ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.10.2021м. СумиСправа № 920/819/21

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/819/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40030, м. Суми, вул. Друга Залізнична, будинок 10),

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Сумипроект" (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25),

про стягнення 19872 грн 69 коп.,

УСТАНОВИВ:

28.07.2021 позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 11 141 грн 48 коп. 3% річних, 8731 грн 21 коп. інфляційного збільшення суми боргу за прострочення виконання грошового зобов`язання щодо оплати послуг за договором № 265-Т від 01.10.2017 в сумі 321020 грн 14 коп. (заборгованість стягнута з відповідача за рішенням суду у справі № 920/803/19) за період з 01.08.2019 до 26.09.2020.

Ухвалою від 30.07.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/819/21 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Ухвала суду від 30.07.2021, що була надіслана відповідачу за місцезнаходженням повернута до суду з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідач ознайомився з матеріалами справи 10.08.2021 згідно з заявою за вх. № 7180 від 10.08.2021.

Ухвалою від 03.09.2021 господарський суд відклав розгляд справи по суті до 16.09.2021 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; зобов`язав позивача подати суду у п`ятиденний строк з дня отримання ухвали докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, щодо фактичної сплати відповідачем заборгованості в сумі 321020 грн 14 коп. 28.09.2020 (платіжні доручення, виписки по рахунку тощо), засвідчену належним чином копію постанови про закінчення виконавчого провадження № 61849188, у зв`язку зі сплатою боргу.

Ухвалою від 16.09.2021 господарський суд відклав розгляд справи по суті до 30.09.2021 без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

23.09.2021 позивач подав клопотання № 4692 від 17.09.2021 (вх. №8229 від 23.09.2021) про долучення до матеріалів справи копій банківських виписок за 04.12.2019, 11.03.2020, 18.03.2020, 05.05.2020, 28.05.2020, 11.06.2020, 23.06.020, 09.07.2020, 28.07.2020, 10.08.2020, 25.08.2020, 14.09.2020, 28.09.2020, 02.12.2020, 03.12.2020, 04.12.2020; відомості розрахунків за період з 01.11.2018 до 27.07.2021, копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2020 ВП 61849188.

У період з 30.09.2021 до 04.10.2021 суддя Жерьобкіна Є.А. перебувала у відпустці.

Станом на 05.10.2021 відповідач відзиву на позовну заяву, будь-яких клопотань чи заяв не подав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

01.10.2017 між позивачем (виконавець) та відповідачем (споживач) був укладений договір №265-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, за умовами якого позивач зобов`язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктами 3.2-3.5 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач до 15 числа розрахункового періоду сплачує виконавцю вартість зазначеної в договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Щомісячно 6-го числа споживач отримує від виконавця акт прийому-передачі теплової енергії, форма якого є невід`ємною частиною договору, та рахунок за спожиту теплову енергію. Несвоєчасне отримання рахунку не звільняє споживача від відповідальності щодо сплати за надані виконавцем послуги. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію здійснюється до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

У серпні 2019 року позивач звернувся з позовом до Господарського суду Сумської області про стягнення з відповідача, в тому числі заборгованості в сумі 321020,14 грн. за спожиті послуги відповідно до договору №265-Т за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року відповідно до актів прийому-передачі теплової енергії та рахунків № 265 від 31.12.2018 на суму 83159,51 грн, № 265 від 31.01.2019 на суму 86793,19 грн, № 265 від 28.02.2019 на суму 72414,18 грн, № 265 від 31.03.2019 на суму 58663,85 грн, № 265 від 30.04.2019 на суму 19989,41 грн. Також позивачем були заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних нарахувань, 3% річних.

Рішенням від 04.03.2020 у справі № 920/803/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Сумипроект» про стягнення 1 013 613,35 грн. Господарський суд Сумської області задовольнив позов частково, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут Сумипроект» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» 321020,14 грн основної заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води згідно умов договору № 265-Т від 01.10.2017, 27431,82 грн. пені, 2305,83 грн суму 3% річних, 6931,12 грн інфляційних нарахувань; 5365,33 грн витрат по сплаті судового збору. У задоволенні позову в іншій частині господарський суд відмовив. Рішення Господарського суду Сумської області від 04.03.2020 набрало законної сили 07.04.2020.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав добровільно рішення суду, останнє виконане 28.09.2020 у примусовому порядку в межах виконавчого провадження № 61849188, у зв`язку з чим, за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані інфляційне збільшення суми боргу на 8731 грн 21 коп. та 3% річних в сумі 11 141 грн 48 коп. за період з 01.08.2019 до 26.09.2020, виходячи з суми заборгованості за надані послуги відповідно до договору №265-Т за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року в сумі 321020,14 грн.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ця норма кореспондується з приписами частини 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 598 ЦК передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 ЦК визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є наслідком прострочення боржником грошового зобов`язання і способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 914/1033/17.

Відповідно до розрахунку позивача, за прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідачу нараховані інфляційне збільшення суми боргу на 8 731 грн 21 коп. та 3% річних в сумі 11 141 грн 48 коп. за період з 01.08.2019 до 26.09.2020, виходячи з суми заборгованості за надані послуги відповідно до договору №265-Т за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, що становить 321020,14 грн. окремо за кожний місяць.

Разом з цим, з наданих позивачем на вимогу суду доказів, а саме банківських виписок за 05.05.2020, 28.05.2020, 11.06.2020, 23.06.020, 09.07.2020, 28.07.2020, 10.08.2020, 25.08.2020, 14.09.2020, 26.09.2020, 28.09.2020, відомості розрахунків за період з 01.11.2018 до 27.07.2021, копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2020 ВП 61849188, вбачається, що заборгованість в сумі 321020 грн. 14 коп. була погашена не 28.09.2020, як зазначає позивач у позовній заяві, а перераховувалась частинами у період з 05.05.2020 до 28.09.2020, зокрема 05.05.2020 позивачу перераховано заборгованість за рішенням суду в сумі 6188 грн 39 коп., 28.05.2020 - 30 423 грн 28 коп., 11.06.2020 - 10 159 грн 09 коп., 23.06.2020 - 17 871 грн 82 коп., 09.07.2020 - 12 447 грн 73 коп., 28.07.2020 - 463 грн 64 коп., 10.08.2020 - 20 131 грн 82 коп., 25.08.2020 - 350 грн, 14.09.2020 - 44 454 грн 54 коп., 26.09.2020 - 42 034 грн 10 коп., 28.09.2020 - 178 529 грн 83 коп.

Таким чином, нарахування інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних на всю суму заборгованості за період з 05.05.2020 до 26.09.2020, без урахування часткових оплат, є неправомірним.

Оскільки умовами укладеного між сторонами договору не передбачено першочергове погашення пені, 3 % річних та інфляційних втрат в разі наявності основного боргу, суд враховує в рахунок погашення заборгованості в сумі 321020 грн. 14 коп. платежі від 05.05.2020, 28.05.2020, 11.06.2020, 23.06.2020, 09.07.2020, 28.07.2020, 10.08.2020, 25.08.2020, 14.09.2020, 26.09.2020 та 28.09.2020.

За період з 01.08.2019 до 26.09.2020, виходячи з суми заборгованості за надані послуги відповідно до договору №265-Т за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, з урахуванням часткових оплат, інфляційні втрати становлять 8560 грн. 61 коп., 3% річних - 10318 грн 22 коп. (розрахунки долучені судом до матеріалів справи).

На підставі викладеного, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо погашення заборгованості в сумі 321020 грн. 14 коп. за надані послуги за період з листопада 2018 року по квітень 2019 року, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційного збільшення суми боргу на 8560 грн 61 коп. та 3% річних в сумі 10318 грн 22 коп.

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача 823 грн 26 коп. 3% річних та 170 грн 60 коп. інфляційних втрат, суд відмовляє за їх необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут Сумипроект" (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 25, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" (40030, м. Суми, вул. Друга Залізнична, будинок 10, ) 8560 грн 61 коп. інфляційного збільшення суми боргу, 10318 грн 22 коп. 3% річних, 2270 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Відповідно до ст. ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням пп. 17.5. п. 17 Розділу XI (Перехідні положення) Кодексу.

Повне рішення складено 05.10.2021.

Суддя Є.А. Жерьобкіна