РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.09.2021Справа № 910/10925/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, буд. 4; ідентифікаційний код 01125695)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдрімлайт» (03040, м. Київ, пр-т Голосіївський, буд. 88; ідентифікаційний код 40165704)

про стягнення 12 094,80 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Державне підприємство «Херсонський морський торговельний порт» (далі - Підприємство) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдрімлайт», в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, земельного податку та надання комунальних послуг орендарю від 10.06.2019 № 74Д (далі - Договір) в розмірі 12 094,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 12.07.2021 направлялася на адресу відповідача поштовим повідомленням № 428, однак, конверт з вказаною ухвалою повернувся на адресу суду неврученим із зазначенням причини його повернення в довідці про причини повернення/досилання - за закінченням терміну зберігання.

Місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»).

Приписами ст. 10 зазначеного Закону визначено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням Товариства є 03040, м. Київ, пр-т Голосіївський, буд. 88.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття та розгляд справи № 910/10925/21 за правилами спрощеного позовного провадження належним чином та враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.06.2019 Підприємством (балансоутримувач) і Товариством (орендар) укладено Договір, за умовами якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію нежитлових приміщень загальною площею 70,5 м.кв. (далі - приміщення) та утримання прибудинкової території та місць загального користування (далі - утримання), які перебувають на його балансі та розташовані в будівлі колишнього магазину Підприємства за адресою: м. Херсон, просп. Ушакова, буд. 4 (далі - будівля), а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на надання/виконання вказаних послуг та робіт, а також витратах, пов`язаних зі споживанням комунальних послуг у орендованих приміщеннях, саме: теплової енергії (далі - послуги), пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає з характеру послуг/робіт наданих/виконаних балансоутримувачем за Договором та здійснює відшкодування витрат на сплату земельного податку.

Відповідно до п. 2.1. Договору загальна ціна Договору орієнтовно становить 64 838,84 грн з урахуванням ПДВ (20%) та складається з відшкодування вартості:

витрат на утримання орендованих нежитлових приміщень та прибудинкової території - 46 006,21 грн з урахуванням ПДВ (20%);

витрат за споживання теплової енергії, що орієнтовно становить - 17 878,34 грн з урахуванням ПДВ (20%);

витрат на сплату земельного податку орендованих нежитлових приміщень та прибудинкової території - 954,29 грн з урахуванням ПДВ.

Згідно п. 2.2. Договору розрахунок за надані послуги орендар здійснює в строки обумовлені Договором на підставі рахунку (рахунку-фактури) балансоутримувача та підписаного сторонами акту наданих послуг (виконаних робіт).

Пунктом 2.3. Договору визначено, що орендар зобов`язаний підписати акт наданих послуг (виконаних робіт) протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання цього акту від балансоутримувача або надати мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг (виконаних робіт). Належним підтвердженням отримання орендарем акту наданих послуг (виконаних робіт) є відмітка (штамп) на супровідному листі або повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції. Якщо у цей строк орендар не повернув підписаний акт наданих послуг (виконаних робіт) або не надав свої зауваження (мотивовану відмову від підписання акту), цей акт вважається сторонами погодженим (підписаним).

Відповідно до пп. 3.2.3. п. 3.2. Договору орендар зобов`язується: вносити плату на рахунок балансоутримувача будівлі за обслуговування приміщень, за утримання будинку та прибудинкової території, за споживання комунальних послуг, а також здійснювати відшкодовування витрат на сплату земельного податку. Оплата за поточний місяць повинна здійснюватися до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця наступного за місяцем фактичного надання послуг згідно наданих балансоутримувачем рахунків (рахунків-фактур) та на підставі актів наданих послуг (виконаних робіт). При несвоєчасному внесенні плати, сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно пп. 3.2.6 та 3.2.7. п. 3.2. Договору обов`язком орендаря є прийняти послуги, надані балансоутримувачем за Договором, на умовах, зазначених у п. 2.3. Договору та сплачувати рахунки (рахунки-фактури) виставлені балансоутримувачем у повному обсязі в строки, визначені в Договорі.

Відповідно до п. 10.3. Договору сторона несе відповідальність за правильність вказаних нею у Договорі реквізитів. При зміні адреси і/або банківських реквізитів сторони зобов`язані повідомити про такі зміни одна одну письмово протягом 5 (п`яти) календарних днів.

Договір укладено строком на 1 рік з моменту його підписання сторонами, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором (п. 7.1. Договору).

01.04.2020 сторони уклали додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якої узгодили: достроково розірвати Договір; останнім днем дії Договору вважати 01.04.2020.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом, позивач вказує, що відповідачем не було виконано обумовлених договірних зобов`язань та не сплачено заборгованість за Договором.

Так, у ст. 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Проаналізувавши зміст укладеного сторонами Договору, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вказаний правочин є договором надання послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частиною 7 ст. 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частина 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Із наявних в матеріалах справи доказів слідує, що позивач надавав відповідачу послуги на суму 16 389,82 грн, що підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.04.2020 № 746.

Слід зазначити, що вказаний акт не був підписаний зі сторони відповідача, однак Товариство частково оплатило за надані послуги і заборгованість склала 12 094,80 грн.

Позивач направив відповідачу претензію від 13.01.2021 № 27-15/02 на адресу: м. Одеса, Псковський провулок, 16, з вимогою погасити заборгованість, до якої було додано акт звірки взаємних розрахунків за період з січня 2019 року по грудень 2020 року.

Вказана претензія була отримана Товариством 21.01.2021, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

20.04.2021 позивач направив відповідачу претензію за вих. № 27-15/27 за адресою: м. Одеса, Покровський провулок, 16, про погашення заборгованості за надані послуги, до якої було додано акт звірки взаємних розрахунків за період з січня 2019 року по грудень 2020 року та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.04.2020 № 746.

Вказана претензія була отримана Товариством 28.04.2021, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Слід зазначити, що відповідач заперечень щодо акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.04.2020 № 746 не надав, обґрунтованої відмови від підписання позивачу не надіслав, а тому в силу приписів п. 2.3. Договору вказаний акт вважається підписаним і погодженим.

Дізнавшись про зміну місцезнаходження Товариства, Підприємство 11.05.2021 за вих. № 27-15/34 надіслав відповідачу претензію за адресою: м. Київ, Голосіївський проспект, 88, про погашення заборгованості за надані послуги, до якої було додано копії попередніх претензій, акт звірки взаємних розрахунків за період з січня 2019 року по грудень 2020 року, дублікат акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 30.04.2020 № 746 та рахунок на оплату від 04.05.2020 № 1344.

Вказана претензія була отримана Товариством 12.05.2021, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Однак, відповідач залишив претензію без відповіді та належного реагування, заборгованість не сплатив, доказів протилежного суду не подано.

За змістом положень ст. 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами 1 та 3 ст. 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не надав суду жодних доказів виконання ним своїх обов`язків за Договором, а саме доказів оплати за надані послуги та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому, вимога позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промдрімлайт» (03040, м. Київ, пр-т Голосіївський, буд. 88; ідентифікаційний код 40165704) на користь Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» (73000, м. Херсон, пр-т Ушакова, буд. 4; ідентифікаційний код 01125695) заборгованість за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, земельного податку та надання комунальних послуг орендарю від 10.06.2019 № 74Д в розмірі 12 094 (дванадцять тисяч дев`яносто чотири) грн 80 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 13.09.2021

Суддя Д.О. Баранов