ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" вересня 2021 р. м. Київ Справа№ 910/1182/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Владимиренко С.В.
суддів: Демидової А.М.
Ходаківської І.П.

при секретарі судового засідання Островерхій В.Л.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 29.09.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будремкомплект»

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 (повний текст складено 18.06.2021)

у справі №910/1182/21 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Служби безпеки України

до Приватного підприємства «Будремкомплект»

про стягнення 236 637,13 грн

ВСТАНОВИВ:
Служба безпеки України (далі по тексту позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного підприємства «Будремкомплект» (далі по тексту відповідач) про стягнення 236 637,13 штрафних санкцій та 3 549,60 грн судового збору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору про надання послуг за державні кошти від 06.07.2021 №61 в частині надання послуг у повному об`ємі згідно з календарним графіком, в результаті чого позивач нарахував відповідачу штрафні санкції у розмірі 236 637,13 грн згідно п. 14.4 Договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 позов задоволено повністю. Стягнуто із Приватного підприємства «Будремкомплект» на користь Служби безпеки України 236 637,13 штрафних санкцій та суму судового збору в розмірі 3 549,60 грн.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення штрафних санкції з відповідача на користь позивача у зв`язку із порушенням відповідачем умов Договору про надання послуг за державні кошти від 06.07.2021 №61 в частині надання послуг у повному об`ємі згідно з календарним графіком.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство «Будрекомплект» (далі по тексту апелянт) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що Договір про надання послуг за державні кошти від 06.07.2021 №61 є розірваним з 12.10.2020, шляхом підписання Додаткової угоди №2, якою також змінено договірну ціну з 2 467 031,06 грн на 229 183,26 грн, а тому нарахування позивачем відповідачу пені та штрафу за період з 12.10.2020 по 22.10.2020 є безпідставним.

Як вказує апелянт, нарахування пені та штрафу у відповідності до п. 14.4 Договору є можливим лише за умови прострочення відповідачем виконання робіт за Договором, що могло відбутися після 15.12.2020 строк надання послуг згідно п.п. 3.1, 7.1 Договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будремкомплект» у справі №925/1653/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1182/21. Відкладено розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Будремкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2021 задоволено клопотання Приватного підприємства «Будремкомплект» про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Будремкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, заяви, клопотання до 01.09.2021. Розгляд апеляційної скарги призначено на 14.09.2021 о 13 год. 00 хв. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21. 18.08.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача, за яким останній просить апеляційний суд апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будремкомплект» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 залишити без змін, посилаючись на те, що Договір про надання послуг за державні кошти від 06.07.2021 №61 розірвано з 23.10.2020 на підставі Додаткової угоди №2, а тому позивачем обґрунтовано нараховані штрафні санкції за період з 12.10.2020 по 22.10.2020. Крім того, при підписанні Додаткової угоди №2 сторони погодили змінити ціну Договору з 2 467 031,06 грн на 229 183,54 грн, однак договірна ціна залишилася незмінною.

14.09.2021 та 28.09.2021 у судових засіданнях оголошувалась перерва.

29.09.2021 представник відповідача підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача у судовому засіданні 29.09.2021 заперечив проти вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 залишити без змін. Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

06.07.2020 між Службою безпеки України (далі - Замовник) та Приватним підприємством «БУДРЕМКОМПЛЕКТ» (далі - Виконавець) укладено Договір про надання послуг за державні кошти від 06.07.2020 № 61 (далі - Договір), за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець забезпечує, відповідно до умов Договору, своїми силами закупівлю інших завершальних будівельних робіт код ДК 021:2015 - 45450000-6 (поточний ремонт 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 29 у м. Києві та окремого приміщення 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 27 у м. Києві) (далі - послуги) і передає їх Замовнику у встановлений строк. Замовник зобов`язаний прийняти та оплатити послуги у порядку, передбаченим Договором. (т.1, а.с. 12-21).

Вказаний Договір укладено на підставі Закону України «Про публічні закупівлі», за наслідками проведеної тендерної закупівлі №UA-2020-06-18-002954-с.

Склад, перелік та обсяги послуг, що доручаються Замовником до виконання Виконавцю є надання Послуг з поточного ремонту 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 29 та окремого приміщення 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 27 та визначені Локальним кошторисом (Додаток №3), Дефектним актом (Додаток №1). Держекспертиза Локального кошторису здійснюється Виконавцем за власний рахунок.

Згідно п. 3.1 Договору датою початку надання послуг є дата підписання акту-допуску на виконання будівельно-монтажних робіт, але не раніше реєстрації Договору в ГУ ДКСУ у м. Києві. Строк надання послуг складає 163 (сто шістдесят три) календарних днів.

Строки надання послуг визначені календарним графіком надання послуг, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток №4).

Згідно з п. 4.1 Договору ціна Договору 2 467 031,06 грн, в т.ч. ПДВ 411 171,84 грн, є твердою договірною ціною та визначена на підставі Договірної ціни (Додаток №2) і Локального кошторису (Додаток №3). Оплата буде проводитись за рахунок коштів загального фонду державного бюджету по КПКВ 6521010 «Забезпечення заходів у сфері безпеки держави та діяльності органів системи Служби України» за КЕКВ 2240.

Ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін (п. 4.2 Договору).

Згідно з п.п. 7.1, 7.2, 7.4 Договору надання послуг Виконавцем в період з 06.07.2020 по 15.12.2020. Строки надання послуг визначені календарним графіком, який є невід`ємною частиною Договору (Додаток №4). Місце надання послуг Виконавцем: 01034, м. Київ, вул. Малопідвальна, 27/29.

Пунктом 10.3 Договору Виконавець гарантує надання послуг згідно з Календарним графіком надання послуг (Додаток №4). Виконавець зобов`язаний уточнювати календарний графік протягом 1 (одного) календарного дня у разі підписання Додаткової угоди до Договору, що визначає такі зміни.

У п. 11.1 Договору платником за цим Договором є військова частина Р 9000 СБ України (розпорядник (одержувач) бюджетних коштів третього рівня).

Загальна вартість послуг, відповідно до договірної ціни (Додаток №2), яка є невід`ємною частиною Договору, складає 2 467 031,06 грн, в т.ч. ПДВ 411 171,84 грн, за рахунок коштів загального фонду. Оплату буде здійснено по КПКВ 6521010, за КЕКВ 2240. Спосіб розрахунків безготівковий (п.п. 11.1, 11.2 Договору).

Пунктом 12.1 Договору визначено, що Виконавець визначає обсяги та вартість надання послуг, що підлягають оплаті, та готує відповідні документи (акти приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати ф. КБ-3, акти вартості змонтованого устаткування) і подає їх для підписання Замовнику. Замовник зобов`язаний підписати подані Виконавцем документи, що підтверджують надання послуг, або обґрунтувати причини відмови від їх підписання протягом 3 (трьох) робочих днів з дня їх одержання.

Оплата наданих послуг здійснюється протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дня підписання Замовником актів ф. КБ-2в, довідок ф. КБ-3 при наявності бюджетних асигнувань з можливістю відстрочки платежу до кінця бюджетного року без нарахування штрафних санкцій (п. 12.3 Договору).

Приймання-передача наданих послуг оформляється актом приймання відремонтованих, реконструйованих та модернізованих основних засобів, в якому вказуються за наявності, претензії до надання послуг (п. 13.2 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання, і діє по 31.12.2020, але до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором в частині взаєморозрахунків між ними (п. 18.1 Договору).

Як зазначає позивач у позові, згідно Календарного графіку Виконавець зобов`язався надати послуги у наступні періоди: з 06.07.2020 по 19.09.2020 поточний ремонт приміщення санвузлу 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 27; з 06.07.2020 по 25.09.2020 поточний ремонт приміщення №№ 616, 617, 618 будівлі по вул. Малопідвальна, 29; з 10.08.2020 по 25.09.2020 поточний ремонт приміщення коридору блоку №614-619; з 28.09.2020 по 09.10.2020 поточний ремонт приміщення №№614, 615, 619 будівлі по вул. Малопідвальна, 27; з 28.09.2020 по 16.10.2020 поточний ремонт приміщення санвузлу 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 29 (Додаток №4 до Договору, із змінами внесеними Додатковою угодою №1 від 18.09.2020). (т. 2, а.с. 62, 63-64).

В порушення умов Договору та Календарного графіку Додаток №4 до Договору, з надання послуги поточний ремонт приміщень 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 29 та окремого приміщення 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 27, відповідачем допущено прострочення надання послуг по санвузлу 6-го поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 27 19.09.2020, по приміщенням №№ 616, 617, 618 та коридору блоку №№614-619 25.09.2020.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростовував порушення умов Договору та Календарного графіку, як-то акти наданих послуг, довідки про вартість та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ст.ст. 76 77 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 902 ЦК виконавець повинен надати послугу особисто.

Відповідно до ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір в силу ст. 629 ЦК є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 ГК штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Пунктом 14.4 Договору сторони погодили, що виконавець несе відповідальність за порушення зі своєї вини зобов`язань за Договором: за порушення строків надання послуг сплачує пеню у розмірі 0,1 % від договірної ціни (Додаток №2) за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів, додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Додатком №4 до Договору сторони встановили договірну ціну у розмірі 2 467 031,06 грн. (т.1, а.с. 49-50).

За порушення строків надання послуг позивач нарахував відповідачу штрафні санкції на загальну суму 251 637,13 грн, а саме: 78 944,96 грн пені за період з 21.09.2020 по 22.10.2020 та 172 692,17 грн 7 % штрафу, за порушення строку поточного ремонту приміщення - санвузлу 6 поверху будівлі по вул. Малопідвальна, 27.

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду відповідачем сплачено частину штрафних санкцій у розмірі 15 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №457 від 11.11.2020, призначення платежу штрафні санкції по Договору №62 від 06.07.2020. (т.2, а.с. 102).

Заперечуючи проти позову та обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що Додатковою угодою №2 від 12.10.2020 сторони, керуючись положеннями пункту 5.2.9 Договору, за яким Замовник має право відмовитися та достроково розірвати Договір та вимагати відшкодування збитків, якщо Виконавець своєчасно не розпочав надання Послуг або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений цим Договором стає неможливим, повідомивши Виконавця про це у триденний строк, тобто, за твердженнями апелянта, Договір є розірваним з 12.10.2020.

Крім того, вказаною Додатковою угодою сторони дійшли згоди пункт 11.2 Договору викласти у наступній редакції: «загальна вартість послуг складає 229 183,54 грн, в т.ч. ПДВ 38 197,26 грн, за рахунок коштів загального фонду. Оплату буде здійснено по КПКВ 6521010, за КЕКВ 2240. Спосіб розрахунків безготівковий.

При цьому, позивач наполягає на тому, до Додаткова угода №2 датована 23.10.2020, з посиланням на сайт Prozorro, в якому відображені відомості по тендерним закупівлям послуг за №UA-2020-06-18-002954-с.

У судовому засіданні представниками сторін надані оригінали Додаткової угоди №1, наданий оригінал представником позивача датований 23.10.2020, а наданий оригінал Додаткової угоди №2 представником відповідача датований 12.10.2020.

17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. (побідний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.08.2020 у справі № 904/2357/20).

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Судом апеляційної інстанції встановлено, з офіційних джерел: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-06-18-002954-c, що Договір є розірваним на підставі Додаткової угоди №2, яка датована 23.10.2020. Таким чином, Договір є розірваним 23.10.2020, а тому позивач обґрунтовано нарахував штрафні санкції з 21.09.2020 по 22.10.2020.

За визначенням термінів, вказаних у статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції, авторизований електронний майданчик - авторизована Уповноваженим органом інформаційно-телекомунікаційна система, яка має комплексну систему захисту інформації з підтвердженою відповідністю згідно із Законом України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», є частиною електронної системи закупівель та онлайн-сервісом, що забезпечує реєстрацію осіб, автоматичне розміщення, отримання і передання інформації та документів під час проведення закупівель, користування сервісами з автоматичним обміном інформацією, доступ до якого здійснюється за допомогою мережі Інтернет.

Зазначене спростовує доводи апелянта про розірвання Договору з 12.10.2020 та про те, що позивачем не вірно визначений період нарахування неустойки (пені, штрафу) та під час її розрахунку не вірно було застосовано Договірну ціну.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 1 ст. 73, ст.ст. 76 77 ГПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповідні на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм права, які регулюють спірні відносини.

Відповідно до ст. 276 ГПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2021 у справі №910/1182/21 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного підприємства «Будремкомплект» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Будремкомплект» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 26.05.2021 у справі №910/1182/21.

4. Судові витрати за апеляційний перегляд покладаються на Приватне підприємство «Будремкомплект».

5. Матеріали справи №910/1182/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 04.10.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

І.П. Ходаківська