ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.09.2021 м. Івано-ФранківськСправа № 909/506/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Рочняк О. В.,

секретар судового засідання Михайлюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: фізичної особи-підприємця Зайченка Миколи Павловича

АДРЕСА_1

до відповідача: Акціонерного товариства "Альфа-Банк"

вул. Васильківська, 100, м. Київ, 03150

третя особа: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович

вул. Михайла Грушевського,55, м. Івано-Франківськ,76018

вул. Михайла Грушевського, буд.17, м. Івано-Франківськ, 76000

вул. Коновальця Євгена, 433, кімната 28-29, м. Івано-Франківськ, 76014

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

учасники судового процесу:

від позивача: Борсук Дмитро Ярославович ;

від відповідача: представник не з"явився;

від третьої особи: представник не з"явився

ВСТАНОВИВ: Зайченко Микола Павлович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича №5052, виданий 02.11.2020 про стягнення з Зайченка Миколи Павловича на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" грошових коштів у сумі 47 343 грн 07 коп.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 07.06.2021, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче засідання на 05.07.2021, встановив сторонам строк для надання відзиву на позов та відповіді на відзив; витребував у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Тараса Володимировича копію виконавчого напису №5052 від 02.11.2020.

Копії ухвали від 07.06.2021, направлені учасникам справи, вручено позивачу 14.06.2021, відповідачу 11.06.2021, від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича поштова кореспонденція повернулася з відміткою Укрпошти "адресат відсутній", про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

За наслідками підготовчого засідання 05.07.2021 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 04.08.2021.

Після судового засідання 05.07.2021 до відділу документального забезпечення, канцелярії суду від відповідача - АТ "Альфа-Банк" надійшов відзив на позовну заяву б/н від 29.06.2021 (вх.№10249/21).

04.08.2021 судове засідання не відбулося, у зв"язку з перебуванням судді Рочняк О.В. у відпустці.

Відповідно до ухвали Господарського суду Івано-Франківської області від 09.08.2021, судове засідання по розгляду справи по суті призначено на 07.09.2021.

В судовому засіданні 07.09.2021 суд постановив ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення судового розгляду справи по суті на 27.09.2021.

Відповідач та третя особа не скористалися правом на участь представників в судовому засіданні, хоча у відповідності до п.1 ч.6 ст.242 ГПК України належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони.

При цьому, суд звертає увагу, що ухвали суду направлялися Личуку Т.В. на всі можливі відомі адреси ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ), в т.ч. і ті, які вказані ним ( Личуком Т.В. ) при поданні клопотань у справі №909/1028/20 (909/62/21).

За приписами ч. 1ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Клопотань про відкладення розгляду справи чи інших клопотань від сторін до суду не надходило.

ПОЗИЦІЇ СТОРІН

Позиція позивача: позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. від 02.11.2020 з порушенням вимог ст. 87, ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", та вимог п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 від 29.06.1999.

Позиція відповідача: відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Вказує на те, що оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно до норм законодавства України, а кредитором були подані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису.

Позиція третьої особи: приватний нотаріус Личук Тарас Володимирович не скористався передбаченим Господарським процесуальним кодексом України правом на участь у судовому засіданні та надання письмових пояснень, вимоги ухвали від 07.06.2021 не виконав.

З інформації яка міститься у відкритому доступі у мережі Інтернет, судом з"ясовано, що наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2021 №1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 №2 та на підставі підпункту "е" пункту 2 частини 1 статті 12 Закону України "Про нотаріат", а саме, у зв"язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012 за №8832 на ім"я Личука Тараса Володимировича , анульовано. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 30, ст. 30-1 Закону на підставі вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 15.04.2021 №85/4 діяльність приватного нотаріуса Личука Т.В. припинена 15.04.2021.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши представника позивача, надавши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд встановив таке.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

02.11.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В., вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5052 у відповідності до якого запропоновано стягнути з фізичної особи-підприємця Зайченка Миколи Павловича (боржник) на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (стягувач), заборгованість за кредитним договором №16/58-472/2012 від 17.07.2012 за період з 01.07.2017 по 01.07.2020 в сумі 47 343 грн, з яких: 19 671 грн 71 коп. прострочена заборгованість, 25 598 грн 41 коп. прострочена заборгованість за відсотками та комісією, 572 грн 95 коп. строкова заборгованість за відсотками та комісією, 1 500 грн сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису (а.с. 4).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №63645074 від 18.11.2020, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком Іваном Івановичем постановлено відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого напису №5052 від 02.11.2020 про стягнення на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (стягувач) заборгованість, що виникла за кредитним договором №16/58-472/2012 від 17.07.2012 з усіма додатковими угодами, укладений між ПАТ "Банк Кіпру" та фізичною особою-підприємцем Зайченко Миколою Павловичем (боржник). Правонаступником усіх прав та обов"язків ПАТ "Банк Кіпру" за вказаним кредитним договором є Акціонерне товариство "Альфа-Банк"- на підставі договору відступлення права вимоги від 21.07.2014 по 01.07.2020. Сума заборгованості складається з: 19 671 грн 71 коп. прострочена заборгованість, 25 598 грн 41 коп. прострочена заборгованість за відсотками та комісією, 572 грн 95 коп. строкова заборгованість за відсотками та комісією, 1 500 грн сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Загальна сума заборгованості 47 343 грн 07 коп. (а.с. 5-6).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД ТА МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 щодо кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями визначено, що для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме, зокрема:

п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

"Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.".

Суд зазначає, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 в редакції від 29.11.2001 для одержання виконавчого напису на підставі нотаріально посвідчених угод, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Отже, судом встановлено, що для одержання виконавчого напису банк повинен був подати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, у той час як кредитний договір від 17.04.2012 №16/58-472/2012 не посвідчений нотаріально, з огляду на що нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис.

Суд наголошує, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості вчинення нотаріусами виконавчих написів на підставі оригіналів нотаріально не посвідчених договорів. Починаючи з 22 лютого 2017 року законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису (02.11.2020) були відсутні правові підстави для його вчинення, а, отже, такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Виходячи з наведених підстав, позовні вимоги про визнання виконавчого напису від 02.11.2020 № 5052 таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими, у зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статі 2 ГПК України).

Згідно статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої позивачем суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича №5052, виданий 02.11.2020 про стягнення з Зайченка Миколи Павловича на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" грошових коштів у сумі 47 343 грн 07 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Альфа-Банк" (вул. Васильківська, 100, м. Київ, 03150, ) на користь Зайченка Миколи Павловича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції в порядку розділу 4 ГПК України.

Повне рішення складено 11.10.2021

Суддя О.В. Рочняк