УХВАЛА

м. Київ

06.10.2021Справа № 34/406
За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про поновлення строків для пред`явлення наказу до викоання та видачу дублікату наказу у справі №34/406

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітрейд АВ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілпос Дистриб"юшн" про стягнення кредитної заборгованості в сумі 55523940,79 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Лук`янчук Д.Ю.

Представники сторін не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2010 у справі №34/406, зміненим постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.02.2011, позов Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнітрейд АВ", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мілпос Дистриб`юшн" про стягнення кредитної заборгованості в сумі 55523940,79 грн., задоволено.

На виконання вищевказаного рішення Господарським судом міста Києва 15.04.2011 було видано відповідний наказ.

Ухвалою від 12.07.2021 Господарським судом міста Києва було замінено стягувача - Відкрите акціонерне товариство комерційний банк "Надра" на його процесуального правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп".

Через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" надійшла заява про поновлення строків для пред`явлення наказу до викоання та видачу дублікату наказу у справі №34/406.

Ухвалою суду від 26.08.2021 вказану заяву судом призначено до розгляду у судовому засіданні на 08.09.2021.

Ухвалою суду від 08.09.2021 відладено розгляд заяви на 06.10.2021.

Представники сторін у судове засідання 06.10.2021 не з`явилися.

За змістом ч. 2 ст. 329 ГПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Розглянувши в судовому засіданні 06.10.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу у справі №34/406, судом встановлено наступне.

30.07.2021 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» як новим стягувачем у справі №34/406 на адресу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено заяву за №0730/2/Б з проханням повідомити стягувача про усі наявні виконавчі провадження з примусового виконання наказу №34/406, виданого Господарським судом міста Києва.

Листом від 06.08.2021 Печерським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було повідомлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про те, що на виконанні відділу перебувало виконавче провадження №52386611 з примусового виконання наказу №34/406, виданого Господарським судом міста Києва.

У подальшому державним виконавцем 16.06.2017 було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, керуючись п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», копію відповідної постанови з виконавчим документом було повернуто стягувачу, проте докази направлення на адресу стягувача цих документів та матеріали зазначеного виконавчого провадження відділ державної виконавчої служби не може у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження.

Станом на час подання даної заяви згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчі провадження по стягненню боргу з ТОВ «Юнітрейд AB» на користь ПАТ «КБ «Надра» відсутні.

Частиною 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент винесення постанови виконавчої служби від 16.07.2017) передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (ч. 5 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, що діяла на момент винесення постанови виконавчої служби від 16.07.2017).

Із вказаного вище вбачається, що наказ у справі № 34/406 від 15.04.2011 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на момент винесення постанови виконавчої служби від 16.07.2017) був повернутий первісному стягувачу та повторно до виконання останнім не пред`являвся та доказів про те, що наказ новому стягувачу передавався також немає.

Відповідно до частини 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

Як стверджує заявник, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 у справі №34/406 замінено стягувача - Відкрите акціонерне товариство комерційний банк "Надра" на його процесуального правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп", останній був позбавлений можливості пред`явити наказ до виконання, оскільки не був стягувачем за наказом.

Крім того, матеріали справи не містять підтвердження того, що наказ від 15.04.2011 у справі №34/406 був направлений виконавчою службою первісному стягувачу та останній був повідомлений про постанову про повернення виконачого документу.

При цьому, суд приймає до уваги, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Доказів повного виконання наказу Господарського суду міста Києва від 15.04.2011 у справі №34/406 матеріали справи не містять.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про відновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу у справі №34/406 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, відповідно до пункту 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вищевикладені обставини та надані докази, наказ Господарського суду міста Києва від 15.04.2011 у справі №34/406 фактично є втраченим, а тому заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про видачу дублікату наказу у справі №34/248 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 329, п. п.19.4 Перехідних положень ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 15.04.2011 у справі №34/406 задовольнити.

Поновити строки для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 15.04.2011 у справі №34/406 до виконання з 06.10.2021.

Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 15.04.2011 у справі №34/406.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків