ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/2981/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Гелетія Олександра Володимировича, м.Дніпро,
до Фізичної особи - підприємця Курловича Володимира Олександровича, м. Лозова Харківської області,
про стягнення 32896,00 грн,
за участю представників:

позивача - Берестенко Д.О. (довіреність б/н від 27.08.2021), в режимі

відеоконференції;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Гелетій Олександр Володимирович, м.Дніпро, звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. №2981/21) до Фізичної особи - підприємця Курловича Володимира Олександровича, м.Лозова Харківської області, про стягнення заборгованості за отриманий на зберігання, але не повернутий, товар в розмірі 32896,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору відповідального зберігання майна від 10.03.2020 та приписів чинного законодавства, на вимогу позивача не повернув йому, як поклажодавцю, майно, зазначене в акті приймання-передачі майна № 01 від 10.03.2020, а саме: 380 видів іграшок на загальну суму 53602,57 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.08.2021 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/2981/21; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні, яке відбулося 05.10.2021, представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився; про причину неявки суд не повідомив; відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав.

Відповідно до вимог ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Тобто, в разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

З метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду даної справи, судом засобами поштового зв`язку направлялись копії ухвал від 02.08.2021 та 02.09.2021 на юридичну адресу останнього: АДРЕСА_1 , зазначену в позовній заяві, і яка зазначена як місцезнаходження фізичної особи - підприємця в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Проте, вищевказані копії ухвал були повернути до господарського суду без вручення адресатові у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Крім того, ухвали суду від 02.08.2021 та 02.09.2021 були опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Отже, відповідач не був обмежений у доступі до інформації про дату і час проведення судових засідань, і відповідно мав змогу надати суду відзив на позовну заяву або клопотання відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України з обґрунтованими поясненнями причин неможливості бути присутнім у судових засіданнях. Тобто відповідач мав змогу ознайомитися зі змістом ухвал самостійно, навіть якщо ухвалу в паперовому вигляді ним не було отримано.

За таких обставин вбачається, що судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог розділу VI Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, погодженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814, а тому відповідач, у розумінні вимог ст. 120 ГПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

При цьому, враховуючи, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, за наявними у справі матеріалами, згідно ст. 202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

10.03.2020 між Фізичною особою - підприємцем Гелетієм Олександром Володимировичем (поклажодавець, позивач у справі) та Фізичною особою - підприємцем Курловичем Володимиром Олександровичем (зберігач, відповідач у справі) було укладено Договір відповідального зберігання майна б/н.

Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поклажодавець передає, а зберігач приймає на відповідальне зберігання протягом строку цього Договору майно, що визначене у акті приймання-передачі майна, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Як вбачається з Акту приймання-передачі майна № 01 від 10.03.2020, поклажодавцем передано зберігачу на відповідальне зберігання майно загальною вартістю 53602,57 грн.

Відповідно до п. 2.1.3 Договору, зберігач зобов`язаний нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання зберігачеві, його комплектність у відповідності із цим договором та чинним в Україні законодавством з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві.

Строк цього Договору закінчується 31.12.2020 (п. 7.2 Договору).

Пунктом 3.1.2 Договору визначено обов`язок поклажодавця забрати майно у зберігача протягом 7 (семи) календарних днів після закінчення строку дії даного Договору.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору, зберігач зобов`язаний повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

Як свідчать матеріали справи, 04.01.2021 позивачем на електронну адресу відповідача було надіслано запит на повернення товару згідно договору зберігання з переліком товарів.

Проте, даний запит було залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

З пояснень представника позивача вбачається, що в подальшому поклажодавець неоднократно, у період з 08.02.2021 по 01.05.2021 звертався до зберігача з проханням повернути майно, однак, станом на 01.05.2021 зберігачем поклажодавцеві не повернуто все майно, зазначене в Акті приймання-передачі майна № 01 від 10.03.2020, а саме: 380 видів іграшок на загальну суму 53602,57 грн.

Після неоднократних звернень, ФОП Курловичем В.О., відповідно до Договору відповідального зберігання майна, частково відшкодовано завдану шкоду за відсутністю можливості повернути майно, передане на відповідальне зберігання, у розмірі 20706,57 грн.

Таким чином, станом на момент подання позову у зберігача наявна заборгованість перед поклажедавцем у розмірі 32896,00 грн.

10.06.2021 позивачем надіслано претензію ФОП Курлович В.О. з проханням здійснити повернення отриманого на зберігання товару (реєстраційний номер поштового відправлення з претензією - 484).

Згідно з даними реєстру поштових відправлень, зазначених на сайті АТ "Укрпошта", ФОП Курлович В.О. 17.06.2021 отримав поштове відправлення (реєстраційний №484), в якому була претензія, під підпис.

Проте, станом на 23.07.2021 позивач відповідь на претензію не надав, переданий на зберігання товар не повернув.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Згідно з ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Учасник господарських відносин, що порушив господарські зобов`язання за договором, зобов`язаний відшкодувати завдані потерпілій стороні. Такий обов`язок випливає з положень ч. 1 ст. 224, ч. 1 ст. 226 Господарського кодексу України.

Збитки - витрати потерпілої сторони у зв`язку з утратою або пошкодженням її майна, а також не отримані нею доходи, які така сторона отримала б при належному виконанні контрагентом зобов`язання (або дотриманні ним правил здійснення госпдіяльності).

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України, відшкодування збитків є одним з видів господарсько-правових санкцій, які застосовуються у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків унаслідок порушення контрагентом зобов`язання;

- неодержаний прибуток (упущена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання контрагентом;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (щодо госпсуб`єктів може йтися про шкоду, нанесену діловій репутації).

З огляду на викладене, вбачається, що ФОП Гелетію О.В. завдані збитки у вигляді вартості втраченого майна, розмір яких становить 32896,00 грн.

За приписами ст. 938 ЦК України, зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання. Якщо строк зберігання у договорі зберігання не встановлений і не може бути визначений виходячи з його умов, зберігач зобов`язаний зберігати річ до пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення. Якщо строк зберігання речі визначений моментом пред`явлення поклажодавцем вимоги про її повернення, зберігач має право зі спливом звичайного за цих обставин строку зберігання вимагати від поклажодавця забрати цю річ в розумний строк.

Відповідно до ст. 953 ЦК України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Аналогічний обов`язок відповідача як зберігача за договором повернути майно на вимогу поклажодавцю передбачений і умовами пункту 2.1.4 Договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 949 вищезазначеного Кодексу, зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

З наведеного слідує, що вимога позивача про витребування від ФОП Курловича В.О. належного ФОП Гелетію О.В. майна є правомірною та обґрунтованою.

Відповідно до п. 5.3 Договору, зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність майна з моменту передання майна на зберігання і до моменту його повернення поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження майна, який переданий на зберігання, або його частини, зберігач повинен за свій рахунок відшкодувати поклажодавцеві завдану шкоду.

Отже, у разі відсутності можливості повернути майно, передане на відповідальне зберігання, відповідач повинен відшкодувати позивачеві завдану шкоду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надавши правову оцінку обставинам, встановленим на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця Гелетія Олександра Володимировича обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 391, 525, 526, 598, 599, 610, 936, 938, 949 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 217, 222, 224, 225, 226 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця Курловича Володимира Олександровича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; відомості про дату народження відсутні) на користь Фізичної особи - підприємця Гелетія Олександра Володимировича ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) - заборгованість за отриманий на зберігання, проте не повернутий, товар у розмірі 32896,00 грн; витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "08" жовтня 2021 р.

Суддя Н.М. Кухар