ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Справа №914/897/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів В.М. Гриців

О.І. Матущак,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів б/н від 11.05.2021 року (вх. № 01-05/1674/21 від 13.05.2021 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 07.04.2021 року (суддя З.В. Горецька; повний текст рішення складено 19.04.2021 року)

у справі №914/897/19

за позовом: Львівської міської ради

до відповідача: Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів (надалі ПГІТО «Автотехпослуги»)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Управління контролю за використанням та охороню земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_1 (надалі Мазур Г.М.)

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

за участю:

від позивача: Поліщук О.С. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи (на стороні позивача): не з`явився;

від третьої особи (на стороні відповідача): Пастернак П.І. адвокат (ордер серії КС №553880 від 29.06.2021 року),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

10.05.2019 року Львівська міська рада звернулась до господарського суду Львівської області з позовом до ПГІТО «Автотехпослуги» про зобов`язання звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку на пр. Червоної Калини, 2-а, на якій облаштовано автостоянку, з кадастровим номером :05:001:0065 площею 0,4999 га розміри по периметру: 93,95; 60,72; 3,11; 4,26; 18,95; 2,48; 1,53; 11,01; 15,36; 8,84; 4,16; 3,14; 55,17; 6,34 та з кадастровим номером :05:001:0066 площею 0,2225 га розміри по периметру 2,80; 0,85; 6,07; 7,47; 7,90; 10,57; 2,35; 1,66; 23,15; 0,71; 2,27; 32,27; 1,00; 46,98; 52, 65 (з врахуванням клопотання про зміну предмета позову).

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПГІТО «Автотехпослуги» використовує спірну земельну ділянку, яка належить до земель комунальної власності, без належних правових підстав, за відсутності відповідного на те рішення Львівської міської рад та інших правовстановлюючих документів.

Відповідач не подавав до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву.

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.04.2021 року у справі №914/897/19 (суддя З.В. Горецька) повністю задоволено позов Львівської міської ради. Зобов`язано ПГІТО «Автотехпослуги» звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку на пр. Червоної Калини, 2-а на якій облаштовано автостоянку з кадастровим номером :05:001:0065, площею 0,4999 га, розміри по периметру: 93,95; 60,72; 3,11; 4,26; 18,95; 2,48; 1,53; 11,01; 15,36; 8,84; 4,16; 3,14; 55,17; 6,34 та з кадастровим номером :05:001:0066 площею 0,2225 га розміри по периметру 2,80; 0,85; 6,07; 7,47; 7,90; 10,57; 2,35; 1,66; 23,15; 0,71; 2,27; 32,27; 1,00; 46,98; 52, 65. Стягнуто з відповідача на користь Львівської міської ради судовий збір по справі в сумі 1921,00 грн.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що у відповідача відсутні документи, що підтверджують право власності чи користування спірною земельною ділянкою та використання такої для зберігання транспортних засобів, у зв`язку з чим має місце факт самовільного зайняття земельної ділянки, яка є комунальною власністю. Тому самовільно зайнята відповідачем земельна ділянка підлягає поверненню Львівській міській раді як власнику відповідно до положень ст. 212 ЗК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 07.04.2021 року у справі №914/897/19, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконними з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, прийнятим при неповному з`ясуванні обставин справи. Звертає у вагу на те, що згідно з п.п. 2, 3 договору оренди землі від 13.03.2006 року частина орендованої земельної ділянки перебуває під забудовою 0,0011 га, а частина під твердим покриттям 0,8222 га, на земельній ділянці знаходиться кам`яна нежитлова будівля та металева споруда. Зазначає, що на спірній земельній ділянці з 1988 року знаходиться належна йому автостоянка, яка складається з нежитлової будівлі під. літ. «А» площею 10,7 кв.м, двох воріт №№ 1, 2, огорожі №3, асфальтобетонного замощення І та електричної опори. Вказана автостоянка збудована на підставі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів № 535 від 17.12.1987 року. В травні 2020 року Підприємством було оформлено та зареєстровано право власності на нежитлову будівлю під. літ «А» площею 10,7 кв.м за адресою: м. Львів, пр. Червоної Калини, 2а як на головну річ автостоянки. Неповне встановлення обставин щодо наявності на спірній земельній ділянці належної відповідачу автостоянки з нежитловою будівлею нерухомою річчю, призвело до помилкового висновку суду щодо самовільного зайняття земельної ділянки і неправильного застосування положень ст. 212 ЗК України та незастосування ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, які визначають принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі. Стверджує, що Підприємство, як власник вищевказаної нежитлової будівлі, що знаходиться на спірній земельній ділянці, не вчиняло самовільного зайняття земельної ділянки. В даному випадку має місце користування спірною земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї, що унеможливлює такий спосіб захисту прав як звільнення земельної ділянки та приведення її до належного стану. Скаржник посилається, зокрема, на п.5.20 постанови Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі №908/394/19, де зазначено, що, вирішуючи питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки, необхідно враховувати, що сам лише факт користування земельною ділянкою за відсутності документів, які посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно встановити наявність у особи в силу закону права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї. Зауважує, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2020 року право власності на нежитлову будівлю під. літ «А» площею 10,7 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 перейшло до іншої особи ОСОБА_1 .

З підстав, зазначених в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 29.06.2021 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи скаржника безпідставними та необгрунтованими. Зауважує, що договір оренди від 13.03.2006 року було укладено на земельну ділянку, кадастровий номер якої :05:001:0042, площею 0,8222, цільове призначення обслуговування автостоянок. Оскарженим рішенням суду зобов`язано ПГІТО «Автотехпослуги» звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку на АДРЕСА_1 , на якій облаштовано автостоянку, з кадастровим номером :05:001:0065 площею 0,4999 га та з кадастровим номером :05:001:0066 площею 0,2225 га. Земельна ділянка кадастровий номер якої :05:001:0042, площею 0,8222 га як об`єкт цивільних прав перестала існувати, оскільки була поділена на дві інші земельні ділянки, змінилась її площа з 0,8222 га на 0,7224 га (0,4999 га + 0,2225 га та конфігурація. Апелянтом не доведено, що саме на одній із цих земельних ділянок розміщено нежитлову споруду. Покликається на те, що факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки підтверджується актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.10.2018 року № 918-ДК/848/АП/09/01-18 та актом обстеження земельної ділянки від 02.10.2018 року № 918-ДК/337/АО/10/01/-18 та протоколом про адміністративне правопорушення № 918-ДК/0301П/07/01-18 від 25.10.2018 року. Звертає увагу на те, що земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:0065 та :05:001:0066 на АДРЕСА_1 були і залишаються комунальними земельними ділянками, право власності зареєстроване 17.06.2015 року згідно інформації з Державного реєстру речових прав і власник земельної ділянки згідно ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність будівлі третьої особи не може бути підставою для скасування оскарженого рішення суду, оскільки власник будівлі не позбавлений права на звернення до органу місцевого самоврядування для отримання відповідного рішення та оформлення землекористування у встановлений законом спосіб. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 07.04.2021 року у справі №914/897/19, апеляційну скаргу ПГІТО «Автотехпослуги» без задоволення.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору (на стороні відповідача) у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що на земельній ділянці на АДРЕСА_1 знаходиться нежитлова будівля, позначена літ. «А-2» загальною площею 10,7 кв.м. Право власності на зазначену нежитлову будівлю набуте ОСОБА_1 шляхом її купівлі у ПГІТО «Автотехпослуги» на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.12.2020 року. В п. 1.1 договору від 29.12.2020 року зазначено, що нежитлова будівля розташована на земельній ділянці загальною площею 0,3414 га, кадастровий номер :05:001:0066. В технічному паспорті на вказану нежитлову будівлю від 12.05.2020 року зазначений рік побудови нежитлової будівлі 1988 рік, що додатково підтверджує факт знаходження зазначеної нежитлової будівлі на спірній земельній ділянці з 1988 року і по даний час. Належна на праві власності ОСОБА_1 нежитлова будівля є нерухомою річчю, що розміщена на спірній земельній ділянці, а тому володіння і користування такою нежитловою будівлею нерозривно пов`язано з володінням і користуванням земельною ділянкою, на якій розміщена будівля. До переходу права власності на цю нежитлову будівлю нею володів і користувався відповідач. Вважає, що при прийнятті оскарженого рішення суд обмежився лише посиланням на відсутність у відповідача документів на право користування спірними земельними ділянками, що за висновком суду є самовільним використання земельної ділянки, однак при цьому не надав юридичної оцінки доказам, які підтверджують обставини про знаходження на спірних земельних ділянках об`єкта нерухомості нежитлової будівлі під літ «А-2» загальною площею 10,7 кв.м. Також суд не вказав, в який спосіб відповідачу належить привести у придатний для використання за цільовим призначенням стан дві спірні земельні ділянки. Зважаючи на те, що на таких земельних ділянках знаходиться належне на праві власності майно третьої особи, то даним судовим рішенням порушується встановлений статтею 41 Конституції України принцип непорушності права приватної власності, оскільки суд фактично зобов`язав відповідача вчинити дії щодо нерухомого майна, власником якого є інша особа. Зокрема, наголошує на п.51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №921/158/18, де зазначено, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у статті 120 ЗК України та статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Просить задоволити апеляційну скаргу ПГІТО «Автотехпослуги». Скасувати рішення господарського суду Львівської області від 07.04.2021 року у справі №914/897/19, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору (на стороні позивача) не надавала письмового відзиву на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача просив залишити без змін оскаржене рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору (на стороні відповідача) підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі ПГІТО «Автотехпослуги».

Відповідач та третя особа без самостійних вимог на предмет спору (на стороні позивача) не делегували своїх представників в судове засідання.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення вказаних учасників справи з датою, часом та місцем судового засідання, суд встановив таке.

Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №371 третя особа без самостійних вимог на предмет спору (на стороні позивача) належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

27.09.2021 року від представника відповідача Думич Н.Б., яка діє на підставі ордеру серії ВС № 1082824 від 23.06.2021 року, надійшло клопотання (вх. № 01-04/6696/21 від 27.09.2021 року) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням у відрядженні в м. Києві.

Колегія суддів, порадившись, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, враховуючи строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, встановлений ч.1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що в судовому засіданні 06.09.2021 року представник відповідача надала пояснення по суті даного спору.

Суд не визнавав обов`язковою явку учасників справи в судове засідання. Участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи.

З огляду на вищезазначене, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача та третьої особи без самостійних вимог на предмет спору (на стороні позивача).

Обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Львівської міської ради від 20.10.2005 року №2599 вирішено передати Підприємству гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів, зокрема земельну ділянку площею 0,8233 га на пр. Червоної Калини, 2-а для обслуговування автостоянки (а.с.17, т.1).

13 березня 2006 року між Львівською міською радою (орендодавець) та ПГІТО «Автотехпослуги» (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець на підставі діючого Положення «Про оренду земельних ділянок у м. Львові та порядок встановлення орендної плати за земельні ділянки» та ухвали Львівської міської ради № 2599 від 20.10.2005 року, передає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у м. Львові на проспекті Червоної Калини, 2-а для обслуговування автостоянок (а.с.21-22, т.1).

В оренду передається земельна ділянка, кадастровий номер :05:001:0042, загальною площею 0,8233 га, в тому числі під забудовою 0,0011 га, під твердим покриттям 0,8222 га. На земельній ділянці знаходиться кам`яна нежитлова будівля та металева споруда.

Договір укладено на 5 років до 20.10.2010 року.

Згідно п. 21 договору оренди землі після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

На підставі акта прийому-передачі орендодавець передав орендарю в строкове, платне володіння та користування земельну ділянку площею 0,8233 га, яка знаходиться за адресою: м.Львів, пр-т Червоної Калини, 2-а (а.с.23, т.1).

В матеріалах даної судової справи відсутні докази про повернення орендарем вказаної земельної ділянки орендодавцю після закінчення терміну дії договору оренди відповідно до п.21 договору оренди землі від 13 березня 2006 року.

На підставі ухвали №1226 від 16.02.2012 року Львівська міська рада ухвалила: 1) включити до переліку земельних ділянок, призначених для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні) земельну ділянку на просп. Червоної Калини, 2-а орієнтовною площею 0,8233 га для розміщення багаторівневого паркінгу за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. 2) Надати дозвіл управлінню природних ресурсів та регулювання земельних відносин департаменту містобудування на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, експертної грошової оцінки вартості земельної ділянки і технічного паспорта земельної ділянки, зазначеної у пункті 1 цієї ухвали (а.с.18, т.).

Ухвалою Львівської міської ради від 31.07.2014 року №3758 припинено Підприємству гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів користування земельною ділянкою площею 0,8233 га на просп. Червоної Калини, 2-а (а.с.19, т.1).

З метою ефективного використання земельного фонду та залучення додаткових коштів до міського бюджету Львівська міська рада ухвалою від 21.05.2015 року за №4663 ухвалила затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, якими було поділено земельну ділянку на пр. Червоної Калини, 2-а на дві:

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,8471 га (кадастровий номер :05:001:0065) визначеної для продажу на земельних торгах (аукціоні) для розміщення багаторівневого паркінгу;

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3414 га (кадастровий номер :05:001:0066) для розміщення закладу придорожнього сервісу (а.с.20, т.1).

Згідно з актом комісійного обстеження земельної ділянки на проспекті Червоної Калини, 2-а від 30.06.2017 року, проведеного управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради (кадастровий номер :05:001:0065 площею 0,8471 га та кадастровий номер :05:001:0066 площею 0,3414 га, визначені для продажу на земельних торгах (аукціоні) встановлено, що дана територія використовується ПГІТО «Автотехпослуги» для зберігання транспортних засобів без належно оформлених документів на землекористування (а.с.24, т.1).

В акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 02.10.2018 року №918-ДК/848/АП/09/01/-18, складеному державним інспектором Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в ході проведення заходів державного контролю, встановлено факт самовільного зайняття ПГІТО «Автотехпослуги» земельної ділянки загальною площею 0,8233 га на просп. Червоної Калини, 2-а у м. Львові. На момент обстеження земельна ділянка огороджена тимчасовим парканом (металевою сіткою) (а.с.25, т.1).

Згідно з актом обстеження земельної ділянки від 02.10.2018 року №918-ДК/337/АО/01/-18, який складено державним інспектором Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, встановлено, що земельна ділянка загальною площею 0,8233 га на пр. Червоної Калини, 2А у м. Львові самовільно зайнята ПГІТО «Автотехпослуги» в особі керівника п. Кузневич Н.М. за рахунок земель комунальної власності (а.с.26, т.1).

Державний інспектор Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області склав протокол про адміністративне правопорушення від 25.10.2018 року № 918- ДК/0301П/07/01/-18, в якому зазначено, що земельна ділянка загальною площею 0,8233 га на просп. Червоної Калини,2а самовільно зайнята ПГТО «Автотехпослуги» в особі керівника п. Кузневич Н.М. та використовується без документів на землекористування, чим порушено ст.ст. 125, 126 та п. «б» ст. 211 Земельного кодексу України (а.с.27, т.1).

Згідно з висновком експерта Львівського НДІСЕ за №4301 від 24.12.2020 року, складеним на виконання ухвали господарського суду Львівської області від 12.08.2019 року про призначення судової земельно-технічної експертизи у справі № 914/897/19, земельна ділянка за адресою: м. Львів, вул. Червоної Калини, 2-а, на якій ПГТО «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів облаштовано автостоянку, займає частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0065 площею 0,4999 га, розміри по периметру в метрах: 93,95; 60,72; 3,11; 4,26; 18,95; 2,48; 1,53; 11,01; 15,36; 8,84; 4,16; 3,14; 55,17; 6,34 та частину земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0066 площею 0,2225 га, розміри по периметру в метрах: 2,80; 0,85; 6,07; 7,47; 7,90; 10,57; 2,35; 1,66; 23,15; 0,71; 2,27; 32,27; 1,00; 46,98; 52,65 (а.с.12-16, т.2).

Позивач мотивує свої позовні вимоги у даній справі тим, що ПГІТО «Автотехпослуги» використовує спірну земельну ділянку, яка належить до земель комунальної власності, без належних правових підстав, за відсутності відповідного на те рішення органу місцевого самоврядування та інших правовстановлюючих документів.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

В силу положень пункту 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (п.п. «а», «в» ч.1 ст. 12 Земельного кодексу України в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Отже, правовою підставою набуття права власності чи права користування земельними ділянками комунальної власності в м. Львові для громадян та юридичних осіб є відповідне рішення Львівської міської ради.

У відповідності до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст. 126 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Статтею 152 Земельного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту порушеного права є відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Таким чином, особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власні кошти.

Відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

В ході розгляду справи суд встановив, що комісією управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради здійснено обстеження земельних ділянок на проспекті Червоної Калини, 2-а (кадастровий номер :05:001:0065 площею 0,8471 га та кадастровий номер :05:001:0066 площею 0,3414 га). За наслідками обстеження складено акт від 30.06.2017 року, в якому зазначено, що при обстеженні земельних ділянок, визначених для продажу на земельних торгах на пр.Червоної Калини,2-а встановлено, що дана територія використовується ПГІТО «Автотехпослуги» для зберігання транспортних засобів без належно оформлених документів на землекористування.

Також в акті обстеження земельної ділянки від 02.10.2018 року за № 918-ДК/337/АО/01/-18, складеному державним інспектором Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, зафіксовано, що земельна ділянка загальною площею 0,8233 га на пр. Червоної Калини, 2А у м. Львові самовільно зайнята ПГІТО «Автотехпослуги» в особі керівника п. Кузневич Н.М. за рахунок земель комунальної власності. На підставі даного акту складено відповідний протокол про адміністративне порушення від 25.10.2018 року № 918-ДК/0301П/07/01/-18.

На час проведення обстеження земельних ділянок на проспекті Червоної Калини, 2-а (кадастровий номер :05:001:0065 площею 0,8471 га та кадастровий номер :05:001:0066 площею 0,3414 га) Львівська міська рада не приймала рішення щодо передачі зазначених земельних ділянок у власність або користування ПГІТО «Автотехпослуги».

Відповідач не надав суду документів, що посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою на проспекті Червоної Калини, 2-а (кадастровий номер :05:001:0065 площею 0,8471 га та кадастровий номер :05:001:0066 площею 0,3414 га), в тому числі на умовах оренди, передбачених ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини справи щодо користування ПГІТО «Автотехпослуги» спірними земельними ділянками без правовстановлюючих документів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про самовільне зайняття ПГІТО «Автотехпослуги» спірних земельних ділянок і як наслідок про задоволення позову та зобов`язання відповідача звільнити та привести до стану, придатного для використання за цільовим призначенням, земельну ділянку на пр. Червоної Калини, 2-а, на якій облаштовано автостоянку з кадастровим номером :05:001:0065, площею 0,4999 га, розміри по периметру: 93,95; 60,72; 3,11; 4,26; 18,95; 2,48; 1,53; 11,01; 15,36; 8,84; 4,16; 3,14; 55,17; 6,34 та з кадастровим номером :05:001:0066 площею 0,2225 га розміри по периметру 2,80; 0,85; 6,07; 7,47; 7,90; 10,57; 2,35; 1,66; 23,15; 0,71; 2,27; 32,27; 1,00; 46,98; 52, 65.

До апеляційної скарги апелянт додав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №209026312 від 14.05.2020 року про реєстрацію за ним права власності на нежитлову будівлю загальною площею 10,7 кв.м. за адресою проспект Червоної Калини, 2а, в якому відсутня інформація про кадастровий номер земельної ділянки, на якій розміщена нежитлова будівля.

На час розгляду справи в суді першої інстанції зазначена обставина не була предметом дослідження, оскільки реєстрація права власності на нежитлову будівлю проведена більш, ніж через місяць після прийняття оскарженого судового рішення від 07.04.2021 року.

Тому доводи скаржника про те, що 14.05.2020 за ним було зареєстровано право приватної власності на нежитлову будівлю, загальною площею 10,7 кв.м. за адресою проспект Червоної Калини, 2а, яке в подальшому перейшло до ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 29.12.2020, не можуть були взяті до уваги, враховуючи вищеописані обставини про використання земельних ділянок за даною адресою без правовстановлюючих документів для зберігання транспортних засобів.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на п.5.20 постанови Верховного Суду від 14.05.2020 року у справі № 908/394/19, де зазначено таке: «Вирішуючи питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки, необхідно враховувати, що сам лише факт користування земельною ділянкою за відсутності документів, які посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно встановити наявність у особи в силу закону права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї».

Також у відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи Мазур Г.М., серед іншого, наголошує на п.51 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №921/158/18, де зазначено, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, як у статті 120 ЗК України та статті 377 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Так, відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду.

Однак, з аналізу матеріалів судової справи № 914/897/19 випливає, що правовідносини між сторонами у даній справі не є тотожними правовідносинам у вищезазначених справах №921/158/18 та № 908/394/19.

Відповідач не довів наявності у нього в силу закону права на отримання спірних земельних ділянок у власність чи користування, оскільки в справі № 914/897/19 відсутні належні та допустимі докази про те, що на земельних ділянках з кадастровими номерами: :05:001:0065 та :05:001:0066 знаходяться будинок або споруда, яку він законно набув у власність.

Навпаки, як вбачається з висновку Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 24.12.2020 року № 4301, проведеними обмірами земельної ділянки було встановлено, що частини земельних ділянок (кадастровий номер :05:001:0065) (ділянка 1) та кадастровий номер :05:001:0066 (ділянка 2) займає облаштування ПГТО «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів автостоянки за адресою: м.Львів, пр.Червоної Калини, 2-а (т.2, а.с.12-15).

На Рисунку 5 зазначеного висновку зображено конфігурацію і площу земельних ділянок з кадастровими номерами :05:001:0065 (S = 0,4999 га.) та :05:001:0066 (S = 0,2225 га.), на яких відсутнє позначення будь-яких об`єктів нерухомості (т.2, а.с.14, на звороті).

Підсумовуючи вищевказане, суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, покладених в основу оскарженого рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.

Відповідно до ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи усе вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Підприємства гаражного і технічного обслуговування «Автотехпослуги» Львівської обласної організації Всеукраїнської спілки автомобілістів б/н від 11.05.2021 року (вх. № 01-05/1674/21 від 13.05.2021 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 07.04.2021 року у справі №914/897/19 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя В.М. Гриців

Суддя О.І. Матущак