ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2021 справа № 914/2219/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Пукач М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління, м.Львів

до відповідача: Приватного підприємства Компанія Мегаклас, м.Львів

про: відшкодування витрат в розмірі 6 921,60 грн.

Представники сторін:

від позивача: Грицик І.Ю. представник згідно повноважень, які містяться в матеріалах справи

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

21.07.2021 р. Комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства Компанія Мегаклас про відшкодування витрат в розмірі 6 921,60 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.07.2021 р. прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судом постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 15.09.2021 р.

Ухвалою повідомленням Господарського суду Львівської області від 15.09.2021 р. розгляд справи по суті призначено на 29.09.2021.

29.09.2021р. представник позивача в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та поясненнях, наданих в судових засіданнях. Просив суд позов задоволити повністю.

29.09.2021р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 26.07.2021 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд зазначає, що відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, відзиву не подав.

Таким чином, в розумінні ст. ст. 120, 122, 242 ГПК України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду даної справи, що підтверджується наявними у справі доказами, не скористався своїм правом на подання відзиву, не заперечив у визначеному Законом порядку проти розгляду справи за його відсутності, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалою повідомленням Господарського суду Львівської області від 15.09.2021 р. р., суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 914/2219/21.

В судовому засіданні 29.09.2021 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства Компанія Мегаклас про відшкодування витрат в розмірі 6 921,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідачем у даній справі було самовільно, з порушенням Порядку, встановлено малу архітектурну форму (вивіску) на вул. Городоцька, 174 у м.Львові, чим порушено вимоги «Порядку розміщення малих архітектурних форм (вивісок) у м.Львові», затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 1025 від 11.11.2016 року.

У зв`язку з виявленим порушенням, Департаментом містобудування Львівської міської ради скеровано відповідачу вимогу з пропозицією добровільно усунути допущені порушення у зазначений у вимозі термін. Проте, відповідач вказані вимоги не виконав, з огляду на що зазначені конструкції демонтовано позивачем із залученням підрядних організацій. Під час демонтажу та зберігання конструкцій зовнішньої реклами Приватного підприємства Компанія Мегаклас позивачем понесено витрати у розмірі 6 921,60 грн. (з ПДВ), які він просить стягнути з відповідача. Позивачем до подачі позовної заяви в суд на адресу відповідача скеровувався лист-вимога, в якій позивач просив відповідача здійснити сплату, понесених витрат за демонтаж, транспортування та зберігання конструкцій. Однак відповіді на вказаний лист-вимогу від відповідача не отримано. Понесені витрати із сплати судового збору позивач просить покласти на відповідача.

Позиція відповідача.

29.09.2021р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, вимог ухвали суду від 26.07.2021 не виконав, письмового відзиву на адресу суду не подав, хоча належно був повідомлений про час, місце та дату судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). Відповідач у визначеному законом порядку не заперечив проти позову, не скористався своїми процесуальними правами, визначеними ГПК України, як відповідач.

Ухвали у даній справі від 26.07.2021 р. та від 15.09.2021 р. відповідачу скеровувались судом за адресою: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174, тобто за його місцезнаходженням, зазначеним у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на електронну адресу (в т. ч. керівника).

Суд зазначає, що відповідач повідомлявся завчасно та належним чином про час і місце розгляду даної справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів, суд встановив наступне.

Департаментом економічного розвитку Львівської міської ради виявлено порушення вимог Закону України Про рекламу ПП Компанія Мегаклас, зокрема, встановлення спеціальних конструкцій зовнішньої реклами за адресою м. Львів, вул. Городоцька, 174 без отримання дозволу на розміщення реклами.

У зв`язку із виявленим порушенням Приватному підприємству «Компанія «Мегаклас» було скеровано вимогу Департаментом містобудування Львівської міської ради від 19.12.2019 № 23/Р-7-3735, якою було запропоновано Відповідачу добровільно усунути допущене порушення в термін зазначений у вимозі. У вказаній вимозі також містилось попередження про те, що у разі невиконання вимоги у добровільному порядку, вивіска буде демонтована примусово.

Як вбачається з наявного у матеріалах справи списку групованих поштових відправлень рекомендованих листів КП Адміністративно-технічне управління, № 11689 від 19.12.2019р., вимога Департаменту містобудування Львівської міської ради від 19.12.2019 № 23/Р-7-3735 надсилалась відповідачу за адресою зазначеною у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174

Відповідач вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради про демонтаж не виконав, допущені порушення у встановлений термін добровільно не усунув.

Виконуючи наказ Департаменту містобудування Львівської міської ради № 5 від 16.01.2020 р. про демонтаж самовільно встановлених вивісок, 09.09.2020 року КП «Адміністративно-технічне управління» здійснило примусовий демонтаж самовільно встановленої вивіски ПП «Компанія «Мегаклас», про що було складено акт проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 09.09.2020 року № 14.

Демонтаж самовільно встановленої малої архітектурної форми (вивіски) Відповідача проводив підрядник ФОП Флис Т. І. згідно Договору про надання послуг від 10.02.2020 року № 10/02/2020.

Згідно Додатку 1 до Договору від 10.02.2020 № 10/02/2020 демонтаж вивіски розміром від 1,01 кв.м. до 3,0 кв. м становить 430,00 грн., які підлягали до оплати Позивачем ФОП Флису Т. І на підставі рахунку та акту надання послуг від 09.09.2020 року № 0909.

Оплата Позивачем витрат за демонтаж самовільно встановленої вивіски в розмірі 430,00 грн. підряднику ФОП Флису Т. І. підтверджується копією банківської виписки від 14.09.2020, яка долучена позивачем до матеріалів даної справи.

Сума, яку ПП Компанія Мегаклас зобов`язане відшкодувати за зберігання самовільно встановленої вивіски, демонтованої 09.09.2020 року становить 5 338,00 грн. (з 10.09.2020 по 20.07.2021 - 314 днів * 17 грн. * 1 конструкції = 5338,00 грн.).

Зберігання демонтованої малої архітектурної форми (вивіски) Відповідача на складі КП «Адміністративно-технічне управління» підтверджується копією накладної від 09.09.2020 року № 46, яка долучена позивачем до матеріалів справи.

З метою досудового врегулювання спору Відповідачу скеровувався лист- вимога за вих. № 2410-10-3399 від 16.09.2020 про повернення витрат, понесених КП «Адміністративно-технічне управління» у зв`язку з демонтажем, транспортуванням та зберіганням вивіски, однак станом на 20.07.2021 року ПП «Компанія «Мегаклас» не оплатило вказаних витрат КП «Адміністративно-технічне управління».

В матеріалах справи містяться докази надсилання позивачем листа-вимоги за вих. № 2410-10-3399 від 16.09.2020 відповідачу на адресу: 79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174 (список групованих поштових відправлень рекомендованих листів КП Адміністративно-технічне управління). Відповіді від відповідача на лист-вимогу КП «Адміністративно-технічне управління», матеріали справи не містять.

Загальна вартість витрат, понесених КП «Адміністративно-технічне управління» у зв`язку з демонтажем та зберіганням малої архітектурної форми (вивіски) Відповідача станом на 20.07.2021 року становить, згідно долученого до матеріалів справи розрахунку позивача: 430,00 грн. демонтаж вивіски; 5 338,00 грн. зберігання вивіски на складі - 5 338,00 грн. (з 10.09.2020 по 20.07.2021 - 314 днів * 17 грн. * 1 вивіску =5338,00 грн.). Загальна вартість становить 5 768,00 грн. плюс ПДВ 20 % 1153,60 грн. Всього із ПДВ 6 921,60 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач не відшкодував позивачу понесені витрати, останній звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача 6 921,60 грн. витрат, пов`язаних з проведенням демонтажу спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, їх транспортування та зберігання.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування (положення ч. 4 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1-2 ст. 20 Закону України Про благоустрій населених пунктів, організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Статтею 1 Закону України Про рекламу визначено, зокрема, що реклама інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Частиною 1 ст. 16 Закону України Про рекламу передбачено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 3 та 24 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою КМУ від 29.12.2003 №2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил. Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, пов`язаних з розташуванням рекламного засобу.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 21.05.2010 №569 затверджено Правила розміщення зовнішньої реклами у м. Львові, положеннями Розділу 4 яких передбачено порядок розміщення зовнішньої реклами.

Так, п. 4.2.9-4.2.10 Правил встановлено, що дозвіл надається терміном на п`ять років, за винятком випадків, якщо менший термін не зазначений у заяві. Виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення конструкцій зовнішньої реклами та видачі уповноваженим органом ордера/дозволу на виконання робіт, пов`язаних з благоустроєм місця (розриттям грунту) при встановленні наземних рекламних засобів.

У п. 2.1. Правил (з урахуванням внесених змін на підставі рішення Львівської міської ради від 17.05.2013 №332) надано визначення наступних термінів, зокрема:

- примусовий демонтаж конструкції - це засіб примусового усунення виявленого порушення вимог законодавства про рекламу (самовільного встановлення рекламного засобу), не усунутого суб`єктом господарювання у добровільному порядку;

- самовільно встановлений рекламний засіб - рекламний засіб, розміщений без виданого у встановленому порядку дозволу або не демонтований власником після прийняття робочим органом рішення про відмову у продовженні дозволу або виконавчим комітетом рішення про його скасування у встановлений термін.

Відповідно до пп. 9.3.4.1, 9.3.4.3 п. 9.3.4 Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 №376, уповноважені працівники КП Адміністративно-технічне управління у частині нагляду за станом зовнішньої реклами: забезпечують контроль за дотриманням встановленого нормативними актами утримання рекламних засобів підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм їх власності; проводять демонтаж самовільно встановлених рекламних конструкцій за наказами відповідного виконавчого органу міської ради (робочого органу з врегулювання розміщення зовнішньої реклами).

Як встановлено судом, КП Адміністративно-технічне управління під час виконання покладених на нього функцій були виявлені порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 16 Закону України Про рекламу.

Під демонтажем розуміють комплекс заходів, які передбачають відокремлення рекламного засобу разом з основою від місця його розташування та транспортування у місце його подальшого зберігання. При цьому демонтаж та наступне зберігання рекламного засобу не передбачає переходу права власності на нього до територіальної громади м. Львова та оператора.

Згідно пп. 8.1.1 п. 8.1 Правил, демонтажу згідно з цими Правилами підлягають:

8.1.1. Самовільно встановлені рекламні засоби:

а) власник яких невідомий, у тому числі у разі відсутності маркування на рекламному засобі;

б) власник яких відомий, але вимоги про демонтаж не виконав.

Пунктом 8.2. Правил передбачено, зокрема, що у випадку, зазначеному у підпункті 8.1.1 б), демонтаж рекламних засобів повинні провести власники (законні користувачі) рекламного засобу самостійно за власний рахунок у термін, вказаний у вимозі робочого органу про усунення порушення Правил розміщення зовнішньої реклами у м. Львові. У разі невиконання розповсюджувачем у зазначений термін вимог про демонтаж спеціальної конструкції оператор звертається з поданням до робочого органу не пізніше ніж через 10 робочих днів з дати виявлення невиконання вимоги для підготовки наказу про примусовий демонтаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

У зв`язку із виявленим порушенням, Приватному підприємству «Компанія «Мегаклас» було скеровано вимогу Департаменту містобудування Львівської міської ради від 19.12.2019 № 23/Р-7-3735, якою було запропоновано Відповідачу добровільно усунути допущене порушення в термін зазначений у вимозі. У вказаній вимозі також містилось попередження про те, що у разі невиконання вимоги у добровільному порядку, вивіска буде демонтована примусово (докази наявні в матеріалах справи).

Проте, Відповідач вимоги Департаменту містобудування Львівської міської ради про демонтаж в добровільному порядку не виконав.

Зважаючи на те, що вимоги про демонтаж конструкцій зовнішньої реклами відповідачем у добровільному порядку та у встановлений в них термін виконані не були, Департаментом містобудування ЛМР видано наказ про примусовий демонтаж означених конструкцій № 5 від 16.01.2020.

Виконуючи наказ Департаменту містобудування, 09.09.2020 року КП «Адміністративно-технічне управління» здійснило примусовий демонтаж самовільно встановленої вивіски ПП «Компанія «Мегаклас», про що було складено акт проведення демонтажу спеціальних конструкцій від 09.09.2020 року № 14, який долучено позивачем до матеріалів справи.

Відповідно до п. 8.3. Правил примусовий демонтаж рекламних засобів проводиться власними силами оператора або на його замовлення підрядною організацією. У разі необхідності під час проведення демонтажу можуть бути присутні власник або законний користувач рекламного засобу, представники державних органів, міських служб та інших організацій.

На виконання наказу Департаменту містобудування ЛМР № 5 від 16.01.2020 р., позивачем із залученням підрядника проведено демонтаж спеціальних конструкцій зовнішньої реклами, а також їх зберігання, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами проведення демонтажу спеціальних конструкцій та актами надання послуг.

Приписами п. 8.5. Правил (з урахуванням внесених змін на підставі рішення Львівської міської ради від 17.05.2013 №332), компенсація коштів, витрачених комунальним підприємством Адміністративно-технічне управління на примусовий демонтаж рекламного засобу, покладається на власника (користувача) демонтованого рекламного засобу.

Відповідно до п.п. 13.4.1 та 13.4.2 п. 13.4. Правил благоустрою м. Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 21.04.2011 №376, витрати з проведення демонтажу самовільно встановлених рекламних конструкцій, вивісок, їх транспортування та зберігання відшкодовують їх власники: за демонтаж та транспортування спеціальної конструкції у розмірі фактичних витрат та зберігання спеціальної конструкції у розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян за кожну добу зберігання.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки відповідачем у добровільному порядку не були демонтовані самовільно встановлені конструкції зовнішньої реклами, а позивач здійснив їх примусовий демонтаж, транспортував на склад із залученням підрядників, у зв`язку з чим ним були понесені відповідні витрати демонтажу на загальну суму 6 921,60 грн., з них: 430,00 грн. (без ПДВ) демонтаж вивіски, 5 338,00 грн. зберігання вивіски на складі - 5 338,00 грн. (з 10.09.2020 по 20.07.2021 - 314 днів * 17 грн. * 1 вивіску =5338,00 грн.). Загальна вартість становить 5 768,00 грн. плюс ПДВ 20 % 1153,60 грн. Всього із ПДВ 6 921,60 грн., які документально підтверджені матеріалами справи, то понесені позивачем витрати підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Щодо застосування ПДВ при визначенні розміру понесених витрат, то у листі ДФС України від 28.10.2016 року № 23363/6/99-99-15-03-02-15 зазначено, що якщо кошти надходять до платника податків в рахунок оплати вартості поставлених таким платником товарів/послуг, в тому числі, які постачаються в рамках виконання програми благоустрою міста чи інших подібних програм, які для цілей оподаткування ПДВ є об`єктом оподаткування, то на дату зарахування таких коштів на банківський рахунок платника податку платник зобов`язаний визначити податкові зобов`язання, виходячи з вартості таких товарів/послуг.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

Враховуючи те, що позивачем подано суду достатньо доказів на обгрунтування позовних вимог, а відповідачем не подано жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги або свідчили про добровільне їх погашення, позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення в заявленій сумі, а саме в сумі 6 921,60 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, враховуючи зазначене, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що сума понесених позивачем витрат, пов`язаних з проведеним демонтажем та зберіганням демонтованої вивіски в розмірі 6 921,60 грн. є обґрунтованою і підлягає стягненню з відповідача на час ухвалення рішення у даній справі.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними, вірогідними доказами, не спростовані відповідачем і таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом, сплачено судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2455 від 08.06.2021 р. на суму 2 270,00 грн.

Судовий збір в розмірі 2 270,00 грн., відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача, так як спір виник з його вини і ним не погашено суму заборгованості на час ухвалення рішення у справі.

Докази про сплату учасниками справи інших судових витрат чи докази судових витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом даної справи, суду не надано, і такі в матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178, ч. 1, ч. 3 ст. 202, ст. 252, ст.ст. 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з відповідача: Приватного підприємства Компанія Мегаклас (79022, м. Львів, вул. Городоцька, 174; код ЄДРПОУ № 30276135) на користь позивача: Комунального підприємства Адміністративно-технічне управління (79005, м. Львів, пл. Міцкевича, 6/7; код ЄДРПОУ №13804591) 6 921,60 грн. витрат, пов`язаних з проведеним демонтажем та зберіганням демонтованої вивіски та 2 270,00 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 05.10.2021 р.

Суддя О.З. Долінська