ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року м.Херсон Справа № 923/981/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЧ АВТО ПЛЮС" м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область,

до Відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазмережа" м.Херсон,

про стягнення 187005,60 грн.

Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЧ АВТО ПЛЮС" звернулось до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазмережа" 187005,60 грн. суми заборгованості за несплату поставленого товару за Договором поставки №28/12-1П від 28.12.2020р., а також просили стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі (у тому числі витрати на професійну правничу допомогу).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2021, справу розподілено судді Пінтеліній Т.Г.

Ухвалою від 20.07.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов 15.08.2021, а заперечення 05.08.2021. Установлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив 30.08.2021.

Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень вбачається, що позивач отримав копію ухвали від 20.07.2021р. про відкриття провадження 18.08.2021р., а відповідач 10.08.2021р.

13.08.2021р. представник відповідача звернувся до суду із заявою про надання йому можливості ознайомитись із матеріалами справи. 18.08.2021р. представник відповідача з матеріалами справи ознайомився.

19.08.2021р. до суду від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що не міг подати відзив та надати обґрунтовані заперечення до 15.08.2021р., оскільки ознайомився з матеріалами справи 18.08.2021р., що є об`єктивними обставинами, які зумовили неподання відзиву у встановлений судом строк, тому просять поновити їм процесуальний строк для подачі відзиву, встановити строк для подання відзиву не пізніше 20.08.2021р. У відзиві представник зазначив, що відповідач визнає вимоги лише в частині 87005,60 грн., оскільки в серпні 2021р. відповідач перерахував позивачу грошові кошти за поставлений товар на суму 100000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №548 від 06.08.2021р., тому сума заборгованості перед позивачем наразі складає 87005,60 грн. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми заборгованості в розмірі 100000,00 грн. та вирішити питання про стягнення судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

При ухваленні рішення у даній справі суд враховує наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянути впродовж розумного строку.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Право на справедливий судовий розгляд включає в себе право на доступ до суду та право на доступ до правосуддя в широкому розумінні.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст.9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ч.2 ст.3 ГПК України.

Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст.17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Критерій розумності строку розгляду справи також наведений в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.11.2003 № 01-8/1427 (зі змінами та доповненнями, внесеними в останнє інформаційним листом ВГСУ від 24.07.2008 № 01-8/451). У цьому листі зазначено: "Критеріями оцінки розгляду справи упродовж розумного строку є складність справи, поведінка учасників процесу і поведінка державних органів (суду), важливість справи для заявника".

Визначаючи ці критерії, ВГСУ посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Красношапка проти України" № 23786/02 від 30.11.2006 (§ 51).

Таким чином, норми ГПК України щодо строків розгляду справи не узгоджуються з нормами Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка є частиною національного законодавства і має пріоритет над національним законодавством, та із практикою Європейського суду з прав людини, яку суди мають використовувати як джерело права при вирішенні спорів.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Відповідно до ст. 2 ГПК України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, враховуючи принцип незмінності складу суду, з метою повного, об`єктивного, всебічного розгляду справи, на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд розглянув дану справу строком понад шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

28 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОГАЗМЕРЕЖА» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІЧ АВТО ПЛЮС» (Постачальник) було укладено Договір поставки №28/12-1П (надалі - Договір) (а.с.9-12).

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупцеві на умовах цього Договору, а Покупець зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити поставку вантажу, в кількості, за цінами та на умовах передбачених у Специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору, який надалі іменується «Товар».

Відповідно до п.2.3. Договору, на кожну партію Товару Постачальник надає Покупцю наступні документи: товарно-транспортна накладна (при поставці на умовах DAP), видаткова накладна - 2 екземпляри, рахунок - фактура. Покупець зобов`язаний один екземпляр оформленої видаткової накладної повернути Постачальнику.

З метою виконання своїх зобов`язань за даним Договором, Постачальником було поставлено Покупцю попередньо узгоджений Сторонами товар, а саме відсів, щебінь гранітний фр. 5-20 мм. та пісок.

Здійснення поставок Товару підтверджується видатковими накладними, підписаними двома Сторонами Договору, копії яких додані до матеріалів позовної заяви (а.с.13-47).

Однак, Покупець не в повному обсязі розрахувався за поставлений Товар, а саме існує заборгованість перед Постачальником за наступними видатковими накладними:

- №59 від 04 березня 2021;

- №60 від 05 березня 2021;

- №62 від 16 березня 2021;

- №63 від 17 березня 2021;

- №64 від 18 березня 2021;

- №71 від 05 квітня 2021;

- №72 від 06 квітня 2021;

- №65 від 05 квітня 2021;

- №85 від 07 квітня 2021;

- №86 від 09 квітня 2021.

Згідно з п.3.4. Договору, в разі поставки Товару без передплати, поставлений Товар підлягає оплаті Покупцем протягом п`яти днів з дати поставки Товару.

Позивач посилається на те, що Покупець Відповідач передплати за поставлений товар не здійснював. Таким чином, оплату поставленого товару Покупець повинен був здійснити протягом 5 днів з дати поставки, тобто з дати підписання видаткової накладної.

Для оплати поставленого товару за вищезазначеними видатковими накладними, ТОВ «РІЧ АВТО ПЛЮС» було виставлено та направлено ТОВ «ТЕПЛОГАЗМЕРЕЖА» рахунки на оплату, а саме:

- рахунок на оплату №26 від 10 березня 2021 на суму 141 696,00 грн.;

- рахунок на оплату №37 від 16 березня 2021 на суму 68 774,40 грн.;

- рахунок на оплату №53 від 05 квітня 2021 на суму 34 963,00 грн.;

- рахунок на оплату №49 від 05 квітня 2021 на суму 30 272,00 грн.;

- рахунок на оплату №60 від 07 квітня 2021 на суму 13 928,00 грн.

Враховуючи те, що після кожної поставки товару минуло більше двох місяців, тому ТОВ «ТЕПЛОГАЗМЕРЕЖА» повинне було здійснити оплату в повному обсязі за всі поставки товару.

Проте, станом на день подання позову позивачем не в повному обсязі отримано від відповідача оплату за поставлений товар за виставленими рахунками.

За наданим розрахунком заборгованості ТОВ «ТЕПЛОГАЗМЕРЕЖА» перед ТОВ «РІЧ АВТО ПЛЮС» за Договором поставки № 28/12-1П від 28.12.2020 вбачається, що станом на день подачі позову загальна сума основного боргу за Договором складає 187005,60 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач 18.06.2021 звернувся до відповідача з претензією про сплату заборгованості за Договором поставки № 28/12-1П від 28.12.2020, в якій просив ТОВ «ТЕПЛОГАЗМЕРЕЖА» протягом п`яти днів з дня отримання даної претензії перерахувати всю суму заборгованості, яка складає 187005,60 грн. за реквізитами зазначеними в рахунках на оплату (а.с.66-67).

Зазначена претензія була отримана відповідачем 22.06.2021р., що підтверджується трекінгом поштового відправлення за номером 491 (а.с.71).

Проте вказана претензія станом на день звернення до суду була залишена Відповідачем без реагування.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарською зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні і які відповідають вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону і Положенню про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, фіксує здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідні видаткові накладні підписані в двосторонньому порядку представниками обох сторін, позивача та відповідача, та скріплені печатками юридичних осіб. Претензій щодо якості чи кількості отриманої продукції на час її прийняття матеріали справи не містять, а отже вказаний у видаткових накладних товар прийнятий відповідачем без зауважень, що свідчить про виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з Договором поставки №28/12-1П, а тому продукція вважається прийнятою без зауважень.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у сумі 187005,60 грн. є обґрунтованими.

Разом з тим, 19.08.2021р. відповідачем подано відзив до якого додано докази сплати ним суми основного боргу у сумі 100 000,00 грн. Так, сплату основного боргу підтверджують платіжне доручення № 548 від 06.08.2021р. на суму 100 000,00 грн., із зазначенням, що операцію проведено банком 06.08.2021р.

Враховуючи викладене, провадження у справі в частині стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 100000,00 грн. підлягає закриттю на підставі положень пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України за відсутності предмету спору, оскільки заборгованість сплачена після звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

З приводу вимоги позивача вказаної у позові про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, орієнтовно у сумі 30 000,00 грн., суд зазначає, що остання не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано суду будь-яких доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок щодо обсягу наданих послуг, виконаних адвокатом, їх фактичної вартості, відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) у межах справи, що розглядається, акту за результатами надання правової допомоги або доказів оплати вартості виконаних робіт, що також є достатнім підтвердженням повноти та належності наданої за договором правової допомоги за умовами договору, при цьому також суду не надавалось договору правової допомоги.

Таким чином, суд вважає, що факт надання послуг з професійної правничої допомоги в межах даної справи є не доведеним належними та допустимим доказами, тому підстави для стягнення орієнтовних витрат відсутні.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на позивача та на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазмережа" (73000, м.Херсон, бульвар Мирний, буд. 3, офіс 419, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЧ АВТО ПЛЮС" (50056, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, мікрорайон Сонячний, буд.60/1, ) 87005,60 грн. (вісімдесят сім тисяч п`ять гривень 60 копійок) основної заборгованості за Договором поставки №28/12-1П від 28.12.2020р.

3. Провадження у справі в частині стягнення 100 000,00 грн. основної заборгованості закрити.

4. В решті вимог відмовити.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплогазмережа" (73000, м.Херсон, бульвар Мирний, буд. 3, офіс 419, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІЧ АВТО ПЛЮС" (50056, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, мікрорайон Сонячний, буд.60/1, ) судові витрати в сумі 2270,00 грн. (Дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок).

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 07.10.2021

Суддя Т.Г. Пінтеліна