ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" вересня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1707/18 (911/3510/20)

за спільною заявою: 1) ліквідатора ФГ «Кухарук» арбітражного керуючого Загороднього О.М. ( АДРЕСА_1 )

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Шакур» (04070, м. Київ, вул. Спаська, 11; )

3) Фізичної особи-підприємця Волкодава Дмитра Едуардовича ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

про спростування майнових дій ФГ «Кухарук» та стягнення коштів

у відокремленому провадженні в межах справи № 911/1707/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Шакур» (04070, м. Київ, вул. Спаська, 11; )

до боржника Фермерського господарства «Кухарук» (08322, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Проліски, вул. Щаслива, буд. 6, кв. 14; )

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Булгакової О.В.

За участю представників учасників у справі:

ліквідатор ФГ «Кухарук» арбітражний керуючий Загородній О.М.;

від ТОВ «Шакур», ФОП Волкодава Д.Е.: адвокат Бондар М.М.;

від ОСОБА_1 : адвокат Ляхов І.О.

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа № 911/1707/18 за заявою ТОВ «Шакур» про банкрутство ФГ «Кухарук», провадження в якій відкрите ухвалою суду від 10.09.2018.

Постановою Господарського суду Київської області від 15.01.2019 визнано банкрутом ФГ «Кухарук» та відкрито його ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Загороднього О.М.; вирішено інші процедурні питання у справі.

На даний час у справі триває ліквідаційна процедура.

07.12.2020 до суду надійшла спільна заява ліквідатора Банкрута арбітражного керуючого Загороднього О.М., а також кредиторів ТОВ «Шакур» та ФОП Волкодава Д.В. від 04.12.2020 б/№ (вх. № 3551/20) до відповідача ОСОБА_1 про спростування майнових дій ФГ «Кухарук» та стягнення коштів.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.12.2020 відкрито відокремлене провадження № 911/1707/18 (911/3510/20) за вказаною заявою за правилами загального позовного провадження в межах справи № 911/1707/18 про банкрутство ФГ «Кухарук»; підготовче засідання призначено на 26.01.2021; встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.

В судовому засіданні 26.01.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення підготовчого засідання на 09.02.2021.

09.02.2021 до суду надійшов відзив Відповідача від 09.02.2021 б/№ (вх. № 3099/21) на спільну заяву Заявників.

09.02.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача від 09.02.2021 б/№ (вх. № 3098/21) про витребування доказів.

В судовому засіданні 09.02.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення підготовчого засідання на 02.03.2021.

В судовому засіданні 02.03.2021 постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання Відповідача від 09.02.2021 б/№ (вх. № 3098/21) про витребування доказів, зокрема у зв`язку з недотриманням заявником вимог ст. 81 ГПК України, а саме ненаданням доказів щодо вжиття заходів для отримання витребуваних доказів самостійно; крім цього постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 30.03.2021.

19.03.2021 до суду від Заявників надійшли письмові доповнення та викладення у новій редакції прохальної частини спільної заяви про спростування майнових дій Боржника та стягнення коштів.

24.03.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача від 24.03.2021 б/№ (вх. № 6870/21) про приєднання доказів до справи, зокрема копій звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року ФГ «Кухарук» та виписок з банківських рахунків ФГ «Кухарук» в АТ «Ощадбанк» і АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.03.2017 по 31.12.2017.

За результатом розгляду клопотання суд дійшов висновку про його задоволення та залучення вказаних доказів до справи, про що в судовому засіданні 30.03.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати.

Крім цього судом в судовому засіданні 30.03.2021 було розглянуто подані заявниками письмові доповнення від 19.03.2021 до спільної заяви, за результатом чого судом прийнято зазначені доповнення, встановлено, що в подальшому спільна заява ліквідатора ФГ «Кухарук» арбітражного керуючого Загороднього О.М., а також кредиторів ТОВ «Шакур» та ФОП Волкодава Д.В. від 04.12.2020 б/№ (вх. № 3551/20) про спростування майнових дій ФГ «Кухарук» та стягнення коштів розглядається судом з урахуванням доповнень в редакції прохальної частини заяви від 19.03.2021 б/№ (вх. № 6533/21).

Ухвалою суду від 30.03.2021 підготовче засідання відкладено на 20.04.2021.

19.04.2021 до суду надійшов відзив Відповідача від 19.04.2021 б/№ (вх. № 9293/21) на письмові пояснення Заявників та викладення прохальної частини заяви в новій редакції.

В судовому засіданні 20.04.2021 постановлено протокольну ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 18.05.2021.

17.05.2021 до суду надійшли письмові доповнення Відповідача від 17.05.2021 б/№ (вх. № 12319/21) до відзиву на спільну заяву Заявників.

18.05.2021 до суду надійшло клопотання Відповідача від 18.05.2021 б/№ (вх. № 12397/21) про закриття провадження у справі щодо доповнених Заявниками вимог.

В судовому засіданні 18.05.2021 оголошено перерву до 29.06.2021.

Ухвалою суду від 29.06.2021 розгляд справи відкладено на 31.08.2021. Ухвалою суду від 31.08.2021 розгляд справи відкладено на 28.09.2021.

24.09.2021 до суду надійшли письмові пояснення Відповідача від 24.09.2021 б/№ (вх. № 22374/21) по суті справи.

28.09.2021 в судове засідання з`явились представники Заявників та Відповідача.

Представники Заявників в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали і просили задовольнити спільну заяву від 04.12.2020 б/№ з урахуванням письмових пояснень та викладення прохальної частини заяви в новій редакції від 19.03.2021.

Узагальнені доводи Заявників є наступними.

Як стало відомо ліквідатору ФГ «Кухарук», відповідно до протоколу № 4 від 18.10.2017 засновники Боржника ФГ «Кухарук» вирішили видати одному із засновників, саме Відповідачу ОСОБА_1 начебто її частку майном та коштами.

На підставі вказаного рішення ФГ «Кухарук» 30.10.2017 було здійснено виплату на користь ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 450000,00 грн.

Проте, ОСОБА_1 є заінтересованою особою стосовно ФГ «Кухарук» в розумінні ст. 1 КУзПБ, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання недійсним даного правочину (спростування відповідної майнової дії) в порядку ч. 2 ст. 42 КУзПБ, як такого, що вчинено на користь заінтересованої особи.

Крім того, виплачена сума коштів є неспівмірною з розміром частки ОСОБА_1 в статутному капіталі ФГ «Кухарук», яка становила 15000,00 грн.

Отже Заявники вважають, що у вказаних діях керівника та одноосібного засновника Боржника ОСОБА_2 , а також бувшого члена із засновників, а саме дружини керівника ОСОБА_1 , вбачаються неправомірні дії щодо незаконної виплати грошових коштів, спрямованих на незаконне виведення вказаних грошових коштів з власності Боржника.

Крім цього Заявники наводять іншу підставу для спростування відповідної майнової дії Боржника, а саме: безоплатне відчуження майна Боржника, що відповідно до ч. 2 ст. 42 КУзПБ та ст. 20 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (Закон про банкрутство) є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Заявники зазначають, що станом на дату перерахування вказаних коштів в розмірі 450000,00 грн на користь ОСОБА_1 (30.10.2017) набули законної сили рішення Господарського суду Житомирської області від 26.07.2017 у справі № 906/431/17 (згідно постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11.10.2017) та від 03.08.2017 у справі № 906/475/17 (згідно постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 19.10.2017), згідно яких вирішено стягнути з ФГ «Кухарук» на користь ТОВ «Шакур» заборгованість в загальному розмірі 3126366,00 грн.

Отже Заявники стверджують, що перерахування вказаних коштів в сумі 450000,00 грн з рахунку Боржника на користь ОСОБА_1 було здійснене з метою ухилення від розрахунків з кредитором ТОВ «Шакур», у зв`язку з чим відповідний правочин має ознаки фраудаторного.

Таким чином Заявники просять суд (враховуючи уточнення прохальної частини): визнати недійсним пункт 2 питання 1 порядку денного Протоколу № 4 Загальних зборів засновників ФГ «Кухарук» від 18.10.2017 щодо видачі ОСОБА_1 частки у ФГ «Кухарук» майном згідно акту приймання-передачі та коштами; спростувати майнові дії боржника - ФГ «Кухарук» щодо перерахування платіжним дорученням № 300 від 27.10.2017 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 450000,00 грн; зобов`язати ОСОБА_1 повернути в ліквідаційну масу ФГ «Кухарук» грошові кошти у розмірі 450000,00 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ФГ «Кухарук» 450000,00 грн.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечив проти заяви з підстав викладених у відзивах на заяву та письмових поясненнях.

Узагальнені доводи Відповідача є наступними.

Зі змісту вимог спільної заяви вбачається, що до Відповідача ставляться вимоги про подвійне стягнення 450000,00 грн, що суперечить нормам прямої дії, визначених ст. 61 Конституції України.

Крім цього, ст. 58 Конституції України передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, що вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Кодекс України з процедур банкрутства введено в дію 21.10.2019, проте зворотної дії в часі Кодексу не надано, отже його норми не можуть застосовуватись до спірних правовідносин, які мали місце у 2017 році.

Таким чином Відповідач вважає, що до спірних правовідносин мають застосовуватись положення Закону про банкрутство.

Проте, враховуючи, що згідно КУзПБ «підозрілий» період щодо оскарження правочинів Боржника становить 3 роки, а згідно Закону про банкрутство становив 1 рік, отже в даному випадку відповідні майнові дії мали місце поза межами «підозрілого» періоду, що унеможливлює відповідальність Відповідача.

Відповідач зазначає, що між ОСОБА_1 та ФГ «Кухарук» існували корпоративні правовідносини відповідно до Закону України «Про фермерське господарство», відповідно до якого Відповідачем було виявлено бажання припинити своє членство у фермерському господарстві та отримати частку майна ФГ, розмір та порядок отримання якої визначено статутом господарства.

Крім цього Відповідач стверджує про необґрунтованість доводів Заявників щодо наявності однак фраудаторності майнової дії щодо виплати Відповідачу вказаних коштів, оскільки в період протягом березня-жовтня 2017 року оборот грошових коштів на банківських рахунках Боржника становив близько 5 млн грн, а дані статистики свідчать про значну кількість земель, що оброблялись ФГ та значний обсяг посівних площ під урожай у 2017 році, що на думку Відповідача спростовує доводи Заявників про неможливість Боржника здійснити розрахунки з кредитором ТОВ «Шакур» та вчинення відповідної майнової дії щодо перерахування Відповідачу коштів в розмірі 450000,00 грн з метою завдання збитків кредиторам.

Таким чином Відповідач вважає відсутніми підстави для задоволення спільної заяви Заявників.

Крім цього Відповідач просить суд закрити провадження щодо уточненої вимоги про визнання недійсним пункту 2 питання 1 порядку денного Протоколу № 4 Загальних зборів засновників ФГ «Кухарук» від 18.10.2017 щодо видачі ОСОБА_1 частки у ФГ «Кухарук» майном згідно акту приймання-передачі та коштами, оскільки дана позовна вимога відноситься до корпоративних спорів, а ст. 20 Закону про банкрутство і ст. 42 КУзПБ не передбачають оспорювання рішення загальних зборів суб`єкта господарювання. Відповідач зауважує, що подане Заявниками письмове доповнення від 19.03.2021 щодо викладення прохальної частини заяви в новій редакції фактично є заявленням нової вимоги, а не уточнення існуючої вимоги.

Згідно ст. 219 ГПК України, після судових дебатів суд виходить до нарадчої кімнати (спеціально обладнаного для ухвалення судових рішень приміщення) для ухвалення рішення, оголосивши орієнтовний час його оголошення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Згідно ст. 42 КУзПБ, за результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

У судовому засіданні 28.09.2021 судом оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази та заслухавши доводи представників сторін суд встановив наступне.

Щодо поданого Відповідачем клопотання про закриття провадження у справі в частині уточненої позовної вимоги суд зазначає, що первісно Заявниками було сформульовано позовну вимогу про спростування майнової дії боржника - ФГ «Кухарук» щодо перерахування платіжним дорученням № 300 від 27.10.2017 по рахунку НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 450000,00 грн з призначенням платежу «для зарахування на СКР , ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , частка статутного фонду згідно протоколу від 18.10.2017». Згідно уточнення Заявники також просять суд визнати недійсним пункт 2 питання 1 порядку денного Протоколу № 4 Загальних зборів засновників ФГ «Кухарук» від 18.10.2017 щодо видачі ОСОБА_1 частки у ФГ «Кухарук» майном згідно акту приймання-передачі та коштами, який став підставою для перерахування коштів.

З матеріалів справи вбачається, що рішення, прийняте Загальними зборами засновників в пункті 2 питання 1 порядку денного Протоколу № 4 від 18.10.2017 про перерахування Відповідачу частки статутного фонду у зв`язку з виходом із ФГ, та безпосередньо перерахування вказаних коштів на виконання рішення Загальних зборів в своїй сукупності фактично є однією майновою дією Боржника, за результатом якої кошти в сумі 450000,00 грн були перераховані ФГ «Кухарук» на користь ОСОБА_1 .

Відносно доводів Відповідача про те, що ст. 20 Закону про банкрутство і ст. 42 КУзПБ не передбачають оспорювання рішення загальних зборів суб`єкта господарювання суд зазначає, що враховуючи визначений законодавцем у статті 7 КУзПБ перелік спорів, які розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство, вбачається обґрунтованим висновок, що такий перелік не обмежується лише майновими спорами, але й передбачає можливість розгляду спорів за участю боржника щодо інших категорій справ. Водночас, належним судом, до юрисдикції якого належить зазначена категорія спорів, є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство.

Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 910/6729/20.

Отже спір, що розглядається у даному провадженні, стосується спростування майнової дії Боржника ФГ «Кухарук» щодо виплати грошових коштів у сумі 450000,00 грн учаснику товариства у зв`язку з його виходом зі складу засновників, у зв`язку з чим спір має ознаки корпоративного спору та підлягає розгляду виключно в межах провадження у даній справі про банкрутство ФГ «Кухарук».

Враховуючи зазначене вище суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Відповідача від 18.05.2021 про закриття провадження у справі.

Провадження у даній справі про банкрутство ФГ «Кухарук» відкрите відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 10.09.2018 та здійснювалось відповідно до норм Закону про банкрутство.

З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2017 було проведено Загальні збори засновників ФГ «Кухарук», на яких прийнято рішення виключити ОСОБА_1 із числа засновників ФГ за її заявою про вихід; видати її частку у ФГ «Кухарук» майном згідно акту приймання-передачі та коштами.

27.10.2017 відповідно до платіжного доручення № 300 ФГ «Кухарук» було перераховано з рахунку НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 450000,00 грн з призначенням платежу «для зарахування на СКР , ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , частка статутного фонду згідно протоколу від 18.10.2017».

Спірні правовідносини щодо виплати Відповідачу частки у ФГ «Кухарук» мали місце за чинності норм Закону про банкрутство до введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства.

Зокрема, 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства від 18.10.2018 № 2597-VIII та згідно п. 2, 4 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації.

Отже, з введенням в дію 21.10.2019 КУзПБ, Закон про банкрутство втратив чинність, а дія норм Кодексу розповсюджується у тому числі на правовідносини, які виникли в межах справи про банкрутство.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до події, факту застосовується закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце (див. висновок щодо застосування частини першої статті 58 Конституції України, викладений у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 3-1085гс15).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Закріплення названого принципу є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13.05.1997 у справі № 1-зп).

Водночас цивільне/господарське законодавство не забороняє застосування нових положень зі зворотною силою, але виключно тоді, коли зворотна дія цих актів, по-перше, встановлена в них самих, а по-друге, якщо темпоральний прояв не суперечить принципу, вираженому в статті 58 Конституції України щодо застосування до події, факту того закону (нормативно-правового акта) під час дії якого вони настали або мали місце.

Саме з такого розуміння принципу дії закону в часі слід виходити під час вирішення питання щодо застосування норм закону, що набрав чинності на зміну попередньому, який регулював аналогічні правовідносини.

У цих висновках суд звертається до правової позиції Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеної в постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16.

Суд зазначає, що однією з підстав спільної заяви Заявників про спростування майнової дії Боржника є те, що вказана майнова дія вчинена на користь заінтересованої особи - колишнього учасника ФГ «Кухарук» ОСОБА_1 , яка на час вчинення оспорюваної майнової дії була дружиною голови ФГ «Кухарук» ОСОБА_2 .

Разом з тим, правовий аналіз положень ст. 20 Закону про банкрутство та ст. 42 КУзПБ, якими врегульовано порядок і підстави визнання недійсними правочинів боржника та спростування відповідних майнових дій, свідчить про те, що така підстава для визнання правочину недійсним, як «укладення правочину із заінтересованою особою», є новелою законодавства про банкрутство, яка була введена ч. 2 ст. 42 КУзПБ та відповідно набула чинності з 21.10.2019.

Таким чином, з огляду на положення ст. 58 Конституції України, як норми прямої дії, ч. 2 ст. 42 КУзПБ не підлягає застосуванню у даному провадженні.

Стаття 20 Закону про банкрутство не передбачала такого наслідку недійсності правочину чи підстави для спростування майнової дії, як укладення на користь заінтересованої особи.

Відтак, заявлена Заявниками підстава спільної заяви - укладення правочину/майнової дії на користь заінтересованою особи - колишнього учасника ФГ «Кухарук» ОСОБА_1 , яка на час вчинення оспорюваної майнової дії була дружиною голови ФГ «Кухарук» ОСОБА_2 , відхиляється судом як необґрунтована.

Суд зазначає, що у даному випадку, з огляду на період виникнення спірних правовідносин (18.10.2017-27.10.2017) та дату відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника (10.09.2018), а також враховуючи правовий висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду у складі Судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16, на спірні правовідносини поширювалися норми саме ст. 20 Закону про банкрутство, отже оцінка спірних правовідносин судом здійснюється саме на відповідність ст. 20 Закону про банкрутство та законодавства, чинного на час вчинення відповідної майнової дії Боржника.

При цьому, враховуючи, що провадження у даній справі про банкрутство ФГ «Кухарук» відкрите ухвалою суду від 10.09.2018, вбачається, що відповідна майнова дія щодо прийняття рішення про виплату Відповідачу її частку у ФГ «Кухарук» (18.10.2017) та безпосередньо перерахування коштів (27.10.2017) відбулись у період протягом одного року до дати відкриття провадження у справі про банкрутство ФГ «Кухарук», що є «підозрілим» періодом в розумінні ст. 20 Закону про банкрутство.

Відтак доводи Відповідача про те, що спірні правовідносини відбулись поза межами передбаченого ст. 20 Закону про банкрутство «підозрілого» періоду спростовуються матеріалами справи.

Крім цього, враховуючи темпоральний критерій щодо застосування норм законодавства про банкрутство, суд зазначає про безпідставність доводів Відповідача відносно того, що обраний Заявниками спосіб захисту «спростування майнових дій» не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки станом на час виникнення спірних правовідносин була чинною норма ст. 20 Закону про банкрутство, яка передбачала відповідний спосіб захисту.

В той же час суд зазначає, що зміст заявлених позовних вимог, а саме: зобов`язати Відповідача повернути грошові кошти в розмірі 450000,00 грн та крім того стягнути з Відповідача 450000,00 грн, у разі повного задоволення спільної заяви може призвести до подвійного притягнення Відповідача до юридичної відповідальності, що суперечить нормам прямої дії, визначеним в ст. 61 Конституції України, яка гарантує, що ніхто не можу бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже судом надається оцінка правовідносинам сторін в контексті ст. 20 Закону про банкрутство на предмет застосування наслідків, обумовлених даною статтею, у разі прийняття рішення про задоволення спільної заяви.

Як вбачається з поданої спільної заяви Заявників, другою підставою для спростування оспорюваної майнової дії Заявники визначили ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство, зокрема те, що Боржник безоплатно здійснив відчуження майна, в той час, коли були наявні судові рішення у справах № 906/431/17 та № 906/475/17, які набрали законної сили, про стягнення заборгованості з Боржника на користь кредитора ТОВ «Шакур» в загальному розмірі 3126366,00 грн.

Так, згідно ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство, правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до порушення справи про банкрутство взяв на себе зобов`язання, в результаті чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів боржнику перевищувала вартість майна; боржник прийняв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Спір у даній справі виник у зв`язку з виплатою Відповідачу ОСОБА_1 її частки у ФГ «Кухарук» у зв`язку з виходом зі складу учасників.

Боржник у даній справі про банкрутство є фермерським господарством, діяльність якого врегульована Законом України «Про фермерське господарство».

Згідно ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство», фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фермерське господарство», відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України.

Участь у фермерському господарстві є добровільною, кожен член фермерського господарства має право у будь-який час припинити своє членство та вийти з числа членів фермерського господарства й отримати частку майна фермерського господарства, що узгоджується з нормою ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство», згідно якої член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу (ст. 19 Закону України «Про фермерське господарство»).

Пунктом 4.1. статуту ФГ «Кухарук» в ред., затвердженій Загальними зборами засновників згідно протоколу № 1 від 17.12.2012, засновниками фермерського господарства є: ОСОБА_3 (внесок до статутного фонду 100,00 грн), ОСОБА_2 (внесок до статутного фонду 100,00 грн), ОСОБА_1 (внесок до статутного фонду 100,00 грн), ОСОБА_4 (внесок до статутного фонду 100,00 грн).

Відповідно до п. 7.1.1., 7.2., 7.2.3. статуту ФГ «Кухарук», до складу майна фермерського господарства можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, продукція, вироблена, господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, не заборонених законодавством, право користування землею, право власності на землю, право користування водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням а також інші майнові та немайнові права, грошові кошти. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності. Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства встановлює голова фермерського господарства.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Боржника, статутний капітал ФГ «Кухарук» становив 30000,00 грн, дата закінчення формування: 25.12.2012.

Законом України «Про фермерське господарство» та статутом ФГ «Кухарук» не передбачено порядку припинення членства у фермерському господарстві.

Згідно ст. 54 Закону України «Про господарські товариства», при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі Звіту про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай у 2017 році, а також банківських виписок з рахунків Боржника, станом на жовтень 2017 року ФГ «Кухарук» здійснювало активну господарську діяльність, посіви сільськогосподарських культур значаться в наступних розмірах: посіви озимої - 102,00 га, пшениця яра - 40,00 га, ячмінь ярий - 95,00 га, соя - 21,70 га, соняшник - 241,40 га, всього 500,10 га; грошовий оборот коштів на банківських рахунках становив близько 5 млн грн.

Відтак суд вважає необґрунтованими та недоведеними твердження Заявників про неспівмірність розміру виплаченої ФГ «Кухарук» на користь ОСОБА_1 вартості частини майна товариства станом на жовтень 2017 року, пропорційно відповідно до її частки у статутному капіталі ФГ «Кухарук».

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що станом на початок жовтня 2017 року учасниками ФГ «Кухарук» були ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За результатом вчинення оспорюваних Заявниками дій відповідно до протоколу Загальних зборів засновників ФГ «Кухарук» від 18.10.2017 № 4 ОСОБА_1 вийшла зі складу членів фермерського господарства, єдиним засновником ФГ «Кухарук» згідно відомостей з ЄДРЮОФОПГФ значиться ОСОБА_2 .

Отже фактично перерахування ФГ «Кухарук» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 450000,00 грн є оплатою її частки у статутному капіталі Боржника, у зв`язку з припиненням членства у ФГ, у відповідній пропорції.

Вказані вище обставини спростовують доводи Заявників про те, що оспорювана майнова дія щодо виплати Відповідачу частини майна ФГ «Кухарук» пропорційно відповідно до її частки у статутному капіталі Боржника, є саме безоплатним відчуженням майна ФГ «Кухарук», оскільки право ОСОБА_1 на отримання відповідної частини майна ФГ «Кухарук» регламентоване ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство» та ст. 54 Закону України «Про господарські товариства».

Таким чином суд дійшов висновку про недоведеність визначеної Заявниками підстави спільної заяви - ч. 1 ст. 20 Закону про банкрутство («боржник безоплатно здійснив відчуження майна»).

Проаналізувавши наявні матеріали справи в їх сукупності та заслухавши доводи представників сторін судом не встановлено обставин, які свідчили б про те, що реалізація Відповідачем свого корпоративного права щодо припинення членства в ФГ «Кухарук» у жовтні 2017 року та отримання Відповідачем частини майна ФГ «Кухарук» пропорційно відповідно до її частки у статутному капіталі Боржника, згідно ст. 20 Закону України «Про фермерське господарство» та ст. 54 Закону України «Про господарські товариства», було спрямоване на ухилення від розрахунків Боржника з контрагентами та завдання шкоди кредиторам ФГ «Кухарук».

Враховуючи викладене вище суд дійшов висновку про відмову у задоволенні спільної заяви ліквідатора ФГ «Кухарук» арбітражного керуючого Загороднього О.М., а також кредиторів ТОВ «Шакур» та ФОП Волкодава Д.В. від 04.12.2020 б/№ (вх. № 3551/20) до відповідача ОСОБА_1 про спростування майнових дій ФГ «Кухарук» та стягнення коштів, у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю заявлених вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання спільної заяви відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Заявників.

Керуючись ст. 129, 232-235, 255, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні спільної заяви ліквідатора ФГ «Кухарук» арбітражного керуючого Загороднього О.М., а також кредиторів ТОВ «Шакур» та ФОП Волкодава Д.В. від 04.12.2020 б/№ (вх. № 3551/20) до відповідача Кухарук Н.Г. про спростування майнових дій ФГ «Кухарук» та стягнення коштів.

2. Копію ухвали надіслати учасникам у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати виготовлення і підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Київської області.

Дата виготовлення і підписання повного тексту ухвали 11.10.2021.

Суддя С.Ю. Наріжний