ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2021 р. Справа № 910/2413/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - не з`явилися

відповідача - Мартинюк О.М., Бойко Г.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 (повний текст складено 30.06.2021)

у справі №910/2413/21 (суддя - Удалова О.Г.)

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах»

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» звернулося з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» про стягнення заборгованості за договором про надання медичної допомоги застрахованим особам №ОЗ/01 від 01.07.2011 у загальному розмірі 833380,15 грн, з яких: 806559,17 грн - основний борг, та 26820,98 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо здійснення страхових виплат (відшкодування) за фактично надану медичну допомогу в обсягах Програм добровільного медичного страхування за договором про надання медичної допомоги застрахованим особам №03/01 від 01.07.2011. Позивач стверджував, що протягом спірного періоду з січня 2018 року по листопад 2020 року медичний заклад надав застрахованим особам відповідача медичні послуги на загальну суму 5821671,92 грн. Проте, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» відшкодувало витрати лише частково, а саме в розмірі 5015112,75 грн за цінами, які діяли до січня 2018 року, без урахування їх підвищення. Позивач вказував на те, що індексація вартості послуг не є підвищенням ціни, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат медичного закладу від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 відкрито провадження у справі №910/2413/21, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/2413/21 у задоволенні позову Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено за умов невідповідності висновків, викладених у ньому, встановленим обставинам справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено приписи процесуального права.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що збільшення ним вартості наданих послуг є індексацією вартості таких послуг та не є односторонньою зміною такої істотної умови відплатного договору, як ціна.

Також, на переконання скаржника, судом не досліджено питання щодо наявності у статутних органів позивача повноважень затверджувати ціни та тарифи на послуги, які надаються підприємством.

Окрім цього, в апеляційній скарзі позивач також вказує на обов`язковість врахування при визначенні ціни на послуги індексу інфляції відповідно до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.07.2021 апеляційну скаргу у справі №910/2413/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2021 позивачу поновлено строк на апеляційне оскарження, зупинено дію оскаржуваного рішення, відкрито апеляційне провадження у справі №910/2413/21, призначено її до розгляду на 28.09.2021, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

На електронну поштову адресу суду 25.08.2021 від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення «EasyCon».

27.08.2021 від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/4569/21 від 20.09.2021 у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/2413/21.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.09.2021 апеляційну скаргу у справі №910/2413/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.09.2021 справу №910/2413/21 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду, задоволено заяву представника позивача та призначено судове засідання 28.09.2021 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У призначене засідання суду 28.09.2021 у приміщення Північного апеляційного господарського суду з`явилися представники відповідача та надали пояснення по суті апеляційної скарги. Натомість, представник позивача не вийшов на відеозв`язок з судом, а отже у засідання суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 1.3 Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України №196 від 23.04.2020, учасник, що бере участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, зобов`язаний:

- зайти та авторизуватися в системі за 10 хвилин до початку судового засідання;

- активувати технічні засоби (мікрофон, навушники та камера) та перевірити їх працездатність шляхом тестування за допомогою системи;

- очікувати запрошення секретаря до участі в судовому засіданні.

Також відповідно до ч. 5 ст. 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Таким чином, оскільки представник позивача без повідомлення суду поважних причин не виконав обов`язку, визначеного п. 1.3 Порядку роботи з технічними засобами відеоконференцзв`язку під час судового засідання в адміністративному, цивільному та господарському процесах за участі сторін поза межами приміщення суду, колегія суддів не вбачає підстав, що перешкоджають розгляду апеляційної скарги у призначеному судовому засіданні.

Отже, неявка у судове засідання представника позивача відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин даної справи убачається, що 01.07.2011 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» (страховик) та Державним закладом «Дорожня лікарня станції Одеса» Державного підприємства «Одеська залізниця» (медичний заклад) укладено договір №ОЗ/01 про надання медичної допомоги застрахованим особам.

Шляхом укладення додаткової угоди №13 від 31.12.2015 сторони дійшли згоди про те, що правонаступником всіх прав та обов`язків Державного закладу «Дорожня лікарня станції Одеса» Державного підприємства «Одеська залізниця» за договором є Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця».

Відповідно до п. 1.1 договору медичний заклад зобов`язується надавати медичну допомогу застрахованим особам страховика, а страховик здійснювати страхові виплати (відшкодування) медичному закладу за фактично надану медичну допомогу в обсягах Програм добровільного медичного страхування (далі - ПДМС). Зразки програм наведені у додатку 1 до цього договору.

Згідно з п. 2.3.1 договору страховик зобов`язаний відшкодовувати медичному закладу суму страхового відшкодування згідно з ПДМС, яка складається з:

- вартості видатків, що виникли внаслідок перебування хворого на ліжку;

- вартості фактично наданих медикаментів, визначених у п. 2.2.3;

- вартості фактично наданих продуктів харчування.

У п. 2.1.2 договору у редакції додаткової угоди №25 від 27.06.2018 сторони погодили, що медичний заклад зобов`язаний за період стаціонарного лікування забезпечити застраховану особу згідно з ПДМС:

- медикаментами та діагностичними матеріалами у межах страхових сум за окремими страховими випадками;

- продуктами харчування та іншим не більше страхової суми за 1 ліжко-день;

- сторони домовились, що страхова сума за 1 ліжко-день для застрахованих за ПДМС «Еліт» становитиме: при стаціонарному лікуванні - 95,00 грн, при лікуванні в денному стаціонарі - 30,00 грн;

- сторони домовились, що страхова сума за 1 ліжко-день для застрахованих за ПДМС «Еліт-п» становитиме: при стаціонарному лікуванні - 40,00 грн, при лікуванні в денному стаціонарі - 15,00 грн;

- сторони домовились про перегляд вартості ліжко-дня до економічно-доцільної при зміні сум страхових платежів для застрахованих осіб.

Пунктом 4.3 договору сторони узгодили, що підставою для відшкодування витрат медичному закладу за цим договором є належним чином оформлені та підписані наступні документи:

- акт про надану медичну допомогу по закінченим страховим випадкам за Програмами ДМС - 2 екз.;

- акт звірки взаєморозрахунків;

- протоколи лікування застрахованої особи - на вимогу страховика;

- заяви застрахованих осіб на виплату страхового відшкодування медичному закладові за страховим випадком, що стався.

Після отримання акту про надану медичну допомогу по закінченим страховим випадкам у паперовому варіанті страховик повинен перевірити та при відсутності у ньому помилок підписати цей акт в строк до 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання, за включенням вихідних та святкових днів. Розрахунки здійснюються протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання медичним закладом та страховиком акту про надану медичну допомогу по закінченим страховим випадкам та актів звірки взаєморозрахунків (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 8.1 договору цей договір вступає в силу з 01.07.2011 та діє протягом 12 календарних місяців.

Згідно з п. 8.2 дія даного договору припиняться лише за згодою сторін.

Якщо протягом 30 календарних днів до завершення строку дії договору будь-яка зі сторін не направить письмове повідомлення про завершення терміну дії договору, він вважається пролонгованим на тих же умовах та на той же термін (п. 8.3 договору).

У п. 10.2 договору сторони дійшли згоди про те, що зміни та доповнення умов цього договору оформлюються сторонами додатковими угодами, які є невід`ємною частиною цього договору.

Також місцевим господарським судом встановлено, що шляхом укладення додаткових угод №№3 від 30.03.2012, 6 від 21.10.2013 та 14 від 01.09.2016 сторони погодили зміни до Програм добровільного медичного страхування, які є додатком 1 до укладеного договору.

З витягу з протоколу засідання правління Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» №Ц-57/43 Ком.т. від 17.05.2017 убачається, що правлінням було прийнято рішення схвалити коригування цін на товари, роботи та послуги, що не пов`язані з перевезенням та реалізуються за вільними цінами на рівні не нижче фактичного індексу споживчих цін на товари та послуги відповідно до офіційних даних Державної служби статистики України.

На виконання вищевказаного рішення правління позивачем видано наказ №01/110 від 31.10.2017 «Про впровадження проіндексованих цін на медичні послуги», згідно з яким прийнято рішення ввести в дію з 01.11.2017 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 123,86%.

Листом №03/791 від 01.11.2017 позивач повідомив відповідача про введення в дію цін на медичні послуги, що затверджені протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №15 від 05.04.2016, з врахуванням їх індексації на 123,86%, та терміново просив переглянути ліміт відповідальності за один страховий випадок, збільшити вартість ліжко-дня, витрати на харчування, витрати на лікування згідно затверджених цін, а також укласти додаткову угоду до договору №ОЗ/01 від 01.07.2011.

Додатком до вказаного листа зазначено перелік послуг проіндексованих на індекс споживчих цін на 18 аркушах, проте вказівки на те, що Одеською клінічною лікарнею на залізничному транспорті до такого листа було долучено проект відповідної додаткової угоди, відсутні.

У подальшому, згідно з наказом позивача №01/11 від 18.01.2018 «Про впровадження проіндексованих цін на медичні послуги» було прийнято рішення ввести в дію з 01.02.2018 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 128,2%.

Наказом позивача №01/84 від 26.04.2018 «Про впровадження проіндексованих цін на медичні послуги» прийнято рішення ввести в дію з 01.05.2018 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 103,5%.

Наказом позивача №01/107 від 17.07.2018 «Про коригування цін на медичні послуги» було прийнято рішення ввести в дію з 01.08.2018 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 101,4% у 2 кварталі 2018 року.

Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті звернулася до відповідача з листом №03/590 від 07.06.2018, у якому зазначала, що діючі програми ДМС були введені в дію у 2015-2016 роках та не враховують зростання цін на продукти харчування. Наказом Міністерства охорони здоров`я України №931 від 29.10.2013 «Про удосконалення організації лікувального харчування та роботи дієтологічної системи в Україні» затверджено Порядок організації системи лікувального харчування хворих у закладах охорони здоров`я та Інструкцію з організації лікувального харчування у закладах охорони здоров`я, згідно з якими лікувальне харчування хворого є невід`ємною складовою лікувального процесу. Зростання цін на продукти харчування не дає можливості дотримуватись норм лікувального харчування хворих. Згідно з розрахунками для дотримання норм лікувального харчування хворих потрібно не менш 50,00 грн на день. Враховуючи викладене, лікарня запропонувала переглянути ліміти на харчування застрахованих залізничників та пенсіонерів залізничного транспорту та привести норми лікувального харчування у відповідність з нормативами.

З вказаного листа вбачається, що вказівки на те, що Одеською клінічною лікарнею на залізничному транспорті до такого листа було долучено проект відповідної додаткової угоди, відсутні.

З витягу №Ц-65/248-2018 від 14.05.2018 з протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №Ц-64/45 Ком.т. від 10.05.2018 убачається, що правлінням було прийнято рішення схвалити коригування цін на товари, роботи та послуги, що не пов`язані та пов`язані з перевезеннями та реалізуються ПАТ «Укрзалізниця» за вільними цінами, за винятком рекламних послуг та послуг оренди, на рівні фактичного показника індексу цін виробників промислової продукції відповідно до офіційних даних Державної служби статистики України з урахуванням кон`юктури ринку (попиту і пропозицій, що склались), з обов`язковим проведенням маркетингового дослідження ринку аналогічних товарів (послуг), забезпеченням їх конкурентноздатності та отримання максимального прибутку.

На виконання вищевказаного рішення правління наказом позивача №01/139 від 23.10.2018 «Про коригування цін на медичні послуги» було прийнято рішення ввести в дію з 01.11.2018 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 103,9%.

Листом №03/1499 від 23.10.2018 позивач повідомив відповідача про введення в дію цін на медичні послуги, що затверджені протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №15 від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 103,9%, та терміново просив переглянути ліміт відповідальності за один страховий випадок, збільшити вартість ліжко-дня, витрати на харчування, витрати на лікування згідно затверджених цін, а також укласти додаткову угоду до договору №ОЗ/01 від 01.07.2011.

Додатком до вказаного листа зазначено перелік послуг проіндексованих на індекс споживчих цін на 13 аркушах, проте вказівки на те, що Одеською клінічною лікарнею на залізничному транспорті до такого листа було долучено проект відповідної додаткової угоди, відсутні.

Наказом позивача №01/33 від 21.01.2019 «Про коригування цін на медичні послуги» прийнято рішення ввести в дію з 01.02.2019 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 102,6%.

Листом №03/181 від 28.01.2019 Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті повідомила відповідача про введення в дію цін на медичні послуги, що затверджені протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №15 від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 102,6%, та терміново просила переглянути ліміт відповідальності за один страховий випадок, збільшити вартість ліжко-дня, витрати на харчування, витрати на лікування згідно затверджених цін, а також укласти додаткову угоду до договору №ОЗ/01 від 01.07.2011.

Додатком до вказаного листа зазначено перелік послуг проіндексованих на індекс споживчих цін на 13 аркушах, проте вказівки на те, що Одеською клінічною лікарнею на залізничному транспорті до такого листа було долучено проект відповідної додаткової угоди, відсутні.

Наказом позивача №01/70 від 17.04.2019 «Про коригування цін на медичні послуги» було прийнято рішення ввести в дію з 01.05.2019 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 101,6%.

Листом №03/836 від 23.04.2019 Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті повідомила відповідача про введення в дію цін на медичні послуги, що затверджені протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №15 від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 101,6%, та терміново просила переглянути ліміт відповідальності за один страховий випадок, збільшити вартість ліжко-дня, витрати на харчування, витрати на лікування згідно затверджених цін, а також укласти додаткову угоду до договору №ОЗ/01 від 01.07.2011.

Додатком до вказаного листа зазначено перелік послуг проіндексованих на індекс споживчих цін на 13 аркушах, проте вказівки на те, що Одеською клінічною лікарнею на залізничному транспорті до такого листа було долучено проект відповідної додаткової угоди, відсутні.

Наказом позивача №01/119 від 29.10.2019 «Про коригування цін на медичні послуги» було прийнято рішення ввести в дію з 01.11.2019 ціни на медичні послуги, що затверджені протоколом №15 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 101,5%.

Листом №03/2293 від 11.11.2019 Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті повідомила відповідача про введення в дію цін на медичні послуги, що затверджені протоколом засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №15 від 05.04.2016, з урахуванням їх індексації на 101,5%, та терміново просила переглянути ліміт відповідальності за один страховий випадок, збільшити вартість ліжко-дня, витрати на харчування, витрати на лікування згідно затверджених цін, а також укласти додаткову угоду до договору №ОЗ/01 від 01.07.2011.

Додатком до вказаного листа зазначено перелік послуг проіндексованих на індекс споживчих цін на 20 аркушах, проте вказівки на те, що Одеською клінічною лікарнею на залізничному транспорті до такого листа було долучено проект відповідної додаткової угоди, відсутні.

З витягу від 07.11.2019 з протоколу засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» №Ц-46/99 Ком.т. від 01.11.2019 вбачається, що правлінням були прийняті рішення, якими:

- затверджено та введено в дію Перелік та вартість медичних послуг та послуг, які пов`язані з ними, які надаються структурними підрозділами філії «Центр охорони здоров`я» АТ «Укрзалізниця», згідно з додатком 9 до протоколу;

- пункт 1 рішення правління від 05.04.2016 (протокол №15) в частині затвердження Переліку та вартості медичних послуг, які надаються структурними підрозділами філії «Центр охорони здоров`я» ІІАТ «Укрзалізниця», визнано таким, то втратив чинність;

- схвалено коригування цін на медичні послуги та послуги, які пов`язані з ними, на рівні макроекономічного показника індексу споживчих цін Кабінету Міністрів України один раз на рік у четвертому кварталі поточного року на наступний рік.

На виконання вищевказаного рішення правління наказом позивача №01/141 від 13.12.2019 «Про впровадження визначеної вартості медичних послуг» було прийнято рішення ввести в дію з 01.01.2020 ціни на медичні послуги, що визначені згідно з прейскурантом.

Листом №03/2572 від 19.12.2019 Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті повідомила відповідача про введення в дію з 01.01.2020 цін на медичні послуги, що визначені згідно з прейскурантом та наказом №01/141 від 13.12.2019.

Додатком до вказаного листа зазначено перелік та вартість медичних послуг на 73 аркушах, проте вказівки на те, що Одеською клінічною лікарнею на залізничному транспорті до такого листа було долучено проект відповідної додаткової угоди, відсутні.

Також судом встановлено, що листом №0507011 від 07.05.2019 відповідач повідомив позивача про те, що збільшення плати за медичні послуги по страховим випадкам неможливе, воно відбудеться лише після підняття страхового платежу.

Відповідач також відмовив у збільшенні лімітів відповідальності за один страховий випадок, збільшенні вартості ліжко-дня, витрат на харчування та витрати на лікування, а також у підписанні наданих позивачем актів та сплаті нарахованої позивачем індексації вартості послуг листами №№1115-008 від 15.11.2019, 0825-037 від 25.08.2020, 1019 від 26.12.2018, 0403-004 від 03.04.2018, 0427-004 від 27.04.2018, 0727-010, 0727-011 та 0727-012 від 27.07.2018, 1023-008 від 23.10.2018, 1228-004 та 1228-005 від 28.12.2018, 0606-003 від 06.06.2019, 0711-003 від 11.07.2019, 0917-031 та 0917-032 від 17.09.2019, 1004-003 від 04.10.2019, 1104-013 від 04.11.2019, 1206-003 від 06.12.2019, 0217-003 від 17.02.2020, 0304-008 від 04.03.2020, 0518-032 та 0518-033 від 18.05.2020, 0529-013 від 29.05.2020, 0625-043 від 26.06.2020 та 0720-002 від 20.07.2020.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що протягом спірного періоду з січня 2018 року по листопад 2020 року включно медичний заклад надав застрахованим особам відповідача медичні послуги на загальну суму 5821671,92 грн, проте відповідач відшкодував витрати медичного закладу лише частково, а саме в розмірі 5015112,75 грн за цінами, які діяли до січня 2018 року, без урахування їх підвищення, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 806559,17 грн. Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» вказувало на неналежне виконання відповідачем його обов`язку здійснювати страхові виплати (відшкодування) за фактично надану медичну допомогу в обсягах Програм добровільного медичного страхування за укладеним сторонами договором №ОЗ/01 від 01.07.2011, оскільки індексація вартості послуг не є підвищенням ціни, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат медичного закладу від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів. Позивач вказував, що медичний заклад у спірний період своєчасно та систематично повідомляв страхову компанію про збільшення своїх витрат на надання медичної допомоги застрахованим особам з направленням відповідачу зазначених вище рішень правління та належним обґрунтуванням підвищення витрат та затвердження вільних цін, але страхова компанія продовжувала здійснювати страхове відшкодування без урахування підвищення витрат, тобто, без урахування індексації страхових виплат, що є порушенням вимог чинного законодавства. З огляду на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 806559,17 грн та нараховану пеню в розмірі 26820,98 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах» зазначило, що сторонами не укладались додаткові угоди, умовами яких були б змінені ціни на медичні послуги або розміри страхового відшкодування, що підлягали виплаті відповідачем. Відповідач вважав зміну цін на медичні послуги позивачем в односторонньому порядку такою, що суперечить приписам чинного законодавства, та вказував, що регульовані державою ціни за платні медичні послуги закладів охорони здоров`я, які знаходяться в державній власності, встановлюються уповноваженими органами держави, а не правлінням товариства шляхом затвердження внутрішніх документів товариства.

Місцевий господарський суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, вказав, що згідно з положеннями п. 10.2 укладеного сторонами договору зміни та доповнення його умов оформлюються додатковими угодами, які є невід`ємною частиною договору. Шляхом укладення додаткових угод №№3 від 30.03.2012, 6 від 21.10.2013 та 14 від 01.09.2016 сторони погодили зміни до Програм добровільного медичного страхування, які є додатком 1 до укладеного сторонами договору. Однак, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що після укладення останньої такої додаткової угоди №14 від 01.09.2016, якою були внесені зміни до Програм добровільного медичного страхування, сторонами в установленому порядку, тобто шляхом укладення відповідних додаткових угод, були внесені зміни до цін на медичні послуги.

З такими висновками Господарського суду міста Києва погоджується і колегія суддів та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

В силу положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. ч. 1 та 2 ст. 632 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, оплата вартості медичних послуг, наданих позивачем, з урахуванням її індексації, потребує збільшення страхового ліміту, встановленого за погодженням сторонами, а також потребує внесення змін до Програм добровільного медичного страхування, які є додатком 1 до укладеного сторонами договору.

Разом з цим, згідно з положеннями п. 10.2 укладеного сторонами договору зміни та доповнення умов цього договору оформлюються сторонами додатковими угодами, які є невід`ємною частиною цього договору.

Так, як встановлено судом, шляхом укладення додаткових угод №№3 від 30.03.2012, 6 від 21.10.2013 та 14 від 01.09.2016 сторони погодили зміни до Програм добровільного медичного страхування, які є додатком 1 до укладеного сторонами договору.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про те, що збільшення ним вартості наданих послуг є індексацією вартості таких послуг та не є односторонньою зміною такої істотної умови відплатного договору, як ціна.

Відповідно до ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 632 ЦК України встановлено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Положеннями ч. ч. 1-4 ст. 188 ГК України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судом першої інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що шляхом укладення відповідних додаткових угод були внесені зміни до цін на медичні послуги, а також доказів на підтвердження того, що позивач в порядку, встановленому приписами ст. 188 ГК України, звертався до відповідача з пропозицією укласти відповідну додаткову угоду з наданням останньому проекту такої додаткової угоди з метою встановлення нових цін та тарифів, а також лімітів страхового відшкодування на надані позивачем медичні послуги. При цьому, отримавши відмову відповідача у збільшенні страхових лімітів та цін, позивач не звернувся з відповідним позовом до суду, доказів протилежного матеріали справи не містять.

Також колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції з приводу того, що наявність у статутних органів позивача повноважень затверджувати внутрішніми документами ціни та тарифи на послуги, що надаються підприємством позивача, не свідчить про обов`язковість таких цін і тарифів для іншої договірної сторони, адже для останньої вартість послуг встановлюється за погодженням сторін в укладеному договорі.

Вказані обставини підтверджується наступними доказами, які були надані позивачем та належним чином досліджені судом першої інстанції:

- листами позивача, адресованими Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах», якими він повідомив, що вводить в дію ціни на медичні послуги з урахуванням їх індексації. У вказаних листах також вказано про необхідність укладення відповідних додаткових угод у зв`язку зі зміною цін, але відсутні будь-які вказівки на те, що позивачем до таких листів було долучено проект відповідної додаткової угоди. При цьому, додатком до всіх листів зазначено Перелік послуг проіндексованих на індекс споживчих цін, але відповідні додатки відсутні в матеріалах справи. Докази направлення та вручення вказаних листів відповідачу також відсутні.

- наказами головного лікаря позивача «Про впровадження проіндексованих цін на медичні послуги», в кожному з яких зазначено про введення з певної дати цін на медичні послуги з урахуванням їх індексації; та вказівку укласти додаткові угоди зі страховими компаніями у зв`язку із зміною цін. Проте, такі додаткові угоди не були укладені, доказів протилежного позивачем не надано. При цьому, накази позивача є його внутрішніми організаційно-розпорядчими документами і не встановлюють жодних прав чи обов`язків для Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Нафтагазстрах».

З огляду на вищевказане, за умов відсутності доказів погодження сторонами договору нових цін на медичні послуги, дії позивача зі щоквартального збільшення цін на медичні послуги шляхом їх індексації в односторонньому порядку є такими, що суперечать нормам чинного законодавства України.

Окрім цього, в апеляційній скарзі позивач також вказує на обов`язковість врахування індексу інфляції відповідно до п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Проте, апеляційний суд вважає наведені доводи безпідставними, оскільки вищевказаною постановою затверджено порядок проведення грошових доходів населення. Пунктом 2 постанови визначено, які грошові доходи населення підлягають індексації, в тому числі оплата праці найманих працівників. У п. 5 також зазначено, що працівникам підприємств і організацій, які перебувають на госпрозрахунку, підвищення заробітної плати у зв`язку зі зростанням рівня інфляції проводиться у порядку, визначеному у колективних договорах. Тобто, індексації підлягають тільки грошові доходи громадян, а не фактичні витрати медичного закладу на медичну допомогу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду з приводу того, що вимога позивача про стягнення з відповідача боргу за договором про надання медичної допомоги застрахованим особам №ОЗ/01 від 01.07.2011 грн є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Окрім цього, вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 26820,98 грн є похідною від вимоги про стягнення основного боргу, а тому така вимога також не підлягає задоволенню.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/2413/21 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/2413/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 08.06.2021 у справі №910/2413/21.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі структурного виробничого підрозділу «Одеська клінічна лікарня на залізничному транспорті філії «Центр охорони здоров`я».

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 06.10.2021.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В.Андрієнко

С.І. Буравльов