Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/440/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Андрійчук О., при секретарі судового засідання Рижому Б., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фермерського господарства "Озерянка"

до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк",

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_1 ,

треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. та Здолбунівський районний відділ ДВС Західного МРУ МЮ (м.Львів),

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

за участю представників учасників:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

від третьої особи на стороні позивача:

від третьої особи на стороні відповідача (приватного нотаріуса): не з`явився,

від третьої особи на стороні відповідача (відділу ДВС): не з`явився,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Фермерське господарство "Озерянка" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Згідно із позовною заявою, позивач стверджує, що відповідач звернувся до нотаріуса поза межами трирічного строку з дня виникнення права вимоги, нотаріусу не були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, а також докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень тощо. За таких обставин позивач вважає, що виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає визнанню.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат", Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тощо.

16.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким позивач не заперечує факту укладення договору іпотеки та кредитного договору, а також наявної заборгованості, зважаючи, що фактично отримані позичальником кошти не повернуті, відтак позивач має право захисту своїх права через суд шляхом виконання боржником зобов`язань з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідач також вказує на те, що не є належним відповідачем у справі, оскільки не має права вчиняти виконавчі написи. Окрім того, позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність сум, зазначених у виконавчому написі. Щодо безспірності, то остання визначається фактом існування між кредитором та боржником правовідносин, а також наявності заборгованості, яка підтверджується документами згідно з переліком, затвердженим КМ України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. У свою чергу, банком надані усі документи, необхідні для вчинення виконавчого напису. Стосовно строку вчинення виконавчого напису, то, на думку відповідача, останній не пропущено, оскільки право на вчинення виконавчого напису виникло з наступного дня після закінчення строку дії договору, який, у свою чергу, не закінчився, оскільки діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором. Отже, на момент вчинення виконавчого напису банк мав право на звернення. За таких обставин відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

25.08.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не перевірено особу заявника та обсяг її повноважень, як це передбачено вимогами ст. 44 Законом України "Про нотаріат". Відповідно до графіку погашення кредиту, що є додатком № 2 від 12.04.2010 до договору про видачу траншу № 0707/03/2 від 26.02.2008, розмір заборгованості по тілу кредиту на рівні 13 168,32 дол. США відповідає даті 21.07.2014, отже, з вказаної дати у банку виникло право на звернення стягнення на заставлене майно, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, у свою чергу, з 2014 року до дати вчинення виконавчого напису - 15.04.2021 - минуло майже 7 років, що свідчить про те, що виконавчий напис вчинено поза межами встановленого строку. Згідно з розрахунком заборгованості, пеня з 2011 року по 2021 не зменшувалася, лише нараховувалася, що свідчить про стягнення пені за період понад 10 років. Окрім того, розрахунок заборгованості, наданий банком для нотаріуса для вчинення виконавчого напису, не є документом, що підтверджує безспірність вимог. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Також жоден із наданих нотаріусу документів не підтверджує відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу позивача. За таких обставин позивач просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 03.06.2021 позовну заяву Фермерського господарства "Озерянка" залишено без руху.

Ухвалою суду від 23.06.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 05.07.2021, залучено до участі у справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. та Здолбунівський районний відділ ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів), витребувано у порядку ст. 81 ГПК України: у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. належним чином засвідчену копію договору іпотеки № 0707/3 ДІ від 04.07.2007, належним чином засвідчені матеріали нотаріальної справи з вчинення спірного виконавчого напису від 15.04.2021 № 490; у Здолбунівського районного відділу ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) належним чином засвідчені копії матеріали виконавчого провадження № 65384797.

30.06.2021 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю бути присутнім у судовому засіданні, оскільки останній перебуватиме за межами України у період з 30.06.2021 по 09.07.2021.

Ухвалою суду від 05.07.2021 підготовче засідання відкладено на 19.07.2021.

15.07.2021 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. надійшли документи, які подавалися для вчинення оспорюваного виконавчого напису від 15.04.2021 № 490.

15.07.2021 від Здолбунівського районного відділу ДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 65384797.

16.07.2021 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

19.07.2021 від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою суду від 19.07.2021 підготовче засідання відкладено на 02.08.2021.

Ухвалою суду від 20.07.2021 залучено до участі у справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 02.08.2021 підготовче засідання відкладено на 25.08.2021 та запропоновано відповідачу у строк до 20.08.2021 надати суду обґрунтований (детальний) розрахунок відсотків за користування кредитом (із вказівкою кінцевої дати, на яку припинилося нарахування відсотків) та пені, нарахованої на відсотки.

09.08.2021 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 25.08.2021 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, оголошено перерву у підготовчому засіданні на 13.09.2021, повторно запропоновано відповідачу у строк до 13.09.2021 надати суду обґрунтований (детальний) розрахунок відсотків за користування кредитом (із вказівкою кінцевої дати, на яку припинилося нарахування відсотків) та пені, нарахованої на відсотки, а також запропоновано учасникам справи виконати вимоги ухвали суду від 20.07.2021, зокрема позивачеві та відповідачеві направити третій особі - ОСОБА_1 копії позовної заяви та відзиву з додатками, а докази такого направлення надати суду.

06.09.2021 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Ухвалою суду від 13.09.2021 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 04.10.2021.

04.10.2021 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю бути присутнім у судовому засіданні, оскільки останній перебуватиме у цей час в іншому судовому засіданні в Костопільському районному суді Рівненської області у справі № 564/2370/21.

Суд, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, вважає за необхідне зазначити таке. Коло представників в господарському судовому процесі не обмежене нормами чинного законодавства і представництво юридичних осіб забезпечується згідно із ГПК України - через самопредставництво (ч. 3 ст. 56 ГПК України) або через представника (ч. 1 ст. 58 ГПК України). Неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. При цьому суд зазначає, що ст. 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті «справедливого суду», гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України"). Як установлено судом з матеріалів справи, провадження у справі відкрите 23.06.2021, розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження, у справі проведено 7 судових засідань, тобто позивач мав достатньо часу для ефективного представлення своєї справи в суді, а тому розгляд справи може здійснюватися без участі представника позивача за наявними матеріалами. Суд уважає за необхідне також зазначити, що у справі «Смірнова проти України» зазначено, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції. У справі "Union Alimentaria Sanders SA v. Spain" зазначено, що передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Зважаючи на викладене, підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

04.07.2007 між третьою особою на стороні позивача (позичальник) та відповідачем (банк) укладено кредитну угоду № 0707/03 (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 1 від 26.02.2008, № 2 від 14.08.2009, № 3 від 09.04.2020), за умовами якої загальна сума кредиту в рамках кредитної угоди становить 82 458,34 дол. США, термін повернення кредиту і окремих частин - траншів кредиту встановлюється договорами про видачу траншів кредиту, а також графіками погашення кредиту, відсотків і винагороди, які є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, але не пізніше 18.03.2020 включно (п. А.2., А.3. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010).

За користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення траншу кредиту згідно з п. 2.2.3., 2.3.3., 2.4.1., 4.8. цієї угоди, п. 1.3., 4.1., 4.2. договорів про видачу траншів, позичальник сплачує відсотки в розмірі 18% річних згідно з додатковою угодою № 2 до договору про видачу траншу № 0707/03/1 від 14.07.2007, 20% згідно з додатковою угодою № 1 до договору про видачу траншу № 0707/03/2 від 26.02.2008 (п. А.6. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010).

Відповідно до п. А.7.- А.10. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010 при порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань по погашенню кредиту, передбачених п. 2.2.3., 2.3.3., 2.4.1., 4.8. цієї угоди, а також п. 1.3., 2.2.3. договорів про видачу траншів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,111% від суми непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. При цьому відсотки за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вказаної пені не нараховуються. У разі порушення позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2., 2.3.1., 2.3.2., 2.4.1., 4.1.-4.4. вказаної угоди, по виплаті винагороди і відсотків позичальник сплачує пеню в розмірі, вказаному в п. А.7. від суми простроченого платежу. Позичальник сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку за кожним договором про видачу траншу в обсягах, вказаних п. 4.3. договорів про видачу траншів. Винагорода сплачується в день укладення угоди, по всіх наступних траншах - в день укладення договору про видачу траншу. Позичальник сплачує банку винагороду, вказану в п. 4.4. договорів про видачу траншів.

Згідно з п. 2.1.1., 2.1.2. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010 банк зобов`язався надати кредит шляхом видачі готівки через касу у вигляді траншів кредиту, сукупна величина сальдо по яких не перевищуватиме суму, обумовлену в п. А.2. цієї угоди, за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.10. цієї угоди. Зобов`язання по виплаті кожного траншу кредиту виникають у банку в день набуття чинності кожного договору про видачу траншу, в межах вказаних в них сум у порядку, передбаченому п. 2.4.3. цієї угоди.

Пунктами 2.2.1.-2.2.5. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010 передбачено, що позичальник зобов`язаний використовувати транші кредиту на цілі, вказані в п. 4.1. договорів траншів. сплачувати відсотки за користування кредитними коштами відповідно до п. 2.3.1., 2.3.2., 4.1., 4.2. цієї угоди, а також п. 4.1., 4.2. договорів про видачу траншів, які є невід`ємною частиною цієї угоди. Проводити погашення кредитів, відсотків і винагороди в порядку та у терміни згідно з графіком (ами) погашення кредиту, відсотків, винагороди, які складаються до кожного договору (ів) про видачу траншу(ів) окремо і є невід`ємною частиною кожного договору про видачу траншів. Повне погашення всіх траншів кредиту, відсотків і винагороди по ним провести у терміни згідно з п. А.3. цієї угоди. Сплатити банку винагороду за відкриття позичкового рахунку, згідно з п. 4.3. цієї угоди, винагороду згідно з п. 4.4. цієї угоди, а також винагороду згідно з п. 4.3., 4.4. договорів про видачу траншів.

За п. 2.1.-2.4., 4.7. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010 за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення траншу кредиту згідно з п. 2.2.3., 2.3.3., 2.4.1., 4.8. цієї угоди, п. 1.3., 3.1., 4.2. договорів про видачу траншів, позичальник сплачує відсотки в розмірі, вказаному в п. А.6. Сплата відсотків за користування кредитом, вказаних в п. 4.1. цієї угоди, а також п. 4.1. договорів про видачу траншів, проводиться щомісячно, згідно з графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, який складається для кожного траншу кредиту окремо і є невід`ємним додатком до кожного договору про видачу траншу. При несплаті відсотків у строк, вказаний в графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди, вони вважаються простроченими. Позичальник сплачує винагороду за відкриття позичкового рахунку за кожним договором про видачу траншу в розмірі, вказаному п. А.9., а також винагороду, що вказана в п. А.10. Нарахування відсотків по кожному траншу кредиту здійснюється на дату сплати відсотків згідно з графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди. які складаються для кожного траншу кредиту окремо і є невід`ємними додатками до договорів про видачу траншів, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи із кількості днів у році - 360 днів. День сплати в часовий інтервал розрахунку відсотків не включається.

При порушенні позичальником будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п. 2.2.2., 2.3.2., 2.3.3., 2.4.1., 4.1., 4.2. цієї угоди, п. 4.1., 4.2. договорів про видачу траншів, а також графіком погашення (додаток № 1 до договорів про видачу траншів), термінів повернення кредиту, передбачених п. 1.2., 2.2.3., 2.3.3. цієї угоди, п. 1.3., 2.2.3. договорів про видачу траншів, а також графіком погашення (додаток № 1 до договорів про видачу траншів), винагороди, передбаченої п. 4.3., 4.4. цієї угоди, а також п. 4.3., 4.4. договорів про видачу траншів, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі, вказаному п. А.7., А.8. цієї угоди. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквівалентів за курсом НБУ на день здійснення платежу. Нарахування неустойки за кожен випадок прострочення зобов`язань, передбачених п. 6.1., здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане позичальником. Позовна давність за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цією угодою встановлюється тривалістю у 5 років (п. 6.1., 6.4., 6.8. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010).

У п. 7.1. додаткової угоди № 3 від 09.04.2010 сторони погодили, що вказана угода в частині п. 4.3. вступає в силу з моменту підписання, у решті частин - з моменту укладення договорів про видачу траншів і надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту в межах вказаних в них сум і діє до повного виконання зобов`язань позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, неустойки за цією угодою і договорами про видачу траншів.

Судом установлено, що в рамках кредитної угоди № 07078/03 від 04.07.2007 сторонами укладені два договори про видачу траншів: договір № 0707/03/1 від 04.07.2007 (зі змінами, внесеними додатковими угодами № 1 від 14.08.2009, № 2 від 09.04.2010), договір № 0707/03/2 від 26.02.2008 (зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 09.04.2010).

Згідно з п. 1.2., 1.3. договору про видачу траншу № 0707/03/2 від 26.02.2008 (зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 09.04.2010) сума траншу кредиту становить 16 899,55 доларів США. Термін повернення траншу кредиту, відсотків і винагороди визначаються згідно з графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток № 2 до цього договору).

Пунктами 2.2.2.-2.2.4. сторони погодили, що позичальник зобов`язаний сплачувати відсотки і винагороду за користування траншем кредиту відповідно до п. 4.1.-4.4. цього договору і п. 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4., 2.3.1., 2.3.2. додаткової угоди № 3 до кредитної угоди. Проводити погашення траншу кредиту і відсотків в порядку у і строки, встановлені графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток № 2 до цього договору). Повну сплату відсотків за користування траншем кредиту провести не пізніше за день фактичного повного погашення траншу кредиту.

Відповідно до п. 4.1.-4.5. додаткової угоди № 1 від 09.04.2010 за користування кредитними коштами в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення траншу кредиту згідно з п. 2.2.2., 2.2.3, 2.3.1, 2.3.2., 2.4.1., 4.8. додаткової угоди № 3 до кредитної угоди № 0707/03 від 04.07.2007, п. 1.3., 2.2.2.-2.2.4. цього договору, позичальник сплачує відсотки в розмірі 20% річних, розмір відсоткової ставки відповідає п. А.6. додаткової угоди № 3 до кредитної угоди № 0707/03 від 04.07.2007. Сплата відсотків за користування кредитом, передбачених п. 4.1. цього договору, проводиться у дату сплати відсотків згідно з графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди, приведеному в додатку № 3 до цього договору. При несплаті відсотків в зазначений строк, вони вважаються простроченими. Заборгованість по сплаті винагороди, відсотків і тіла кредиту вважається простроченою, якщо вона не погашена у строк, встановлений цим договором. Позичальник згідно з п. 4.3. додаткової угоди № 3 до кредитної угоди № 0707/03 від 04.07.2007 сплачує банку винагороду за відкриття позичкового рахунку в розмірі 0,00 грн. Позичальник згідно з п. 4.4. додаткової угоди № 3 до кредитної угоди № 0707/03 від 04.07.2007 сплачує банку винагороду за ведення кредитного договору в обсязі 5% від суми траншу. Винагорода сплачується щомісячно рівними частинами в дату, вказану в графіку погашення кредиту, відсотків і винагороди (додаток № 3 до цього договору). Погашення кредиту і сплата відсотків за цією угодою проводяться у валюті кредиту, сплата винагороди і неустойки здійснюється в гривні за курсом НБУ на день здійснення платежу.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє разом з додатковою угодою № 3 до кредитної угоди № 0707/03 від 04.07.2007 в обсязі перерахованих за цією угодою коштів до повного виконання зобов`язань сторонами (п. 5.1. додаткової угоди № 1 від 09.04.2010).

Додатком № 2 до договору про видачу траншу № 0707/03/2 від 26.02.2008 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 1 від 09.04.2010) сторонами погоджено графік погашення кредиту, відсотків і винагороди, згідно з яким позичальник зобов`язався сплачувати кредит, відсотки і винагороду щомісячно частинами у період з 30.04.2010 по 18.03.2020.

Заразом, як установлено судом із фактичних обставин справи, позичальник своїх зобов`язань за договором про видачу траншу належним чином не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість в розмірі 28 920,38 доларів США, з якої: 13 168,32 доларів США - заборгованість за кредитом, 447,39 доларів США - заборгованість за відсотками, 8,67 доларів США - комісія, 15 296,00 доларів США - пеня.

Згідно з п. А.5., 3.1. кредитної угоди № 0707/03 від 04.07.2007 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою № 3 від 09.04.2020), п. 3 договору про видачу траншу № 0707/03/2 від 26.02.2008 (зі змінами, внесеними додатковою угодою № 1 від 09.04.2010) зобов`язання позичальника за цією угодою забезпечуються, зокрема договором іпотеки № 0707/03/ДІ від 04.07.2007.

04.07.2007 між позивачем (іпотекодавець) та відповідачем (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки № 0707/03/ДІ (з урахуванням змін, внесених додатковими угодами № 1 від 27.02.2008, № 2 від 09.04.2010), за п. 2, 5 якого за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов`язань позичальника, що випливають з кредитної угоди № 0707/03 від 04.07.2007. Іпотекодавець з умовами кредитного договору ознайомлений.

У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку належне йому на праві власності майно, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом і зареєстрованого в реєстрі за № 1694, будівлю зерноскладу та будівлю буряконасіння за адресою: Рівненська область, Здолбунівський район, с. Озерко, вул. Шевченка, 5. Будівлі зареєстровані 22.11.2004 КП "Здолбунівське міське бюро технічної інвентаризації" за реєстраційним № 8316463, номер запису1-1 в книзі 1. Характеристика предмета іпотеки: літ. Д-1 позначено будівлю складу буряконасіння площею 404,30 кв.м, літ. Г-1 - основну площу: 1 основна - 206,40 кв.м, 2 основна - 20,70 кв.м, 3 основна - 199,30 кв.м, всього по будівлі - 426,40 кв.м (п. 7 договору іпотеки).

За підп. 18.8.1. п. 18.8., п. 18.11. договору іпотеки іпотекодержатель має право з метою задоволення вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання строків виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані. У разі порушення іпотекодавцем зобов`язань за кредитним договором та (або) іпотекодавцем зобов`язань за цим договором, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу про усунення порушень. В цій вимозі іпотекодержателем зазначаються: стислий зміст порушених зобов`язань, вимогу про виконання порушеного зобов`язання у не менше ніж 30-денний строк з моменту отримання вимоги та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель має право розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 12 договору сторони визначили, що вартість предмета іпотеки становить 747 937,50 грн.

Відповідно до п. 24 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. 18.8.1., 18.8.2., 18..8.3. цього договору, відповідно до розділу V Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженнями про задоволення вимог іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі.

Строк дії договору - до повного виконання позичальником та іпотекодержателем зобов`язань за кредитним договором та всіма додатковими угодами до нього (п. 29 договору іпотеки).

15.04.2021 відповідач звернувся до третьої особи на стороні відповідача - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І. із заявою від 16.11.2020 про вчинення виконавчого напису на копії договору іпотеки № 0707/03/ДІ від 04.07.2007 про звернення стягнення на нерухоме майно, що належить на праві власності позивачу, який є майновим поручителем ОСОБА_1 , за його кредитними зобов`язаннями перед відповідачем за договором про видачу траншу № 0707/03/02 від 26.02.2008.

До вказаної заяви відповідачем долучені такі документи: оригінал кредитного договору, оригінал договору іпотеки, засвідчені виписками з особового рахунку боржника, оригінал вимоги про усунення порушень за кредитним договором, розрахункові документи про оплату послуг поштового зв`язку, описи вкладення до листа, установчі документи банку, довіреність на представника банку та паспорт представника банку.

15.04.2021 на підставі виконавчого напису, вчиненого нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І., звернуто стягнення на нерухоме майно: будівлю зерноскладу та будівлю складу буряконасіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ФГ "Озерянка", яке є майновим поручителем ОСОБА_1 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ "ПриватБанк" згідно з кредитним договором № 0707/03 від 04.07.2007.

Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № 0707/03 ДІ, посвідченого 04.07.2007 приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Рівненської області Чайковською А., за реєстровим № 1074, передане в іпотеку АТ КБ "Приватбанк", яке є правонаступником ЗАТ КБ "Приватбанк".

За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги АТ КБ "Приватбанк" за договором про надання траншу № 0707/03/2 від 26.02.2008: заборгованість за кредитом - 13 168,32 доларів США; заборгованість за відсотками - 447,39 доларів США; комісії - 8,67 доларів США; пеня - 15 296,00 доларів США; що всього становить 28 920,38 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.08.2020 (один долар США дорівнює 27.6798000 грн) становить 800 510,33 грн. Витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, - 3 500,00 грн. Всього, з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, становить 804 010,33 грн. Строк, за який провадиться стягнення, - 13 років 30 днів, а саме: з 04.07.2007 по 03.08.2020.

13.05.2021 постановою державного виконавця Здолбунівського районного відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 6538797 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 490 від 15.04.2021.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із вчиненням виконавчого напису нотаріуса та його законністю, регулювання яких здійснюється ЦК України, Законом України "Про іпотеку", Законом України "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку").

За ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частинами 1, 4 ст. 33 вказаного Закону встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 Закону України "Про іпотеку". Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Приписами ст. 18 ЦК України унормовано, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

З урахуванням приписів ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України "Про нотаріат", так і спеціальним Законом України "Про іпотеку".

За п. 1.1.-1.4. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Так, згідно з п. 1 цього Переліку стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з п. п. 3.1, 3.2, 3.4 п. 3 глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Щодо дотримання умови про вчинення виконавчого напису в межах трьохрічного строку виникнення права вимоги.

Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого ст. 88 Закону України "Про нотаріат" та підп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Як зазначалося, ст. 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі № 307/1580/17 щодо застосування положень ч. 2 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", підп. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій дійшов висновку про те, що ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до ст. 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Зазначив, що позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У зв`язку із цим відхилив доводи про необхідність застосування нотаріусом позовної давності в три роки, а щодо пені в один рік, оскільки сторони у встановленому законом порядку збільшили позовну давність до 5 років, а в подальшому до 50 років.

Заразом Велика Палата Верховного Суду у справі № 916/3006/17|12-278гс18 від 02.07.2019 відступила від цього висновку, оскільки вважає, що зазначений строк не може бути змінений договором. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" та підп. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін.

Разом з тим відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Отже, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті.

Зважаючи на викладене, загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Судом із фактичних обставин справи установлено, що сторонами додатком № 2 до договору про видачу траншу № 0707/03/2 від 26.02.2008 (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою 3 1 від 09.04.2010) погоджено графік погашення кредиту, відсотків і винагороди, згідно з яким позичальник зобов`язався сплачувати кредит, відсотки і винагороду щомісячно частинами у період з 30.04.2010 по 18.03.2020.

У свою чергу, якщо кредитний договір передбачає внесення позичальником щомісячних платежів, то перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу (вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 від 28.03.2018).

Згідно з виконавчим написом нотаріуса за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги відповідача, зокрема за кредитом в розмірі 13 168,32 доларів США, які відповідно до графіку погашення кредиту виникли у період з 21.04.2014 по 18.03.2020, тобто щодо частини із заявлених вимог по кредиту трирічний строк виникнення права вимоги закінчився (як і спливла позовна давність), відповідач мав право на стягнення заборгованості за кредитом (станом на дату вчинення виконавчого напису) за період з 20.04.2018 по 18.03.2020 на загальну суму 6 381,04 грн.

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений з порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", а відтак сума кредиту, яка зазначена у ньому, є значно більшою від тієї, яка підлягала до стягнення.

Щодо посилання відповідача на те, що строк договору визначений сторонами його повним виконанням, то суд уважає за необхідне зазначити таке.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з ч. 2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч. 3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Отже, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у ст. 530 ЦК України. Згідно з приписами її ч. 1, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. При цьому формулювання «до повного виконання зобов`язань…» не є строком у розумінні ст. 251 ЦК України.

У цій справі сторони строк договору окремо не визначили, а погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання.

Зокрема, кінцевий строк повернення кредиту, відсотків та винагороди обумовлений сторонами до 18.03.2020.

При цьому суд зазначає, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та постанові від 31.10.2018 № 202/4494/16-ц зазначено, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену кредитним договором неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси банку забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Щодо безспірності заборгованості.

Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17).

Спір про право, який унеможливлює вчинення виконавчого напису і, як наслідок, зумовлює певну правову реакцію нотаріуса, міг вбачатися нотаріусом винятково із заяви боржника про зупинення виконавчого провадження, поданої відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про нотаріат" і обґрунтованої тим, що боржник звернувся до суду із відповідною позовною заявою про оспорювання заборгованості, а також на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження його позовної заяви. Але навіть такі обставини свідчили б про існування спору про право, проте не змінювали б правової характеристики цього виду заборгованості як безспірної (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 305/2082/14-ц|14-557цс19).

Оскільки установлено, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою (з урахуванням трьохрічного строку), ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення, суд дійшов висновку про спірність заборгованості.

Щодо неповідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підп. 2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Частинами 1, 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до підп.2.3 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц|14-706цс19).

Судом із фактичних обставин справи установлено, що відповідач до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса долучив письмову вимогу про усунення порушень за кредитним договором № 0707/03 від 04.07.2007, а також докази її направлення як позивачу, так і третій особі на стороні позивача (фіскальний чек від 15.10.2020, опис вкладення до листа за адресою, вказаною в договорі іпотеки та в ЄДРЮОФОПГФ).

Зважаючи на викладене, судом не установлено факту неповідомлення позивача про необхідність усунути порушення з метою запобіганню звернення стягнення на його майно.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача та про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 270,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено, відтак судовий збір в розмірі 2 270,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фермерського господарства "Озерянка" до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І., від 15.04.2021, зареєстрований в реєстрі № 490, яким звернуто стягнення на нерухоме майно: будівлю зерноскладу та будівлю складу буряконасіння, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Фермерському господарству "Озерянка", яке є майновим поручителем ОСОБА_1 , за його кредитними зобов`язаннями перед АТ КБ "ПриватБанк" згідно з кредитним договором № 0707/03 від 04.07.2007, таким, що не підлягає виконанню.

Позивач: Фермерське господарство "Озерянка" (вул. Шевченка, 17, с. Озерко, Здолбунівський район, Рівненська область, 35740, ідентифікаційний код 32923004).

Відповідач: Акціонерне товариство "Комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушевського, 1-Д, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 14360570).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 04.10.2021.

Суддя О. Андрійчук