до витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає розподілу.

Керуючись частиною 4 статті 236 ГПК України суд враховує наведений правовий висновок при винесенні даного додаткового рішення.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, в позовній заяві позивачем було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до яких було зокрема, включено витрати на сплату судового збору в сумі 4345,84 євро; витрати на оплату за переклад документів з німецької на українську мову та нотаріальне посвідчення справжності підпису особи перекладача у розмірі 9450,00 грн.; витрати на правничу допомогу адвоката позивачем оцінено в розмірі 5000,00 євро.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції до закінчення судових дебатів позивачем як у позовній заяві, так і в інших зверненнях до суду, заявником не визначалося інших видів витрат на правову допомогу, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи, зокрема таких, які можуть бути визначені як «гонорар успіху».

Таким чином, всупереч ч. 8 ст. 129 ГПК України до закінчення судових дебатів позивачем не заявлялося про намір звернення до суду із заявою про відшкодування витрат на оплату «гонорару успіху» адвоката, а відповідні докази не були подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи викладене, заява ТОВ «Шокрос Імпорт-Експорт та Спедишінс ГмбХ» щодо вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, а саме «гонорару успіху» адвоката в розмірі 11 421,55 євро не підлягає вирішенню судом у межах цієї справи в порядку, передбаченому ст. 244 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст. 27, 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"; ст.ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Акціонерного товариства "Завод "Електроважмаш" (61089, м. Харків, м. Харків, проспект Московський, 299, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шокрос Імпорт-Експорт та Спедишінс ГмбХ" (юридична адреса: Хеллерсдорфер Вег 35, 12689 м. Берлін, Німеччина/Hellersdorfer Weg 35, 12689 Berlin, Germany/, номер в Реєстрі торгівельних фірм: HRB 60069 B, банківські реквізити: Duetsche Bank PGK AG, Kto.-Nr. 510910300 EUR/USD, BLZ: 100 708 48,SWIFT: DEUTDEDB110.IBAN: НОМЕР_1 , AG Charlottenburg-Berlin, HRB 60069, Umsatzsteuer-ldent.- Nr.:DE 181 134352, Steuernummer: 37/518/30008) витрати на правову допомогу в сумі 4 965 євро відповідно до пункту 4.1. договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.06.21р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення адвокатських витрат відповідно до пункту 4.4. договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 07.06.21р. в сумі 11421,55 євро (еквівалент 359 175,77 грн. за курсом НБУ станом на 14.09.2021р.) - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, або до суду першої інстанції відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст додаткового рішення підписано 04.10.2021р.

Суддя Л.В. Шарко