ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.10.2021 Справа № 905/1816/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі судового засідання Зеленському Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (, адреса: 01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6)

до відповідача: Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО (, адреса: 85612, Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34)

про стягнення 79.653.831,11 грн.,-

в межах справи № 905/1965/19

за заявою Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини"

до Акціонерного товариства "К.Енерго"

про банкрутство,-

за участю представників сторін: не з`явились, -

СУТЬ СПОРУ:

На новому розгляді Господарського суду Донецької області перебуває справа № 905/1816/19 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про стягнення з Акціонерного товариства "К.ЕНЕРГО" боргу у розмірі 81.562.397,93 грн., з яких: 40.821.471,48 грн. пеня, 31.144.266,79 грн - інфляційні втрати, 8.361.664,80 грн. - 3% річних, 1.234.994,86 грн. - основний борг за договором постачання природного газу №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016.

Ухвалою суду від 17.08.2021, між іншим, заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України №39/5-5528-21 від 15.08.2021 про зменшення розміру позовних вимог (вх.№04-18/6347 від 17.08.2021) прийнято та задоволено; визначено предметом розгляду у справі №905/1816/19 вважати стягнення з Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України заборгованості за договором постачання природного газу №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 у розмірі 79.653.831,11 грн. (сімдесят дев`ять мільйонів шістсот п`ятдесят три тисячі вісімсот тридцять одна гривня 11 коп.), з яких: 40.782.073,45 грн. (сорок мільйонів сімсот вісімдесят дві тисячі сімдесят три гривні, 45 коп.) - пеня, 8.348.164,45 грн. (вісім мільйонів триста сорок вісім тисяч сто шістдесят чотири гривні, 45 коп.) - 3 % річних та 30.523.593,21 грн. (тридцять мільйонів п`ятсот двадцять три тисячі п`ятсот дев`яносто три гривні 21 коп.) інфляційних втрат.

Відповідач проти задоволення позовних вимог позивача заперечує, посилаючись на прийняття Закону України № 1639 від 14.07.2021 "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", як додаткову підставу для відмови у задоволенні позовних вимог. Вказує, що даним законом внесено зміни до ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та встановлено, що підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом нараховані на заборгованість за спожитий природний газ неустойка, інфляційні нарахування, проценти річних, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року, а по справі № 905/1816/19 не існує заборгованості за спожитий природний газ, вона була погашена до 01.06.2021р. (вх.№04-18/7045 від 13.09.2021)

Ухвалою від 16.09.2021 закрито підготовче провадження у справі №905/1816/19, призначено розгляд справи по суті на 05.10.2021, визнано явку представників сторін у судове засідання не обов`язковою.

У судове засідання 05.10.2021 сторони своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка уповноважених представників сторін обов`язковою не визнавалась, сторони повідомлені про хід розгляду справи у встановленому ст.120 Господарського процесуального кодексу України порядку, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів, тому суд вважає за можливе розглянути справу у цьому судовому засіданні без присутності представників сторін за наявними матеріалами.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч.4 ст.240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством Київенерго (яке змінило свою назву на Акціонерне товариство К.ЕНЕРГО, споживач, відповідач у справі) укладено договір постачання природного газу №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 року, у відповідності до п.1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно відомостей, які наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач змінив повне та скорочене найменування. За кодом ЄДРОПОУ 00131305 значиться Акціонерне товариство К.ЕНЕРГО.

Також за даними веб-сайту Міністерства юстиції України Детальна інформація про юридичну особу, встановлено зміну найменування позивача, яким на теперішній час є Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України і вказано організаційно-правову форму приватне акціонерне товариство.

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається за цим договором використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.

За правилами п.2.1 укладеного сторонами правочину продавець передає покупцеві для СВП Київські теплові мережі ПАТ Київенерго з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року газ обсягом до 154581 тис.куб.м.

У відповідності до п.3.1 договору, право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Пунктом 3.4. договору узгоджено, що приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, зазначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Ціна природного газу визначена у п.5.2 договору: ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором становить 5916,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати за 1000 куб.м. природного газу разом з податком на додану вартість 7099,20 грн.

Оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

Згідно з п.8.2 договору, у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності) у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.(п. 10.3. договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 жовтня 2016 року і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

До цього договору сторонами укладались додаткові угоди № 1 від 31.10.2016, № 2 від 22.11.2016, № 3 від 30.12.2016, № 4 від 23.01.2017, № 5 від 31.03.2017 якими, між іншим, змінювалась ціна газу.

Також, додатковою угодою № 5 від 31.03.2017 до договору постачання природного газу від 27.10.2016 № 1814/1617-БО-41 змінено в пункті 8.2 розділу 8 «Відповідальність сторін» договору слова «21% річних» на « 16,4% річних». Дана додаткова угода діє з 01.04.2017 року.

Договір від 27.10.2016 № 1814/1617-БО-41 з додатковими угодами до нього підписано без розбіжностей.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України положенням якої кореспондує зміст статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами першою, другою статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з вимогами ч.1 ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 610 зазначеного Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору позивач передав у власність ПАТ Київенерго природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

від 31.10.2016 на обсяг газу 8904,335 тис.куб.м. вартістю 63.213.655,03 грн. з ПДВ;

від 30.11.2016 на обсяг газу 22862,064 тис.куб.м. вартістю 187.075.697,30 грн. з ПДВ,

від 31.12.2016 на обсяг газу 25608,090 тис.куб.м. вартістю 207.360.648,54 грн. з ПДВ,

від 31.01.2017 на обсяг газу 17959,271 тис.куб.м. вартістю 106.505.660,74 грн. з ПДВ,

від 28.02.2017 на обсяг газу 16817,321 тис.куб.м. вартістю 99.146.330,86 грн. з ПДВ,

від 31.03.2017 на обсяг газу 12027,212 тис.куб.м. вартістю 71.326.178,04 грн. з ПДВ,

від 30.04.2017 на обсяг газу 1675,619 тис.куб.м. вартістю 15.899.345,47 грн. з ПДВ,

від 31.05.2017 на обсяг газу 102,789 тис.куб.м. вартістю 975.327,82 грн. з ПДВ,

від 30.06.2017 на обсяг газу 28,344 тис.куб.м. вартістю 268.946,02 грн. з ПДВ,

від 31.07.2017 на обсяг газу 15,221 тис.куб.м. вартістю 144.426,59 грн. з ПДВ,

від 31.08.2017 на обсяг газу 246,444 тис.куб.м. вартістю 2.338.418,40 грн з ПДВ,

від 30.09.2017 на обсяг газу 400,173 тис.куб.м. вартістю 3.797.097,54 грн. з ПДВ.

Вказані акти підписані сторонами і засвідчені печатками підприємств.

Як зазначав позивач у позовній заяві та розрахунках, у зв`язку з тим, що відповідач здійснював оплату за переданий газ не в повному обсязі та з порушенням строків оплати визначених договором, у відповідача перед АТ НАК Нафтогаз України станом на дату звернення з позовом (27.09.2019 року) обліковувався борг за договором №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 у розмірі 1.234.994,86 грн. (по зобов`язанням вересня 2017 року) та виникли підстави для нарахування за прострочення виконання зобов`язань жовтня 2016 березня 2017 року, серпня-вересня 2017 року пені на загальну суму 40.821.471,48 грн., інфляційних втрат на загальну суму 31.144.266,79 грн. та 3% річних на загальну суму 8.361.664,80 грн., що разом складає 81.562.397,93 грн.

Разом з тим, 11.03.2020 до Господарського суду Донецької області АТ НАК Нафтогаз України звернулося з заявою, в якій зазначив, що 10.10.2018 ухвалою Господарського суду м.Києва у справі №910/7807/18 частково затверджена мирова угода укладена 09.10.2018 року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго, Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Публічним акціонерним товариством Київенерго. За мировою угодою КП Київтеплоенерго підтверджує та визнає, що стало і є правонаступником за борговими зобов`язаннями ПАТ Київенерго з оплати спожитих енергоносіїв (природного газу) за договором укладеним між ПАТ Київенерго та ПАТ НАК Нафтогаз України постачання (купівлі-продажу) природного газу №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 року в розмірі 1.234.994,86 грн. Таким чином, правонаступником за основним боргом ПАТ Київенерго за договором укладеним між ПАТ Київенерго та ПАТ НАК Нафтогаз України постачання (купівлі-продажу) природного газу №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 року в розмірі 1.234.994,86 грн. стало КП Київтеплоенерго, яке в свою чергу, на підставі платіжного доручення від 31.10.2018 року №322735 здійснило погашення заборгованості за вказаним договором на суму 1.234.994,86 грн.

Отже, з урахуванням заяви від 11.03.2020 позивач просив суд стягнути з АТ К.ЕНЕРГО: 40.821.471,48 грн. - пеня; 31.144.266,79 грн. - інфляційні втрати; 8.361.664,80 - 3% річних.

Під час нового розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог (вх.№04-18/6347 від 17.08.2021) та просив суд стягнути з АТ К.ЕНЕРГО: 40.782.073,45 грн. пені, 8.348.164,45 грн. - 3 % річних та 30.523.593,21 грн. інфляційних втрат.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами договору №1814/1617-БО-41 здійснювались розрахунки за рахунок коштів, які перераховувались ПАТ Київенерго на користь позивача виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки по операціям по ПАТ Київенерго №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 року, розрахунки за договором №1814/1617-БО-41 здійснювалися шляхом розподілу коштів із застосуванням спецрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 року №217.

На вимогу суду, викладену в ухвалах від 24.06.2021, від 08.07.2021, від 17.08.2021 у даній справі, відповідачем не подано нормативно обґрунтованого та документально підтвердженого контррозрахунку пред`явлених до стягнення з нього сум. Також відповідач не подавав доказів проведення розрахунків за спірними зобов`язаннями у спосіб проведення взаєморозрахунків між гарантованим постачальником, споживачем та іншими учасниками розрахунків з боку держави через процедуру, визначену Порядком № 20 та Порядком № 483, шляхом підписання спільних протокольних рішень.

Відповідачем не спростовано будь-якими доказами тих обставин, що розрахунки за договором №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 року здійснювались з порушенням обумовленого сторонами строку, зокрема по зобов`язанням жовтня 2016 року (обсяг газу 8904,335 тис.куб.м. вартістю 63.213.655,03 грн. з ПДВ) відповідач остаточно розрахувався 28.02.2017; по зобов`язанням листопада 2016 року (обсяг газу 22862,064 тис.куб.м. вартістю 187.075.697,30 грн. з ПДВ) відповідач остаточно розрахувався 17.03.2017, по зобов`язанням грудня 2016 року (обсяг газу 25608,090 тис.куб.м. вартістю 207.360.648,54 грн. з ПДВ) остаточний розрахунок здійснено 31.03.2017, по зобов`язанням січня 2017 року (обсяг газу 17959,271 тис.куб.м. вартістю 106.505.660,74 грн. з ПДВ) остаточний розрахунок здійснено 14.11.2017, по зобов`язанням лютого 2017 року (обсяг газу 16817,321 тис.куб.м. вартістю 99.146.330,86 грн. з ПДВ) остаточний розрахунок здійснено 28.12.2017, по зобов`язанням березня 2017 року (обсяг газу 12027,212 тис.куб.м. вартістю 71.326.178,04 грн. з ПДВ) остаточний розрахунок здійснено 13.02.2018, по зобов`язанням серпня 2017 року (обсяг газу 246,444 тис.куб.м. вартістю 2.338.418,40 грн з ПДВ) 14.02.2018, по зобов`язанням вересня 2017 року (обсяг газу 400,173 тис.куб.м. вартістю 3.797.097,54 грн. з ПДВ) остаточний розрахунок здійснено 31.10.2018 (на суму 1.234.884,86 грн. на підставі ухвали Господарського суду м. Києва від 10.10.2018 у справі № 910/7807/18).

Суд не приймає до уваги посилання відповідача щодо подання позову до неналежного відповідача (належним вважає КП «Київтеплоенерго» внаслідок укладення затвердженої судом в межах справи №910/7807/18 мирової угоди), оскільки такі посилання ґрунтуються на вільному тлумаченні відповідачем як змісту умов мирової угоди, так і норм чинного законодавства. При цьому обставини вибуття відповідача з правовідносин за договором №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 та перехід його прав та обов`язків за цим договором в порядку правонаступництва до КП «Київтеплоенерго» є недоведеними.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що АТ "К.Енерго" було позбавлене можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, оскільки державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Суд враховує правові позиції Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19 та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.01.2021 у справі № 924/1115/19, а також вказівки Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 27.05.2021 у справі № 905/1816/19.

Враховуючи господарську діяльність відповідача щодо виробництва і постачання теплової енергії, оплата вартості поставленого природного газу здійснюється з урахуванням вимог статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання".

Згідно з частиною першою статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку.

Відповідно до частин 4, 5 статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" кошти, які надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. Цим порядком також визначається механізм перерахування коштів такими організаціями для проведення розрахунків з гарантованим постачальником за весь обсяг спожитого природного газу.

На виконання вимог статті 19-1 вказаного Закону, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 18.06.2014 № 217 "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки" (далі - Порядок № 217).

У пункті 1 Порядку № 217 визначено, що він визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки. Також, положеннями Порядку № 217 визначено алгоритм розподілу коштів, які надходять на поточні рахунки теплогенеруючих та теплопостачальних організацій зі спеціальним режимом використання для проведення уповноваженим банком розрахунків відповідно до затверджених НКРЕКП нормативів з гарантованим постачальником природного газу як ресурсу для виробництва теплової енергії.

Аналіз приписів статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" в сукупності з положеннями Порядку № 217, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 на виконання статті 19-1 цього Закону, дозволяє дійти висновку, що Порядком № 217 визначено спеціальний механізм проведення розрахунків із гарантованим постачальником природного газу, який усуває теплопостачальні організації від розподілу коштів, сплачених споживачами за спожиту теплову енергію, вироблену із ресурсу (природного газу), поставленого гарантованим постачальником.

Водночас, положення Порядку №217 не обмежують теплопостачальні організації можливості виконати свої договірні зобов`язання з оплати за отриманий природний газ за договорами постачання, укладеними з гарантованими постачальниками природного газу, шляхом перерахування на такий спеціальний рахунок власних коштів, отриманих від господарської діяльності.

Визначений Порядком № 217 (пункти 8, 9, 13, 14) алгоритм розподілу уповноваженим банком коштів споживачів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання як оплата вартості теплової енергії та/або наданих комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не ставить повноту та своєчасність виконання теплопостачальними організаціями договірних обов`язків з оплати отриманого природного газу для виробництва теплової енергії для потреб населення на користь гарантованого постачальника у залежність від оплати теплової енергії безпосередніми споживачами; не скасовує та не обмежує відповідальність теплопостачальної організації перед постачальником природного газу за невиконання чи неналежне виконання обов`язків з оплати за спожитий газ та не змінює строків здійснення розрахунків за договорами, укладеними між теплопостачальними організаціями та гарантованими постачальниками природного газу.

Отже, положення Порядку № 217 не змінюють порядку розрахунків теплопостачальної організації та гарантованого постачальника газу за договором постачання природного газу, не позбавляють теплопостачальну організацію, як споживача природного газу, можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до відповідача-споживача відповідальності, передбаченої умовами договору, у вигляді пені за прострочення оплати вартості отриманого природного газу, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку частини другої статті 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Такий порядок застосування відповідальності за порушення договірних зобов`язань до теплопостачальної організації, як суб`єкта господарювання у сфері теплопостачання, узгоджується з положеннями статей 79, 265 ГК України щодо здійснення відповідачем, як приватним акціонерним товариством, господарської діяльності з виробництва теплової енергії із залученням на підставі договору поставки, укладеного з позивачем, як гарантованим постачальником, природного газу як енергоресурсу, з якого виготовляється теплова енергія, із зобов`язаннями щодо оплати вартості поставленого товару (газу), яке має бути виконано у строки, погоджені сторонами у договорі поставки природного газу, незалежно від обставин несвоєчасного виконання кінцевими споживачами зобов`язань щодо оплати вартості спожитої теплової енергії, поставленої відповідачем на підставі договорів постачання теплової енергії. Відповідач у силу статті 42 ГК України під час здійснення господарської діяльності несе підприємницький ризик, у тому числі щодо несвоєчасності розрахунків із ним його контрагентами (споживачами теплової енергії, виробленої з ресурсу позивача).

Відтак, доводи відповідача про те, що він не відповідає перед позивачем за прострочення в оплаті за поставлений природний газ в частині розрахунків, що здійснювалася відповідно до Порядку № 217 через рахунки із спеціальним режимом використання за встановленими НКРЕКП нормативами перерахування коштів, є безпідставними.

Як вбачається, позивачем здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних окремо за кожним спірним місяцем зобов`язань, з врахуванням здійснених відповідачем оплат, відображених також у довідці по операціям по ПАТ Київенерго №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 року, та у відповідності до норм чинного законодавства та договору.

Правильності наданого позивачем розрахунку відповідач не спростував.

Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача 40.782.073,45 грн. пені, 8.348.164,45 грн. 3 % річних та 30.523.593,21 грн. інфляційних втрат є обгрунтованими.

Суд враховує, що 29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14 липня 2021 року N 1639-IX «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» (далі Закон № 1639-ІХ). Даним Законом, між іншим, внесено зміни у Законі України від 3 листопада 2016 року N 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі Закон № 1730-VIII).

Пунктом 4 цього Закону установлено, що: на заборгованість дочірньої компанії "Газ України" перед НАК "Нафтогаз України" за поставлений природний газ неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом; заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, які здійснюють діяльність на території Донецької та Луганської областей, підлягає реструктуризації відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" без урахування обсягів заборгованості за спожитий природний газ (використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води) або електричну енергію (використану для виробництва та надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, з постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) підрозділів, розташованих на території окремих районів Донецької та Луганської областей, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Пунктами 6-8 цього Закону установлено Кабінету Міністрів України: з метою уникнення накопичення заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії розробити та затвердити механізм перерахунку вартості теплової енергії та комунальних послуг залежно від зміни ціни природного газу та електричної енергії; поінформувати Верховну Раду України про стан виконання цього Закону у 2022 році; у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити розрахунки пільг та житлових субсидій населенню на оплату житлово-комунальних послуг, їх виплату у грошовій формі; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: забезпечити прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Законом; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом. Центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики, у двомісячний строк з дня набрання чинності цим Законом розробити та затвердити форму довідки про підтвердження статусу підприємства "зеленої" електрометалургії.

За приписами статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в редакції Закону від 14 липня 2021 року N 1639-IX визначено, що заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду), зокрема:

- кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування;

- кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг (у тому числі заборгованість перед НАК "Нафтогаз України", право вимоги якої набуто шляхом заміни кредитора у зобов`язанні);

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії, електропостачальником, оператором системи розподілу (як правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася непогашеною станом на 1 червня 2021 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах), методика визначення якої затверджується Кабінетом Міністрів України.

Процедура врегулювання заборгованості це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу, оператор газотранспортної системи та особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, оператори газорозподільних систем, електропостачальники або оператори системи розподілу (як правонаступники в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією), оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Частиною першою статті 7 Закону 1730-VIII із змінами, внесеними згідно із Законом України від 14.07.2021 р. N 1639-IX, встановлено, що на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Як вбачається, предметом розгляду у господарській справі № 905/1816/19 є вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України про стягнення з Акціонерного товариства К.ЕНЕРГО заборгованості за договором постачання природного газу №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 (з урахуванням зменшення) у розмірі 79.653.831,11 грн., з яких: 40.782.073,45 грн. - пеня, 8.348.164,45 грн. - 3 % річних та 30.523.593,21 грн. інфляційних втрат по зобов`язанням жовтня 2016 березня 2017 року, серпня-вересня 2017 року.

Вирішуючи спір по суті, судом було встановлено відсутність основного боргу АТ К.ЕНЕРГО (правонаступник ПАТ «Київенерго», ) за вказаним договором в розмірі 1.234.994,86 грн. внаслідок правонаступництва КП «Київтеплоенерго» на підставі затвердженої 10.10.2018 ухвалою Господарського суду м. Києва у справі № 910/7807/18 мирової угоди та яке, в свою чергу, на підставі платіжного доручення від 31.10.2018 року №322735 здійснило погашення заборгованості за вказаним договором на суму 1.234.994,86 грн, що також не оспорюється сторонами.

Суд погоджується з аргументами відповідача про те, що частина перша статті 7 Закону 1730-VIII є нормою прямої дії. Виконання цієї норми Закону не потребує від боржника вчинення будь-яких дій, а право на списання інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність від погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ч.1 ст.3 Закону 1730-VIII).

Абзацом шостим частини третьої статті 3 Закону 1730-VIII із змінами, внесеними згідно із Законом України від 14.07.2021 р. N 1639-IX, встановлено, що підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру за певним кредитором з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.

За відомостями Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону (https://www.minregion.gov.ua/) вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Київенерго», , внесено до відповідного реєстру за номером 51 згідно з наказом Мінрегіону від 20.06.2017 № 155. На підставі наказу Мінрегіону від 12.04.2018 №89 внесено зміни до інформації про включене до реєстру підприємство.

Відомостей про підставу і дату виключення підприємства () з реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону) даний Реєстр не містить, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Таким чином, оскільки погашення основної частини боргу за договором постачання природного газу №1814/1617-БО-41 від 27.10.2016 здійснено до 1 червня 2021 року, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення АТ К.ЕНЕРГО (правонаступник ПАТ «Київенерго», ) з Реєстру не приймалось, а тому нараховані Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та пред`явлені до стягнення у цій справі суми 40.782.073,45 грн. - пеня, 8.348.164,45 грн. - 3 % річних та 30.523.593,21 грн. інфляційних втрат підпадають під дію статті 7 Закону № 1730-VIII в редакції Закону України від 14.07.2021 N 1639-IX.

Відтак, вимоги про стягнення з АТ К.ЕНЕРГО на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 40.782.073,45 грн. - пеня, 8.348.164,45 грн. - 3 % річних та 30.523.593,21 грн. інфляційних втрат задоволенню не підлягають. За приписами ч.1 ст.7 Закону № 1730-VIII нараховані на заборгованість за спожитий природний газ неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року.

З урахуванням відмови у задоволенні позову за приписами ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання позову, апеляційної та касаційної скарг покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ, до Акціонерного товариства «К.Енерго», м. Курахове, Донецька область, про стягнення 40.782.073,45 грн. пені, 8.348.164,45 грн. 3 % річних та 30.523.593,21 грн. інфляційних втрат, всього 79.653.831,11 грн., відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня підписання повного його тексту у порядку, передбаченому Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 05.10.2021.

Суддя Н.В. Величко