РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.10.2021Справа № 910/12372/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Селянського (фермерського) господарства "КОРНІЙЧУК" (20142, Черкаська область, Маньківський район, с.Добра, вул.Центральна 32, код 32009842)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГАУМ" (02192, м.Київ, Дарницький бульвар, 8,оф. 169, код 43434826)

про стягнення 131 170,79 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (фермерське) господарство "КОРНІЙЧУК" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГАУМ" про стягнення 130 536, 00 грн вартості оплаченого, проте не поставленого товару по договору постачання нафтопродуктів № 895 від 18.02.2021, 504,26 грн 3% річних, 130,53 грн штрафу.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановив учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно повідомлення про вручення поштових відправлень ухвалу суду від 05.08.2021 позивач отримав - 10.08.2021.

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 05.08.2021 отримав поштовим відправленням № 064 - 10.08.2021.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Положеннями статті 252 ГПК України визначено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГАУМ" (постачальник, відповідач) та Селянським (фермерським) господарством "КОРНІЙЧУК" (покупець, позивач) було укладено договір № 895 постачання нафтопродуктів (надалі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується у відповідності з замовленням передавати у власність покупця наступні нафтопродукти, далі по тексту "товар": бензин, А-92, бензин А-95, дизельне паливо.

Відповідно до п.1.2. договору покупець зобов`язується приймати товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного договору.

Згідно із п.3.5 договору постачальник забезпечує поставку товару протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання від покупця заявки на поставку товару.

У пункті 3.6. договору визначено, що у випадку поставки товару за цим договором на умовах 100% передплати, покупець зобов`язаний прийняти у своє розпорядження товар у строк не пізніше ніж через 3 (три) робочі дні з дати зарахування грошових коштів на банківському рахунку постачальника, а у випадку порушення покупцем цього строку з будь-яких причин, постачальник має право повернути грошові кошти покупцю, отримані за такий товар, протягом 3 (трьох) робочих днів з дати порушення вищевказаного строку, якщо інше сторони не обумовлять у відповідній додатковій угоді до цього договору.

Оплата покупцем вартості товару може здійснюватися на умовах попередньої оплати товару та фактичної оплати вартості поставленого товару (п.4.2 договору).

У випадку погодження сторонами попередньої оплати за товар, покупець здійснює 100% передплати за товар шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника (п.4.3 договору).

Пунктом 4.6 договору передбачено, що зобов`язання покупця щодо оплати товару виникають з моменту здійснення постачальником поставки товару згідно із п.3.5. договору, а у випадку, коли сторони домовились про попередню оплату товару -з моменту виставлення постачальником рахунка-фактури.

Згідно із п.5.1 договору товар вважається переданий постачальником і прийнятий покупцем: по якості - відповідно до технічних умов та інших нормативно-технічних актів (паспорт або сертифікат заводу виробника); по кількості - відповідно до товарно-транспортної та видаткової накладної на товар, у відповідності з вибраним базисом поставки товару.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач виставив позивачу рахунок на оплату № 294 від 18.02.2021 на суму 130 536,00 грн. вартості товару: «Паливо дизельне Energy ДП-3-Євро5-ВО.

18.02.2021 позивач за платіжним дорученням № 41 перерахував на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГАУМ" грошові кошти у розмірі 130 536,00 грн із призначенням платежу «за ДП згідно рах №294 від 18.02.2021».

06.05.2021 позивач звернувся до відповідача із претензією про повернення 130 536,00 грн оплачених за паливо, яке станом на 06.05.2021 не поставлено.

У відповідь на вказану вимогу відповідач листом повідомив про можливість поставлення замовленого обсягу дизельного палива не пізніше 11.06.2021, що позивачем погоджено відповіддю за змістом листа від 28.05.2021.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що відповідач, отримавши грошові кошти за товар, поставку товару, у т.ч. в узгоджені строки не здійснив, у зв`язку із чим у унього виникла заборгованість у розмірі 130 536,00 грн вартості оплаченого, проте не поставленого товару по договору постачання нафтопродуктів № 895 від 18.02.2021. За прострочення оплати позивачем заявлено до стягнення з відповідача 504,26 грн 3% річних, 130,53 грн штрафу.

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір постачання нафтопродуктів № 895 від 18.02.2021 за своєю правовою природою є договором поставки та підставою виникнення взаємних прав і обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Матеріалами справи встановлено факт перерахування позивачем відповідно до умов.4.6 договору за виставленим рахунком на оплату № 294 від 18.02.2021 грошових коштів у сумі 130 536,00 грн.

У листуванні сторін сторонами погоджено строк поставки товару у повному обсязі 11.06.2021.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Доказів вчинення відповідачем дій щодо поставки товару згідно переліку по виставленому та оплаченому рахунку № 294 від 18.02.2021 на суму 130 536,00 грн, що залишився не поставленим, підписання сторонами первинних документів на передачу товару (видаткових накладних, ТТН, актів), у т.ч. у визначений у п.3.6 договору строк та у строк до 11.06.2021, а також станом на час розгляду справи по суті спору, суду не надано.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Припис частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України містить в собі альтернативу щодо реалізації покупцем своїх прав у випадку не поставки товару у встановлений договором строк, а саме: покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Тобто наведена норма наділяє покупця, як сторону правочину, саме правами, і яке з них сторона реалізує - є виключно її волевиявленням.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

З огляду на вище встановлені судом обставини, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів поставки відповідачем товару або повернення відповідачем грошових коштів у розмірі 130 536,00 грн або, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати у сумі 130 536,00 грн. у судовому порядку.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до п.6.4 договору визначено, що у випадку умисного порушення строків поставки товару, постачальник на вимогу покупцю сплачує штраф у розмірі 0,1% вартості товару, поставку якого прострочено.

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку заявлених до стягнення позивачем 504,26 грн 3% річних за період з 11.06.2021 по 27.07.2021 грн прострочення, суд зазначає, що позивачем невірно визначено початок періоду прострочення виконання зобов`язання.

За перерахунком суду, належними до стягнення є 493,53 грн 3% річних за період з 12.06.2021 по 27.07.2021 грн прострочення.

Вимоги позивача про стягнення 130,53 грн штрафу на підставі п.6.4 договору задовольняються в межах поданого розрахунку.

Відповідач письмового відзиву на позов, жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги не надав.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм та межі заявлених вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Селянського (фермерського) господарства "КОРНІЙЧУК" в частині стягнення 130 536,00 грн основного боргу, 493,53 грн 3% річних, 130,53 грн штрафу. В решті позову належить відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті позову покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236 - 240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГАУМ" (02192, м.Київ, Дарницький бульвар, 8,оф. 169, код 43434826) на користь Селянського (фермерського) господарства "КОРНІЙЧУК" (20142, Черкаська область, Маньківський район, с.Добра, вул.Центральна 32, код 32009842) 130 536 (сто тридцять тисяч п`ятсот тридцять шість) грн. 00 коп боргу, 493 (чотириста дев`яносто три) грн. 53 коп 3% річних, 130 (сто тридцять) грн. 53 коп штрафу, 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн.81 коп витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак