УХВАЛА

м. Київ

06.10.2021Справа № 910/16165/21
Суддя Сташків Р.Б., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОНЬ"

до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання недійсними окремих положень договорів та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Радонь" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсними окремих положень Договорорів та зобов`язання вчинити дії.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відтак, допускається можливість об`єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про:

- визнання недійсними пунктів 2.2.2, 2.3.31, 2.3.36, 2.3.38, 4.2-4.16, 4.18-4.22, 5.5-5.16, 5.18-5.22, 7.8 Договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва №№ 08-19, 09-19 від 23.01.2019;

- визнання недійсними пунктів 2.2.2, 2.3.28, 2.3.33, 2.3.35, 4.1.1, 4.2-4.16, 4.18-4.21, 5.5-5.13, 7.9 Договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 20, № 21, № 22, № 23 від 28.01.2020;

- визнання недійсними пунктів 2.2.2, 2.3.28, 2.3.33, 2.3.35, 4.1.1, 4.2-4.16, 4.18-4.21, 5.5-5.13, 7.9 Договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 62, № 63, № 64, № 65 від 10.07.2020;

- зобов`язати відповідача внести зміни до п. 4.1 Договорів про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва № 08-19, № 09-19 від 23.01.19, № 20, № 21, № 22, № 23 від 28.01.2020, № 62, № 63, № 64, № 65 від 10.07.2020, виклавши його в наступній редакції: « 4.1 Контроль за виконанням умов Договору здійснюється організатором на підставі п. 56 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081, шляхом звернення до Державної служби України з безпеки на транспорті для здійснення заходів державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт".

Отже, підставами даного позову є десять окремих правочини, які становлять десять самостійних предметів розгляду за кожним із Договорів, які мають самостійне коло відповідних доказів в підтвердження наведених обставин, при цьому кожний із предметів розгляду не пов`язаний між собою тими самими доказами та відповідно фактичними обставинами, а тому суд вважає, що сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін, що ускладнить вирішення спору.

При цьому, укладення десяти правочинів між тими самими сторонами не є в розумінні процесуального закону підставою для об`єднання таких вимог.

Так, судом має бути надана правова оцінка кожному правочину, мають бути встановлені обставини щодо наявності підстав для визнання недійсними наведених позивачем пунктів за кожним із Договорів, тобто фактично суду необхідно буде здійснити всебічний аналіз обставин кожного окремого із десяти договорів.

Відповідно до п. 2 ч. 5. ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Суд також зазначає, що об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України порядок об`єднання позовних вимог. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

Крім того, суд приймає до уваги, що позивач вже заявляв цей же позов і ухвалою Господарського суду міста Києва №910/15818/21 від 30.09.2021 було повернуто його без розгляду з підстав викладених вище та роз`яснено, що заявник позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Вказана ухвала суду не оскаржувалася, разом з тим, позивач не усуваючи зазначені судом недоліки звернувся із даним позовом повторно.

Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення та не пов`язані поданими доказами, а тому не можуть вважатися однорідними, а відтак і норми статті 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Таким чином, позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Радонь" до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсними окремих положень Договорів та зобов`язання вчинити дії підлягає поверненню.

В свою чергу, оскільки суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ТОВ "Радонь", подана разом з позовом заява про забезпечення позову також підлягає поверненню заявнику.

Згідно із ч. 8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Радонь" до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання недійсними окремих положень Договорів та зобов`язання вчинити дії та заяву про забезпечення позову повернути.

Дана ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.Б. Сташків